Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

06 січня 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 76 240 грн. на умовах визначених договором. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Своїх зобов`язань відповідач не виконує має заборгованість, яку позивач просить стягнути в судового порядку яка станом на 17 грудня 2020 року становить 121 196,08 грн., яка складається з 74 460,29 грн. - сума заборгованості по кредиту, 44 262,49 грн. - сума заборгованості по нарахованим відсоткам, 2 473,30 грн. - пеня, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.1-5) Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] (а.с.58), ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 січня 2021 року було відкрито провадження у справі та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 59 - 60). Оскільки в судове засідання 24 лютого 2021 року сторони по справі не з`явились розгляд справи було перенесено на 23 березня 2021 року. (а.с.65) 04 березня 2021 року відповідачем через канцелярію Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач з позовом не погоджувався, зазначав, що надані позивачем докази виготовлені у вигляді незавірених фотокопій. Розмір процентів нарахований несправедливо, частина неустойка у вигляді пені була нарахована з порушенням строку позовної давності, а частина в період дії карантинних заборон щодо нарахування штрафних санкції. Розмір витрат пов`язаних з розглядом справи не підтверджується доказами. За цих обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, не заперечує проти розгляду справи без його участі. Також відповідач просив витребувати у позивача оригінали доказів. (а.с.69-79). До відзиву відповідачем було долучена заява про виключення з числа доказів меморіальних ордерів, оскільки вказані документи є недостовірними та недопустимими доказами. (а.с.80-81) В судовому засіданні 23 березня 2021 року за участі представника позивача було оголошено перерву для повторного виклику відповідача, також зобов`язано представника надати оригінали документів. (а.с.91) В судовому засіданні 08 квітня 2021 року за участі представника позивача було оголошено перерву для повторного виклику відповідача (а.с.97) В судовому засіданні 12 травня 2021 року за участю представника позивача було проведено розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з мотивів вказаних у позовні заяві. Також представником були надані для огляду оригінали доказів. Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу проживання та поштову адресу судових повісток, а також шляхом направлення СМС повідомлень. Конверти направлені на адресу відповідача, повернулись до суду і позначкою - за закінченням терміну зберігання. Згідно довідок про доставку електронного листа та про доставку СМС, повідомлення значаться доставленими. Суд враховує, що відповідач обізнаний про місце, і розгляд даної справи. Крім того суд враховує, що відповідачем у відзиві було зазначено, що у разі неявки він не заперечує проти розгляду справ за його відсутності. (а.с.79) Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. 19 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» із анкето-заявою № CL-183162 на отримання готівкового кредиту. (а.с.14-15) Оригінал вказаного документу був наданий суду в судовому засіданні для огляду. 24 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-183162. (надалі - договір) (а.с.8-12) 24 квітня 2019 року між сторонами був обумовлений паспорт споживчого кредиту. (а.с.16-19) Оригінали вказаних документів були надані представником позивача суду в судовому засіданні для огляду. За умовами договору банк зобов`язався надати у власність позичальника грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Сума та валюта кредиту - 76 240 грн. Згідно п.2.4 договору позичальник доручив банку здійснити переказ кредитних коштів на зазначені в договорі реквізити. (а.с.8) 24 квітня 2019 року банком були перераховані грошові кошти в загальному розмірі 76 240 на рахунки вказані в договорі, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами № 23007715 та № 23007724 від 24 квітня 2019 року. (а.с.24-25) Тобто, банком були виконані свої зобов`язання за договором в частині надання позичальнику кредитних коштів. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами договору позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 23 квітня 2024 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 52,99 % річних. (а.с.9-10) Згідно Додатку № 1 до договору між позивачем та відповідачем був узгоджений графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту за кредитним договором, відповідно до якого [PERSON] зобов`язалась погашати суму основного боргу по кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитом у терміни та в сумі передбаченій вказаним графіком, а саме не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. (а.с.13) Той факт, що позичальник отримав кредитні кошти та користувався ними підтверджується також довідкою про рух коштів по рахунку належному позичальнику з 24 квітня 2019 року по 17 грудня 2020 року. (а.с.26-27) З вказаного руху коштів вбачається, що позичальником вносились кошти на погашення кредиту. (а.с.26-27) Представник позивача в судовому засіданні вказував, що відповідач в 2020 році перестав виконувати взяті на себе обов`язки в частині погашення заборгованості по кредиту. Станом на 17 грудня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 121 196,08 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку в обґрунтування заявленої суми боргу, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 17 грудня 2020 року становить 118 722,78 грн., яка складається з 74 460,29 грн. - сума заборгованості за кредитом, 44 262,49 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.40-41) Розмір заборгованості відповідає умовам договору та враховує внесені платежі згідно виписки за рахунком. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Вирішуючи питання щодо дострокового стягнення з відповідача на користь позивача повної суми заборгованості за кредитним договором суд виходить с того, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України (яка розміщена параграфі 1 глави 71 цього Кодексу) якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При розгляді справи судом було встановлено, що відповідачем [PERSON] було порушено умови кредитного договору, прострочено внесення чергових платежів по кредиту. Позивачем на адресу відповідача 20 жовтня 2020 року направлялась повідомлення-вимога № 1370597 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій банк констатував факт наявності у відповідача заборгованості, яка станом на 20 жовтня 2020 року становить 112 040,56 грн., та вимагав протягом не більше ніж 30 календарних днів з дати цієї вимоги, здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору. В разі непогашення заборгованості за кредитним договором, банк буде змушений вжити заходів з примусового стягнення зазначеної заборгованості. (а.с.28) Вказана вимога була направлена листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення адресату. (а.с.29-33) Конверт із вимогою повернувся до позивача не врученим відповідачу з поштовою відміткою - «за закінченням терміну зберігання». (а.с.30) 20 листопада 2020 року позивачем повторна на адресу відповідача направлялась повідомлення-вимога № 1370591/1 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій банк констатував факт наявності у відповідача заборгованості, яка станом на 20 листопада 2020 року становить 115 435,51 грн. (а.с.34) Вказана вимога була направлена листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення адресату. (а.с.35-38) Конверт із вимогою повернувся до позивача не врученим відповідачу з поштовою відміткою - «за закінченням терміну зберігання». (а.с.36) Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України (яка розміщена параграфі 1 глави 71 цього Кодексу) якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача виникло зобов`язання щодо погашення усієї суми залишку по кредиту. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов кредитного договору у зв`язку з цим суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 17 грудня 2020 року становить 118 722,78 грн., яка складається з 74 460,29 грн. - сума заборгованості за кредитом, 44 262,49 грн. - сума заборгованості за відсотками. При вирішенні питання щодо стягнення пені суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Відповідно до п.7.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного грошового зобов`язання позичальника за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує дані погашенню заборгованості позичальника. В будь якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. (а.с.11) За невиконання та неналежне виконання умов договору до [PERSON] була застосована неустойка у вигляді пеня у розмірі загальному розмірі 2 473,30 грн. за період з 17 грудня 2019 року по 24 квітня 2020 року. (а.с.42) Щодо застосування доводів відповідача про необхідність застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування пені банком відбулось з 17 рудня 2019 року та по 17 грудня 2020 року. (а.с.42) Направлені на адресу відповідача позивачем повідомлення-вимоги, відомостей щодо нарахування штрафних санкцій не містили. (а.с.28, 34) Позивач звернувся з даним позовом до суду 06 січня 2021 року. (а.с.1) Доказів переривання строку позовної давності позивачем надано не було. Таким чином, нарахування пені з 17 грудня 2019 року по 06 січня 2020 року перебуває поза межами строку позовної давності. З огляду на викладене вище, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до частини вимог про стягнення пені є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а строк позовної давності щодо вказаних вимог слід обраховувати з 06 січня 2020 року. Крім того, відповідно до п.2 ст.1 Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16 червня 2020 року за № 691-ІХ, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) було доповнено пунктом 15 такого змісту:"15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення". Вказаний закон набрав чинності 04 липня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 956 від 13.10.2020 року, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 року до 31.12.2020 року З огляду на викладене строк нарахування пені слід обраховувати з 06 січня 2020 року (1 рік до дати звернення позивача до суду) по 03 липня 2020 року (день, який передує дню набрання чинності Законом № 691-ІХ від 16 червня 2020 року). Пеня, за період з 06 січня 2020 року по 03 липня 2020 року складає 1 273,55 грн. В матеріалах справи відсутні докази належного та своєчасного виконання відповідачем зобов`язань по договору, у зв`язку з цим суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по неустойці в судовому порядку. При вирішенні питань щодо стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Представником відповідача надано до суду першу та останню сторінки договору про надання правової допомоги б/н від 11 квітня 2019 року укладений з Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». Вказаний документ не дозволяє достовірно встановити витрати позивача на правову допомогу, у зв`язку з чим вони відшкодуванню не підлягають, Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2 081 грн. 19 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial