Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

ПАТ КБ «Укргазпромбанк» від імені якого діє в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» Волощук І.Г. звернулося в суд з позовом до [PERSON] за участі третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.12.2007 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 224-Ф-К/07, із змінами й доповненнями про надання позичальнику кредиту у сумі 300 000,00 грн. з терміном повернення до 25.12.2015 року включно зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних, а також неустойки (пені, штрафу) в розмірі та в терміни, що передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до п.3.3 сплата процентів за кредитом має здійснюватися щомісячно, непізніше 5- го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. У відповідності до п. 3.5. кредитного договору за кожну повну і неповну добу прострочення платежу позичальник виплачує банку пеню у розмірі 0, 1 % від суми простроченого платежу. Згідно з п. 6.1. кредитного договору позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит і сплатити нараховані відсотки за користування кредитом. Виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується договором застави № 106-З/07 від 25.12.2007 року із змінами й доповненнями, укладеним між позичальником та [PERSON]. Предметом застави є автомобіль MAN, 18.410, сідловий тягач - Е, 2000 року випуску, жовтого кольору, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 27.04.2007 року. Згідно з п.1.1 договору застави визначено, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з договору споживчого кредиту № 224-Ф-К/07 від 25.12.2007 року укладеного між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого останній зобов'язаний заставодержателю до 25.12.2015 року повернути кредит, проценти за користування кредитом. Дія застави за даним договором зберігається до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.1.3. договору застави узгоджена сторонами заставна вартість предмету застави становить 251 091, 00 грн. У відповідності до п.1.4 договору застави предмет застави залишається у володінні і користуванні заставодавця за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] не виконав своєчасно та повно свої обов'язки по кредитному договору у частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом, в зв'язку з чим виникла суттєва прострочена заборгованість. Станом на 15.08.2017 року по кредитному договору склалася заборгованість, що становить 342 160, 03 грн., яка складається з 136 567, 55 грн. - сума кредиту, яку належить повернути; 147 307, 64 грн. - сума відсотків за користування кредитом; 51 024, 32 грн. - інфляційні; 7 260, 52 грн. - неустойка. Позивачем виконані вимоги ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме: у порядку передбаченому ч.3 ст. 24 Закону до початку процедури звернення стягнення позивач зареєстрував в державному реєстрі відомості про зверненян стягнення на предмет обтяження. Просили суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укргазпромбанк» за договором споживчого кредиту № 224-Ф-К/07 від 25.12.2007 року заборгованість за яким складає 342 160, 03 грн. ; звернути стягнення на предмет застави за договором застави № 106-З/07 від 25.12.2007 року, а саме на автомобіль MAN, 18.410, сідловий тягач - Е, 2000 року випуску, жовтого кольору, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 27.04.2007 року з визначенням способу реалізації шляхом продажу майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з визначенням початкової ціни реалізації автомобіля на стадії виконавчого провадження. В судове засідання представник ПАТ «Укргазпромбанк» не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з»явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином судовими повістками. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 127/8734/16-ц за позовом ПАТ «Укргазпромбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 224-Ф-К/07, із змінами й доповненнями про надання позичальнику кредиту у сумі 300 000, 00 грн. з терміном повернення до 25.12.2015 року включно зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних, а також неустойки (пені, штрафу) в розмірі та в терміни, що передбачені умовами кредитного договору (а.с.6-7). Відповідно до п.3.3 сплата процентів за кредитом має здійснюватися щомісячно, непізніше 5- го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. У відповідності до п. 3.5. кредитного договору за кожну повну і неповну добу прострочення платежу позичальник виплачує банку пеню у розмірі 0, 1 % від суми простроченого платежу. Згідно з п. 6.1. кредитного договору позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит і сплатити нараховані відсотки за користування кредитом (а.с.6-7). Виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується договором застави № 106-З/07 від 25.12.2007 року із змінами й доповненнями, укладеним між позичальником та [PERSON]. Предметом застави є автомобіль MAN, 18.410, сідловий тягач - Е, 2000 року випуску, жовтого кольору, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 27.04.2007 року. Згідно з п.1.1 договору застави визначено, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з договору споживчого кредиту № 224-Ф-К/07 від 25.12.2007 року укладеного між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого останній зобов'язаний заставодержателю до 25.12.2015 року повернути кредит, проценти за користування кредитом. Дія застави за даним договором зберігається до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.1.3. договору застави узгоджена сторонами заставна вартість предмету застави становить 251 091, 00 грн. У відповідності до п.1.4 договору застави предмет застави залишається у володінні і користуванні заставодавця за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-20). Станом на 15.08.2017 року по кредитному договору склалася заборгованість, що становить 342 160, 03 грн., яка складається з 136 567, 55 грн. - сума кредиту, яку належить повернути; 147 307, 64 грн. - сума відсотків за користування кредитом; 51 024, 32 грн. - інфляційні; 7 260, 52 грн. - неустойка (а.с.26-29). Відповідно до повідомлення № 874 від 04.04.2016 року ПАТ «Укргазпромбанк» повідомило [PERSON] про сплату грошових коштів в розмірі 208 747, 63 грн. - заборгованості за договором споживчого кредиту № 224-Ф-К/07 від 25.12.2007 року протягом тридцяти днів після отримання повідомлення (а.с.132). Відповідно до повідомлення № 873 від 04.04.2016 року ПАТ «Укргазпромбанк» повідомило [PERSON] про усунення порушень умов договору споживчого кредиту, щодо погашення заборгованості в повному обсязі інакше ПАТ «Укргазпромбанк» буде змушений звернути стягнення згідно Закону України «Про заставу» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на предмет застави, а саме: автомобіль MAN, 18.410, сідловий тягач - Е, 2000 року випуску, жовтого кольору, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] (а.с.133). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами виникли із кредитного договору, забезпеченого заставою, та підлягають врегулюваню відповідно до норм глав 47-49 ЦК України і спеціальними нормами глави 71 ЦК України, а також Закону України "Про заставу" та Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитом (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1, 2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1, ч.2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, відповідно до ст. 591 ЦК України провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 5 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні втрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимогою, якщо інше не передбачено договором застави. Стаття 19 Закону України "Про заставу" прописує, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Зміст ст. 20 Закону України "Про заставу" зазначає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (ст. 27 вищевказаного закону). Частиною 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Відповідно до ст. 11 зазначеного вище Закону, обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Так, згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17.08.2017 року, суд вбачає, що 25.12.2007 року було зареєстровано обтяження за № 53177820 на автомобіль MAN, 18.410, сідловий тягач - Е, 2000 року випуску, жовтого кольору, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], на підставі договору застави № 106-З/07 (а.с. 30). Згідно положень ст. 24 даного Закону, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувала або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ч. 3 ст. 24 Закону). Відомості про звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави № 106-З/07 від 25.12.2007 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру (а.с. 30). Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Норма ст. 26 вищевказаного Закону, передбачає спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Відповідно ч. 5 до ст. 28 вищевказаного Закону, у разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження усі обтяження відповідного рухомого майна з вищим пріоритетом зберігають чинність, а обтяження з нижчим пріоритетом припиняються. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту і застави, встановив, що права позивача порушені, тому вони підлягають захисту. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що знайшов підтвердження факт невиконання третьою особою [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №224-Ф-К/07 від 25.12.2007 року щодо поверення кредитних коштів, та оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» від імені якого діє в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» Волощук І.Г. до [PERSON] за участі третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 5132,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved