Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

В суд із вищенаведеною позовною заявою звернулася [PERSON] в якій просить визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] від 01.11.2017р. Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Максимюком А.В.; визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію поділу об`єкта нерухомого майна (земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] ) Державним реєстратором відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради [PERSON] (номер рішення 37975409 від 03.11.2017р.) та стягнути судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що у серпні 2012р. [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Чернівці до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності земельної ділянки та виділення їх в натурі, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] та 29.08.2013р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці (в справі №2-2070/12) позовні вимоги було частково задоволено та вирішено: визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в земельній ділянці площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення (1.8) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд становлять по 1/3 за кожному; припинено було право спільної сумісної власності сторін на дане майно та визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення (1.8) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд між співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно варіанту №3 висновку №795 судової земельно-технічної експертизи від 1 липня 2013 року, а саме виділено в користування: - [PERSON] земельну ділянку площею 0,0251 га з наступними розмірами по периметру: - 2,00мп; 9,02мп; 8,03мп; 7,20мп; 2,15мп; 4,57мп; 2,31мп; 0,47мп; 8,33мп; 3,89мп; 0,40мп; 3,65мп та 18,56 мп; - [PERSON] земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0084 га з наступними розмірами по периметру: - 0,40мп; 3,89мп; 8,33мп; 0,90мп; 4,77мп; 1,60мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; 7,38мп та 10,74 мп. та ділянка площею 0,0167 га з наступними розмірами по периметру: - 11,98мп; 1,51мп; 5,85мп; 13,90мп; 28,71мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп та 8,86мп; - [PERSON] земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0159 га з наступними розмірами по периметру: - 7,38мп; 4,37мп; 3,54мп; 3,03мп; 2,69мп; 2,42мп; 3,47мп; 15,88мп та 14,33мп та ділянка площею 0,0092га з наступними розмірами по периметру: - 11,94мп; 7,31мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп та [NUMBER] мп., а земельну ділянку площею 0,0247 га із наступними розмірами по периметру: - 3,65мп; 10,74мп; 14,33мп; 15,88мп; 0,53мп; 9,03мп; [NUMBER] мп; 1,64мп; 8,91мп; 0,32мп; 3,38мп; 7,31мп; 11,94мп; 6,22мп; 3,50мп; 28,71мп та 3,69мп залишено було у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] В решті позовних вимог було відмовлено. Дане рішення набрало законної сили та не оскаржувалося в жодних із інстанцій. Зазначає, що 25.09.2013р. як [PERSON] так і [PERSON] було зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER] ). Крім наведеного позивач [PERSON] мотивує позовні вимоги і тим, що 29.04.2014р. нею, відповідно до договору дарування 1/3 частки земельної ділянки було отримано від [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1000га, кадастровий номер [NUMBER] , якою вона володіла на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. по справі №2-2070/12. Того ж дня, позивачем було зареєстровано право власності на 1/3 земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 5503158 від 29.04.2014р., а 27.04.2018р. нею, через інтернет сайт «Публічна кадастрова карта України» було виявлено відсутність зареєстрованої земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] та звернувшись до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою про надання їй інформації щодо належної земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , їй було надано відповідь Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області, листом від 24.05.2018р. №К-14/0-0270-15/137-18 та від 24.05.2018р. №К-15/0-0270-15/137-18 в якому зазначалося про проведення поділу земельної ділянки відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. та на підставі розробленої технічної документації із землеустрою між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із наступними кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,0251га; [NUMBER] площею 0,0084га; [NUMBER] площею 0,0159га; [NUMBER] площею 0,0247га; [NUMBER] площею 0,0092га; [NUMBER] площею 0,0167га. Вказує, що дізнавшись про це, вона, 31.05.2018р. звернулась в Центр надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради для отримання Розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, що земельної ділянки за кадастровим № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , після чого отримала інформацію, що 03.11.2017р. зареєстровано, а 07.11.2017р. державним реєстратором Чернівецької міської ради [PERSON] індексний номер рішення 37975409 внесено відомості про поділ об`єкта нерухомого майна (на підставі рішення суду по справі №2-2070/12 виданий 29.08.2013р. Шевченківським районним судом м. Чернівці), витягом з ДЗК, серії та номер: НВ-7302258292017, виданого 01.11.2017р. (видавник: Максимюк А.В., державний реєстратор). Зазначає, що внаслідок отриманої інформації, 13.06.2018р. нею було подано запит до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про надання усіх даних та наявних документів, щодо поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] та у відповідь, листом від 15.06.2018р. за вих. № 0-24-0.270-482/167-18 їй було надано копію технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] » з кадастровим номером [NUMBER] , виготовлену ФОП (інженером землевпорядником) [PERSON] . вих. №1 від 24.10.2017р. та внесену до Державного земельного кадастру Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Максимюком А.В. - 01.11.2017р. Вбачає, що її законне право порушено та є умисні протиправні дії з боку інженера землевпорядника [PERSON] , державного реєстратора Максимюка А.В. Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області та державного реєстратора відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради [PERSON] Федорівни, щодо виготовлення технічної документації поділу земельної ділянки, поділу та реєстрації поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , рішення яких відповідно. підлягають скасуванню. Просить, наведені вище нею заявлені позовні вимоги задовольнити, оскільки вищевказані дії не відповідають вимогам закону, порушують права і охоронювані законом інтереси позивача, отже є протиправними. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд задовольнити його. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] підтримала позовні вимоги, в наданих суду письмових поясненнях просила розялд справи провести у її відсутність. Відповідач - державний реєстратор відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацька Г.Ф. , будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, суду останньою в установленому законом порядку подано відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Останньою, подано в суд відповідь на відзив (у формі пояснення), вважала, вважала, що вищенаведеним відповідачем було фактично за обставинами відзиву визнано позовну заяву, в частині визнання протиправною та скасування державної реєстрації поділу об`єкта нерухомого майна (земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] ) Державним реєстратором відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацькою Галиною Федорівною номер рішення 37975409 від 03.11.2017р. Відповідач державний кадастровий реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Максимюк А.В., в судовому засіданні позовні вимоги заперечив і просив у їх задоволенні відмовити. Суду, 14.01.2019 року останнім було подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просив в його задоволенні відмовити. 16.01.2019 року позивачем [PERSON] суду надано відповідь (пояснення) на відзив [PERSON] , в якій вважала твердження останнього про можливість подальшого об`єднання земельної ділянки можливе лише на підставі відповідної документації безпідставним, оскільки - відсутні підстави для подальшого об`єднання земельної ділянки, а позовні вимоги нею заявлені про скасування реєстрації поділу земельної ділянки як безпідставної та незаконної, а не про об`єднання землі. Представник відповідача - Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, за довіреністю Балицька С.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, підтримала в наданому вступному слові пояснення викладені у письмовій формі від 01.04. 2019 року. Відповідач ФОП Касько [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не повідомив та відзиву на позовну не подавав. Третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог [PERSON] будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи повторно, не з`явився відомостей про поважність причини своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених ними\~вимог і\~на підставі\~доказів сторін\~та інших\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом з`ясовані обставини справи, які перевірені належними доказами. Рішенням від 29.08.2013р. Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №2-2070/12 частково задоволено позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності земельної ділянки та виділення їх в натурі, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] та вирішено було визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в земельній ділянці площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд становлять по 1/3 за кожним та припинити право спільної сумісної власності сторін на дане майно; визначено було і порядок користування земельною ділянкою площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд між співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно варіанту №3 висновку №795 судової земельно-технічної експертизи від 1 липня 2013 року, а саме виділено в користування, зокрема: - [PERSON] земельну ділянку площею 0,0251 га з наступними розмірами по периметру: - 2,00мп; 9,02мп; 8,03мп; 7,20мп; 2,15мп; 4,57мп; 2,31мп; 0,47мп; 8,33мп; 3,89мп; 0,40мп; 3,65мп та 18,56 мп; - [PERSON] земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0084 га з наступними розмірами по периметру: - 0,40мп; 3,89мп; 8,33мп; 0,90мп; 4,77мп; 1,60мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; 7,38мп та 10,74 мп. та ділянка площею 0,0167 га з наступними розмірами по периметру: - 11,98мп; 1,51мп; 5,85мп; 13,90мп; 28,71мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп та 8,86мп; - [PERSON] земельну ділянку площею 0,0251 га, в тому числі ділянка площею 0,0159 га з наступними розмірами по периметру: - 7,38мп; 4,37мп; 3,54мп; 3,03мп; 2,69мп; 2,42мп; 3,47мп; 15,88мп та 14,33мп та ділянка площею 0,0092 га з наступними розмірами по периметру: - 11,94мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] [NUMBER] ; [NUMBER] мп та [NUMBER] мп. Земельну ділянку площею 0,0247 га з наступними розмірами по периметру: - 3,65мп; 10,74мп; 14,33мп; 15,88мп; 0,53мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; [NUMBER] мп; 0,32мп; 3,38мп; 7,31мп; 11,94мп; 6,22мп; 3,50мп; 28,71мп та 3,69мп залишити у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 10-11). 25.09.2013р. [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . 29.04.2014р. згідно договору дарування 1/3 частки земельної ділянки позивачем було отримано від [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1000га, кадастровий номер [NUMBER] , якою вона володіла на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. по справі №2-2070/12 (а.с. 12-13) та яке підтверджено проектом визначення порядку користування земельною ділянкою (а.с. 14). Право власності зареєстровано у відповідному реєстрі номер запису 5503158 від 29.04.2014р (.с. 15). 27.04.2018р. позивачем [PERSON] , через Інтернет сайт - «Публічна кадастрова карта України» було виявлено відсутність зареєстрованої земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] , у зв`язку з чим мало місце звернення останньої до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою про надання інформації щодо земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , 1/3 частина якої їй належить на праві спільної часткової власності та у відповідь на вказану заяву, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, листом від 24.05.2018р. №К-14/0-0270-15/137-18 та від 24.05.2018р. №К-15/0-0270-15/137-18 повідомило позивача про проведення поділу земельної ділянки, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. та на підставі розробленої технічної документації із землеустрою між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із наступними кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,0251га; [NUMBER] площею 0,0084га; [NUMBER] площею 0,0159га; [NUMBER] площею 0,0247га; [NUMBER] площею 0,0092га; [NUMBER] площею 0,0167га. (а.с. 16 33). 31.05.2018р. позивач [PERSON] звернулась в Центр надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради для отримання розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, що земельної ділянки за кадастровим № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , на що отримала інформаційну довідки за №125940532 з якої дізналася, що 03.11.2017р. було зареєстровано, а 07.11.2017р. державним реєстратором Чернівецької міської ради [PERSON] (індексний номер рішення 37975409) внесено відомості про поділ об`єкта нерухомого майна (рішення суду по справі №2-2070/12 виданий 29.08.2013р. Шевченківським районним судом м. Чернівці) за даними витягу з ДЗК, серії та номер:НВ-7302258292017, виданий 01.11.2017р. видавник: Максимюк А.В., державний реєстратор. Внаслідок отриманих даних, 13.06.2018р., позивачем було подано запит до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про надання усіх даних і наявних документів щодо поділу земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] та у відповідь було отримано лист 15.06.2018р. за вих. № 0-24-0.270-482/167-18 наданням [PERSON] копії технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] » з кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 18-33). При цьому, судом установлено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки [ADDRESS] була виготовлена ФОП (інженером землевпорядником) [PERSON] . вих. №1 від 24.10.2017р. та внесена до Державного земельного кадастру Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Максимюком А.В. 01.11.2017р. (а.с. 19-15). Згідно зі\~статтею 56 Закону України «Про землеустрій»\~технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі земельних ділянок включає окрім іншого: нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі знаходження земельної ділянки в заставі, користуванні). Відповідно до \~ст.186ч.12ЗК\~України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу об`єднання власником земельної ділянки,що перебуває у користуванні, погоджується землекористувачем. Також звертається увага на те, що при з`ясуванні обставин, встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. по справі №2-2070/12 було відмовлено у задоволені позовної заяви, в частині поділу земельної ділянки та виділення в натурі земельної ділянки кожному із співвласників, а визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками. Крім цього, рішенням Шевченківського районного суд м. Чернівці від 29.08.2013р. таж було встановлено, що у зв`язку з висновком судової земельно-технічної експертизи №795 від 01.07.2013р. вбачається, що провести поділ земельної ділянки, а відповідно і виділ на три рівнозначні частини, з влаштуванням виїзду на вулицю не дається можливим, оскільки земельну ділянку не надається можливим поділити, то суд вважав, що слід встановити саме порядок користування земельною ділянкою. Отже, відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Першочергово, ст. 1 Закону «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Згідно із ч. 9 ст. 21 Закону «Про державний земельний кадастр» відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про землеустрій"землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень. Частиною третьою\~статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Частиною четвертою\~статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~встановлено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до частини п`ятої \~статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Пунктом 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051\~передбачено, що Державний кадастровий реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70,73,77-85цього Порядку в разі:\~\~невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; Відповідно до частини першої\~статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно з частиною дев`ятою\~ статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Частиною десятою\~статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок. На державного кадастрового реєстратора під час проведення дій з державної реєстрації земельної ділянки частиною четвертою статті 9, частиною пятою\~статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~покладено обовязок проводити перевірку відповідності поданих заявником документів (в тому числі документації із землеустрою) вимогам законодавства. Тільки за результатами такої перевірки державний кадастровий реєстратор здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Відповідно до частини другої\~статті 39 Закону України «Про державний земельний кадастр»,\~дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов`язані:а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою;б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Отже, інженер землевпорядник [PERSON] , який розробляв технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки [ADDRESS] , як установлено обставинами справи і дослідженими доказами в їх сукупності, що є спів мірними і з поясненнями позивача, виконав розробку документів з порушенням норм чинного законодавства, вказуючи дані, які не відповідали дійсності, що зокрема, випливає, - по перше, із заяви [PERSON] в якій зазначається, надання згоди на поділ земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,1000га, знаючи при цьому, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці було відмовлено поділити земельну ділянку між співвласниками. Судом звертається увага при цьому, на відсутність згоди всіх співвласників, що передбачено ст. 56 Закону України "Про землеустрій". Статтею 152 Земельного кодексу України\~визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з частиною третьою\~статті 152 Земельного кодексу України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Окрім наведеного, протиправність дій ФОП [PERSON] полягає і в наступному. В документації, зазначено підставу права власності [PERSON] , а саме Державний акт на землю, що не відповідає дійсності, оскільки документація розроблена лише 24.10.2017р., а 16.05.2017р., державним реєстратором Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф. (номер запису 20487307) було зареєстровано право власності на 1/3 земельної ділянки згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. Саме вказане рішення суду і є правовстановлюючим документом. Крім цього, в матеріалах технічної документації, як було з`ясовано в ході судового розгляду справи, знаходиться копія рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. про відмову у задоволені позовних вимог, а саме поділу земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та виділення її в натурі; при цьому, в рішенні чітко встановлено, що у зв`язку із висновком судової земельно-технічної експертизи №795 від 01.07.2013р. вбачається, що провести поділ земельної ділянки, а відповідно і виділ на три рівнозначні частини, з влаштуванням виїзду на вулицю не дається можливим. Оскільки земельну ділянку не надається можливим поділити. Також, судом звертається увага на те, що у матеріалах документації, також є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.05.2017р. №87533349, де зазначені реєстраційні дії, щодо земельної ділянки, а саме: запис №20487307 від 16.05.2017р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER] за [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р.; - запис №5503158 від 29.04.2014р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER] за [PERSON] на підставі договору дарування 1/3 земельної ділянки від 29.04.2014р.; - запис №2865406 від 25.09.2013р. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER] за [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. Тобто, станом на момент розроблення технічної документації із землеустрою, щодо поділу земельної ділянки, [PERSON] мав всю необхідну інформацію, щодо співвласників земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] та підстави її виникнення, однак в порушення вимог ст. 56 Закону України "Про землеустрій" зазначив невірні дані в технічній документації. Слід, також звернути увагу на те, що за даними технічної документації, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 20.10.2018р., складений з порушенням закону, а саме, в ньому, не зазначений кадастровий номер земельної ділянки, відсутні погодження меж власників суміжних земельних ділянок, більш того навіть не повідомлено інших співвласників земельної ділянки про дані дії, та також, в порушення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013р. по неможливість і відмову у поділі земельної ділянки (кадастровий № [NUMBER] ) між співвласниками, ФОП [PERSON] розробив поділ земельної ділянки на трьох власників, по межах встановлених, як порядок користування земельною ділянкою і при цьому, ще й виготовив документацію на колишнього власника [PERSON] , яка не була на той час власником земельної ділянки ще й з 29.04.2014р. Відповідно до\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до п. 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний кадастровий реєстратор:здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства;формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Згідно пп.\~1\~п.\~70\~Порядку ведення\~Державного земельного\~кадастру затвердженого\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 17\~жовтня 2012\~р.\~№ 1051\~Державний кадастровий\~реєстратор у\~момент надходження\~до нього\~заяви про\~внесення відомостей\~(змін\~до них)\~до Державного\~земельного кадастру\~разом з\~документами,\~перевіряє повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Відповідно до абз. 2 п.п.4 п. 70 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 у разі звернення за внесенням відповідних відомостей (змін до них) неналежної особи (особи, яка не може бути заявником відповідно до цього Порядку), подання заявником не повного пакета документів та/або розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора Державний кадастровий реєстратор відмовляє такій особі, заявникові у прийнятті заяви безпосередньо у момент її подання або у день надходження рекомендованим листом зазначених документів за формою згідно з додатком 13 із зазначенням рекомендацій щодо усунення причин, що є підставою для такої відмови, зокрема найменування та місцезнаходження органу, до повноважень якого належить внесення відомостей (змін до них) про об`єкт Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виконавці робіт із землеустрою та землеоціночних робіт, посадові особи, які здійснюють формування та/або внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, державні кадастрові реєстратори за порушення законодавства у сфері Державного земельного кадастру несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 5, 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, оскільки, судом установлено, що на момент проведення реєстрації поділу земельної ділянки державному кадастровому реєстратору [PERSON] було достеменно відомі відомості про те, що власником 1/3 земельної ділянки за кадастровим № [NUMBER] є [PERSON] , а не [PERSON] , як вказано в технічній документації поданій ФОП [PERSON] , однак, проігнорував цю обставину та провів державну реєстрацію поділу земельної ділянки та на копіях технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки від 24.10.2017р. проставив відмітку «Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру [PERSON] », із власним підписом про перевірку та внесення відомостей до Державного земельного кадастру на кожній із сторінок документації. Таким чином, Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру [PERSON] були вчинені протиправні дії щодо реєстрації та поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та було порушено вимоги ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», що підтверджується про ігноруванням невідповідностей документів нормам чинного законодавства та підстав поділу земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;наявність обтяжень прав на нерухоме майно;наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Судом також установлено, за з`ясованими обставинами справи, що і в діях державного реєстратора відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради [PERSON] вбачаються протиправні дії щодо прийняття рішення про державну реєстрації поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від 07.11.2017р. за №37975409, яка підлягає скасуванню, зважаючи на наступне. Згідно п. 54 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`від 25.12.2015р. №1127 державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Як видно, з рішення Шевченківського районного суд м. Чернівці від 29.08.2013р. у зв`язку з висновком судової земельно-технічної експертизи №795 від 01.07.2013р. вбачається, що провести поділ земельної ділянки, а відповідно і виділ на три рівнозначні частини, з влаштуванням виїзду на вулицю не дається можливим. Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку до її поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав). Відповідно п. 55 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015р. №1127для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або об`єднання майна, що перебуває у спільній власності, крім документів, передбачених пунктом 54 цього Порядку, також подається письмова згода всіх співвласників на проведення поділу або об`єднання майна, що перебуває у спільній власності. Крім того, що рішенням суду відмовлено у поділі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , і матеріалами справи не встановлено згоду співвласників земельної ділянки на проведення її поділу. Пунктом 56 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015р. №1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. А, у разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Отже, станом на час звернення до суду, ні власником, третьою особою [PERSON] 1/3 частин земельної ділянки, ні власником [PERSON] 1/3 частини земельної ділянки не було надано жодної згоди на поділ земельної ділянки, оскільки як пояснили останні, знали про рішення суду щодо відмови у задоволені такої позовної вимоги, а тому, в Державного реєстратора відділу реєстрації рухомого та нерухомого майна юридичного управління Чернівецької міської ради [PERSON] були усі підстави для відмови у реєстрації поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Згідно ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державні реєстратори, суб`єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. У відповідності до\~ст. 4 ч.1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.12ч.1,3ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] про порушення моїх прав я дізналась із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 24.05.2018р. №К-14/0-0270-15/137-18, а отже строк звернення до суду закінчується 24.11.2018р. 02.10.2018р. [PERSON] звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування державної реєстрації та 06.11.2018р. Чернівецьким окружним адміністративним судом винесено ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку із необхідністю розглядати даний спір в порядку цивільного судочинства (а.с. 37-39). Отже на підставі зазначеного, суд відхиляє доводи відповідачів про пропуск [PERSON] строку звернення до суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Встановлено п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року\~у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91,\~§ 31?32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти\~України», заява №\~20372/11, § 65).\~Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Outcome: approved