Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Заявленим та уточненим позовом (а.с.1-4,52,53) ставиться питання про визнання незаконним строкового трудового договору та його скасування, поновлення на роботі та стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявленого позивачем суду повідомлено наступне. Позивач працював у відповідача з 2004 року. 10 жовтня 2018 року між сторонами укладено строковий трудовий договір. 10 січня 2019 року позивач звільнений з роботи у зв'язку із закінченням дії такого договору. Строковий трудовий договір укладено між позивачем і начальником відділу кадрів відповідача. Повноважень на укладення договору, позивач вважає, відповідач не надавав такій посадовій особі. Крім цього, в період роботи позивачеві безпідставно недоплачували надбавку до заробітної плати в розмірі 10% та індексацію. У зв'язку із вимушеним прогулом допущеним незаконним звільненням позивач просив стягнути його з відповідача разом із моральною шкодою. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і підстав для переходу до іншого виду провадження судом не встановлено. Відповідач заявлені вимоги не визнав та направленим відзивом своє ставлення до вимог освітлим наступним змістом. Позивач дійсно був переведений на строковий трудовий договір за наказом адміністрації. Договір укладений між сторонами та згадуваний позивачем є внутрішнім документом, який не створював та не створює ніяких наслідків, а тому посилання на нього безпідставне. Доплата не здійснювалась у зв'язку із невиконанням такої роботи. Мало того, оскаржуючи рішення про укладення строкового трудового договору, позивач пропустив строки позовної давності. Проаналізував доводи сторін, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Трудова книжка позивача має наступні записи. 1 квітня 2015 року позивача переведено на посаду інженера технолога по електроспецобладнанню в технічний відділ (а.с.9-10). 15 вересня 2016 року за наказом № 274-ОС позивачу з 1 вересня 2016 року встановлено доплату у розмірі 10% за напруженість в роботі (матеріально відповідальний за зберігання та накопичення експонатів) (а.с.11). 20 січня 2017 року директор ДП "Житомирський бронетанковий завод" видав наказ № 10-ОД, яким уповноважив начальника відділу кадрів підписувати строкові трудові договори та додаткові угоди до них (а.с.73). 21 березня 2018 року за наказом № 115-ОС у зв'язку з відсутністю обґрунтувань та підвищення розмірів заробітної плати з 1 березня 2018 року вирішено припинити виплату надбавки за складність та напруженість в роботі (а.с.12). 6 липня 2018 року відповідач повідомив про скорочення штату працівників та в тому числі посади, що обіймав позивач (а.с.13). 26 вересня 2018 року відповідач надав, а позивач 2 жовтня 2018 року ознайомився і погодився з пропозицією на переведення на іншу посаду (а.с.14). 10 жовтня 2018 року між позивачем та ДП "Житомирський бронетанковий завод" в особі начальника відділу кадрів укладено строковий трудовий договір № 177, за яким позивача на підставі наказу № 327-ОС від 10 жовтня 2018 року прийнято на роботу на посаду інженера-технолога 3-ої категорії конструкторсько-технологічного відділу (а.с.6-7, 9-10, 67-72). 26 грудня 2018 року позивача начальником управління держпраці у Житомирській області повідомлено про те, що на підприємстві проведено перевірку дотримання законодавства про працю, встановлені певні порушення та скеровано припис (а.с.20-29). 9 січня 2019 року наказом № 1-ОС звільнено з роботи з посади інженера-технолога 3-ої категорії конструкторсько-технологічного відділу у зв'язку із закінченням строку договору (а.с.8). Із записами трудової книжки позивач ознайомлювався 1 квітня 2015 року та 10 жовтня 2018 року (а.с.9). Позивач отримував таку заробітну плату. До 1 березня 2018 року 10 608,47 гривень, що складалась з 7 725 гривень посадового окладу, 1 931,25 гривень винагорода за вислугу років, 772,50 гривень доплата за напруженість та 179,72 гривень індексація. З 1 березня 2018 року 8 500 гривень посадовий оклад та 2 125 гривень винагорода за вислугу років (а.с.15). Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та отримував код платника податків (а.с.33). 5 березня 2019 року відповідачем видана довідка про те, що посада з якої був звільнений позивач є вакантною (а.с.99). 8 серпня 2018 року голова профспілкового комітету ДП "ЖБТЗ" звернувся до директора підприємства із заявою про те, що вважає не виплату позивачеві надбавки у розмірі 10% безпідставною (а.с.109). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Трудовий договір може бути, серед інших, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 КЗпП України). Підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу (ст. 233 КЗпП України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства якими вони врегульовані, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що позивача було переведено на строковий трудовий договір на законних підставах, про що у свій час погодився і позивач поставивши підпис як під наказом так і в трудовій книжці ознайомившись із відповідним записом. В підтвердження даному висновку слугує і відсутність звернень щодо незаконності укладення такого договору, як відразу так і протягом одного місяця після цього. В подальшому, після спливу строку такого трудового договору позивач був звільнений на відповідних правових підставах будучи завчасно та відповідним чином повідомленим про це. Досліджені матеріали дають достатньо підстав стверджувати, що надбавка в розмірі 10%, у свій час, була у встановленому порядку знята. Так само, позивач будучи обізнаним про існування даного наказу не звертався до позивача із скаргами на такі дії, як і не подавав відповідного позову до суду як протягом одного місяця так і після визначення нового посадового окладу та доплати до нього. Неточності у реквізитах наказів, за відсутності інших доказів, суд не приймає до уваги як підстави для задоволення позову, адже такі відомості не спростовують раніше наведені доводи. Твердження позивача про підроблення його підписів суд вважає голослівними та до уваги не приймає при прийнятті даного рішення оскільки вони не підтверджені відповідними та належними доказами. За таких обставин, суд відхиляє вимоги про визнання незаконним та скасування строкового трудового договору, наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі. Інші вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, заборгованість по заробітній платі, в тому числі преміальні, індексація, є безпідставними та такими які не можуть бути задоволеними з огляду на наступне. Вимушеного прогулу у позивача не було, оскільки звільнення позивача суд вважає законним. Підстав для стягнення інших складових заробітної плати суд не вбачає. Моральна шкода як похідна вимога від вимог про визнання незаконними дій відповідача не може бути задоволеною у зв'язку з відсутністю протиправних дій відповідача. Результати вирішення спору не дозволяють вирішувати питання судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed