Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Білгород-Дністровська міська рада про поділ майна, що є у спільній частковій власності та припинення правовідносин спільної часткової власності, як виду спільної власності. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Адвокат Міллер Ю.Б., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач - [PERSON] не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та довідковий лист, який наявний в матеріалах справи, будь-яких заяв на адресу суду не надавала. У судове засідання представник Білгород-Дністровської міської ради не з`явився, згідно наданих ним пояснень, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Білгород - Дністровське бюро технічної інвентаризації» №8516389 від 03 жовтня 2005 року, реєстраційний номер 11161546, на правах приватної власності у вигляді спільної часткової власності [PERSON] належить об`єкт нерухомого майна - 3/5 частин будинку, що складається в цілому з житлового будинку літ. «А» приміщення 1-1 кухня, 1-2; 1-3 житлові, 1-4 - кухня, прибудова літ. «а», житловою площею 23,7 м2, загальною площею 46,8 м2, сараю літ. «Б», розташованих за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 3/5 частин будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСІ №203890 від 27 липня 2005 року. Належні [PERSON] на правах приватної власності у вигляді спільної часткової власності 3/5 частки вказаного нерухомого майна знаходяться в житловому будинку за вищезазначеною адресою, що в цілому має загальну площу 92,2 м2, житлову площу 51,2 м2, сам будинок є спільною власністю [PERSON] з відповідачем. Спільне володіння житловим будинком з відповідачем заважає позивачеві розпоряджатись та користуватись належним їй на правах приватної власності нерухомим майном на свій власний розсуд. Нерухоме майно, що належить [PERSON] на правах приватної власності, в будинку по [ADDRESS] , не потребує будь- якого переобладнання та перепланування як самого будинку, так і належних їй 3/5 часток. Належні [PERSON] 3/5 частки житлового будинку за вказаною адресою розташована в будівлі окремо, має окремий вхід до приміщень, окремий ганок, окреме обладнання для опалення, окрему вентиляцію, окреме водопостачання, окрему каналізацію, електропостачанням з окремим лічильником, окремим освітленням частки двору, вікна приміщень виходять до [ADDRESS] , тому не потребують переобладнань та перепланувань, та ніяким чином не заважатимуть відповідачу здійснювати своє право користування та володіння належним їй майном. Належна [PERSON] частина будинку, що має бути відокремлена із самостійним входом, приміщення якого знаходяться ізольовано, повністю відповідають розміру 3/5 частки, що знаходяться у її приватної власності. Відповідно до листа №82 від 28 січня 2019 року Комунального підприємства «Білгород - Дністровське бюро технічної інвентаризації» є наявність технічної можливості виділення 3/5 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.07.2005 року, зі складу житлового будинку з наданням окремої поштової адреси. Так, 3/5 частки житлового будинку, що належать [PERSON] складаються: з житлового будинку літ. «А» 1-1 кухня, 1-2 житлова, 1-3 житлова, 1-4 кухня, прибудова літ. «а», загальною площею - 46,8 м2, житловою площею 23,7 м2, сараю літ. «Б». Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради № 31 від 13 лютого 2019 року Управління містобудування та архітектури Білгород - Дністровської міської ради вважає за можливе надати окрему поштову адресу 3/5 часткам житлового будинку по [ADDRESS], а саме : [ADDRESS] . Представник Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, згідно наданих ним пояснень, заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів можливості виділу об`єкту домоволодіння у відокремлену частину із самостійним виходом іншій стороні, тобто відповідачу. Оскільки додані до позовної заяви листи управління містобудування та архітектури від 13.02.2019 року та КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 28.01.2019 року свідчать про можливість виділу 3/5 часток об`єкту належному позивачу. Також в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] КП «Білгород-Дністровське БТІ» 08.05.2018 року значиться самочинно збудована прибудова літ. «а2», яка не може бути виділена, оскільки право власності на неї не зареєстровано у встановленому законом порядку. Також, необгрунтованими є позовні вимоги про надання окремої поштової адреси: [ADDRESS] , оскільки такі повноваження відносяться до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (пп.2 п. б ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), а відтак питання щодо присвоєння поштової адреси в разі виділу 3/5 частки домоволодіння позивача має бути винесено на розгляд виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради. В ст.317 ЦК України визначено зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У той же час, згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Частиною 1 ст.183 ЦК України закріплено, що річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Беручи до уваги наведені норми чинного законодавства, а також те, що належне позивачці майно являє собою відокремлену частину будівель по [ADDRESS] із ізольованими приміщеннями та самостійним виходом, в зв`язку з чим є можливим виділ належної позивачці 3/5 часток житлового будинку із наданням окремої адреси. Згідно відповіді Управління містобудування та архітектури Білгород- Дністровської міської ради за № 31 від 13.02.2019 року при виділенні 3/5 частки житлового будинку можливо надати окрему адресу - [ADDRESS] . Згідно вимог частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до статті 126 того ж кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно зі статтею 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 №1127. Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України, власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини першої, третьої статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 4 ст. 364 ЦК України). Виходячи з положень статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 6, глави 1, розділу 2 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини першої, третьої статті 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених обставин, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Білгород-Дністровська міська рада про поділ майна, що є у спільній частковій власності та припинення правовідносин спільної часткової власності, як виду спільної власності, підлягає задоволенню.

Outcome: approved