Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 20.05.2006 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 14.09.2021 . Від даного шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем та необхідністю матеріально забезпечувати дітей у 2017 році змушена була виїхати працевлаштуватись у Республіці Польща, де поступово були облаштовані належні умови для проживання та навчання обох доньок. 12.02.2021 позивачка спільно з дітьми зі згоди відповідача здійснила поїздку у Польщу, де проживали у м.Мисленіце в орендованій квартирі. За час перебування у Польщі старша донька була зарахована на навчання до початкової школи [ADDRESS] та навчалася у 6 класі, а молодша донька зарахована до дитячого садка №7. Навчаючись у зазначених освітніх закладах, діти досягли значних успіхів у опануванні польської, англійської та німецької мови, налагодили соціальні зв`язки із однолітками та звикли до умов проживання та навчання Польщі. Однак, навчання дітей у вказаних закладах освіти перервано у зв`язку із поверненням дітей до України 30.07.2021. Із вищевказаного часу вона намагається домовитись із відповідачем про надання нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд дітей, але відповідач почав висувати свої вимоги, а саме відмову від аліментів та передачу в його особисту власність будинку, та навіть після її згоди він не з`являється до нотаріуса . 16.09.2021 нею на адресу відповідача направлено лист із прохання надати дозвіл на виїзд, який повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Намагалась врегулювати дане питання через службу у справах дітей Чечельницької селищної ради, однак відповідач на засідання із розгляду даного питання також не з`явився. На даний час вона має посвідку на право постійного проживання та працю у Республіці Польща, має там житло і може забезпечити дітям повноцінний відпочинок та навчання, однак не може цього зробити через те, що відповідач не надає згоди. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України доньок без згоди відповідача у її супроводі з метою навчання, з моменту набрання рішенням законної сили до 01.09.2022 року. Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що спочатку вони до Польщі їздили з чоловіком разом без дітей, але коли прийшов час повертатись, вона просила його залишитись там на постійне проживання, на що він відмовився. Чоловік хотів тільки підзаробити грошей і повернутись назад в Україну, а вона хотіла більшого, з перспективою на майбутнє. Поїхала спочатку сама та не думала з ним розлучатись, просила їхати туди разом і забрати дітей, але чоловік не хотів. У лютому місяці надав їй дозвіл на поїздку до Польщі в гості до сестри на три місяці, але вони приїхали через шість місяців. Так вийшло, що спочатку їхали в гості, але оскільки її в Україні скоротили з роботи, а іншої знайти практично не можливо, сестра, яка постійно проживає у Польщі, допомогла їй, оскільки вона має карту поляка, влаштуватись на роботу, дітей влаштувати до школи та садочка. Повернулись до України лише після закінчення школи старшою донькою і меншою дитячого садочка, про що казала чоловікові, коли він наполягав на поверненні. Після повернення проживають у будинку її матері, так як відповідач не дав ключі від їх будинку. Хоче, щоб діти там навчались та обіцяла чоловікові привозити дітей на канікули, пропонувала укласти нотаріально завірену угоду, зверталась до служби у справах дітей, але чоловік, то обіцяє дітям дати згоду, то відмовляється. Старша донька [PERSON] не хоче спілкуватись з батьком, оскільки ображена на нього через пусті обіцянки, бо хоче вчитись у Польщі. Щодо умов проживання та навчання в Польщі зауважила, що оскільки вона має карту поляка, для її дітей там повністю безкоштовне навчання та лікування, що про умови в Україні, особливо з лікуванням, такого не скажеш, проблеми навіть запломбувати молочний зуб, не кажучи уже про стаціонарне лікування. При влаштуванні до школи у Польщі старшій доньці школа одразу забезпечила повністю безкоштовні додаткові заняття з викладачами польської та німецької мови, за що в Україні треба платити великі кошти, яких вона не маючи роботи не має, а аліментів, які платить чоловік в сумі орієнтовно 2500 гривень також на все необхідне не вистачає. У неї там є всі умови для проживання, навчання та відвідування садочка. З роботи звільнилась коли їхала, але їй обіцяли, що при поверненні до Польщі її одразу забезпечать роботою. Дітям там також дуже подобається, для них там більші перспективи і у навчанні у вищих навчальних закладах. [PERSON] дочка мріє танцювати та їздити на конях. Ніколи не забороняла дітям спілкуватись з батьком, а навпаки. Старшій доньці 12 років, вона вже добре все розуміє і стала менше спілкуватись з батьком , тому що він її обманув, обіцяв дати дозвіл, але не дає, не пояснюючи причину. Попри звинувачення чоловіка, з яким уже розлучені, що вона думає лише про себе, не згодна і просить позов задовольнити та дати можливість її дітям навчатись і розвиватись там де бажають вони і де вона має можливість їм це забезпечити. Обіцяє привозити дітей до батька на канікули. Представник позивачки - адвокат Ткач І.І. позовні вимоги підтримали повністю та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України доньок позивачки, оскільки це відповідає інтересам дітей. Також звернула увагу суду, що оскільки відповідач, враховуючи вказаний у позовній заяві період виїзду, який співпадає з початком навчального року, боїться, що позивачка взагалі не буде привозити дітей, чим обмежить його право на їхнє спілкування, не будуть заперечувати, якщо суд у разі задоволення позову, задоволить його частково, а саме кінцевим терміном вкаже час коли закінчується навчання у школі, тобто 30 червня, а не 01.09, час коли починається наступний навчальний рік. Відповідач, який був присутнім у судовому засіданні 09 листопада 2021 року позовні вимоги не визнав, по мотивах зазначених у відзиві, поданому 27.10.2021 через канцелярію суду, в якому пояснив, що позивачкою не вказано та не доведено, що відповідач не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток дітей, що відмова у наданні дозволу на виїзд шкодить дітям і що відвідування початкової школи та дитячого садка у Республіці Польща значно креще дітям ніж в Україні. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам його дітей, так як істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Крім того, позивачка не вказує, що 21 січня 2021 року отримала закордонні паспорти на дітей та шляхом обману та зловживання довірою 28 січня 2021 року отримала від нього дозвіл на тимчасовий виїзд доньок за кордон, мотивуючи поїздку тим, що їде в гості до рідної сестри. Після приїзду до Республіки Польща, в телефонному режимі повідомила, що на старшу доньку отримала посвідку на проживання, що ні вона ні діти до України не повернуться, заблокувала телефони дітей та заборонила спілкуватись з ним та його батьками, через підставну особу подала позов на розлучення (справа №151/147/21, заяву залишено без розгляду), до України мала повернути дітей до 01.05.2021, проте не повернула, доки він 27.05.2021 не звернувся до Міністерства юстиції України з заявою про сприяння поверненню дітей відповідно Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, в результаті чого позивачка 30.07.2021 повернула до України дітей, після виклику до Міністерства юстиції Республіки Польща та повідомлення, що у разі не повернення, вона буде депортована та не зможе більше в`їхати до Республіки Польща. Вважає, що він не менше позивачки переживає за найкращі інтереси дітей, тому звернувшись із таким позовом позивачка намагається в першу чергу задовільнити свої меркантильні інтереси і це ніяк не пов`язано з найкращими інтересами дітей. Крім того пояснив, що через вказаний випадок більше дружині не довіряє. Також, вона перешкоджає йому спілкуватись із дітьми, хоча діти хочуть з ним спілкуватись. Коли вони були у Польщі часто був відсутній зв`язок, проте в Україні ходив до них до школи, вони радісно його зустрічають, менша донька і зараз спілкується, а старша в присутності дружини перестає з ним спілкуватись. Пропонував матеріальну допомогу, крім аліментів, але жінка відмовилась від допомоги. Жінка пропонувала йому їхати до Польщі, там працювати, приходити до дітей, але він не має такої можливості. Працює не офіційно в Україні, за кордон на роботу не зміг поїхати через брак коштів. Розуміє, що можливо дітям там і краще, але не дає дозвіл бо боїться, що дітей вивезуть за кордон і він їх більше не побачить. Представник відповідача - адвокат Косаківський В.І. просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених ними у відзиві та у судовому засіданні пояснив, що відповідач витратив багато часу та коштів на повернення дітей до України минулого разу і тепер уже не довіряє дружині та вважає, що даний позов не про тимчасовий виїзд дітей за кордон на навчання, а про постійне місце проживання. Крім того, зауважив, що позивачем не доведено факт, що коли вона приїде до Польщі, зможе забезпечити дітей належними умовами проживання та навчання. Ставить під сумнів той факт, що позивачка дійсно одразу отримає роботу та буде мати де проживати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дітей знає давно, її донька їх христила. Це були відкриті дітки для спілкування. Коли влітку повернулись з Польщі, то світились очі від емоцій , були радісні , всі розмови були про перебування там. Зараз старша донька [PERSON] стала закрита, розповідала, що ображена на батька і переживає, що батько не дає дозвіл на виїзд, вона дуже хотіла поїхати на навчання до Польщі, там їй цікаво навчатись, різні гуртки, багато нового та цікавого. У присутності соціального педагога [PERSON] та представника служби у справах дітей Чечельницької селищної ради Стрельчук Л.П. неповнолітня [PERSON] , [INFO] пояснила, що хоче поїхати з мамою та меншою сестрою до Польщі, їй там більше подобається навчатись, ходила на додаткові заняття з німецької та польської, це все було безкоштовно, у неї було два безкоштовних педагога, які допомагали з вивченнями цих мов, багато друзів. Мама не забороняє їм із сестрою спілкуватися з батьком, а навпаки каже, що це потрібно. Інтернет деколи в Польщі був відсутній, тому не могли інколи спілкуватись, багато часу забирало також навчання та додаткові заняття. Коли приїхали до Польщі, то одразу спілкувались щоденно, потім рідше, тому що тато говорив, що їх забере назад і вони там не будуть вчитись. Зараз спілкується з батьком менше бо він її обманув, обіцяв, що разом поїдуть у Польщу. Коли вони мали вертатись в Україну, казала йому, що хоче жити і навчатись в Польщі, але він її образив і сказав, що вона нічого не вирішує, все вирішує він. Ображається на батька, бо він один раз говорить одне, а потім інше, спершу давав дозвіл, потім відмовився. Ще коли жили в Україні, батько на вихідні часто випивав та практично ними з сестрою не займався. Представник Служби у справах дітей Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Стрельчук Л. пояснила, що коли позивачка звернулась до них за допомогою врегулювати дане питання мирним шляхом, вони телефонували батькові дітей, тобто відповідачу по справі, але він не відповідав на дзвінки. Вважає, що задоволення позову повністю буде відповідати інтересам дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, представника служби у справах дітей та неповнолітню [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 05 серпня 2021 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), сторони зареєстрували шлюб 20 травня 2006 року, про що складено відповідний актовий запис №12. (а.с.10). Даний шлюб розірвано рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 14.09.2021 року. Від шлюбу мають двох доньок : - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05 серпня 2021 року, виданого повторно Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про що зроблено відповідний актовий запис № 48 (а.с.12); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05 серпня 2021 року, виданого повторно Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про що зроблено відповідний актовий запис № 2.(а.с.11). Позивачка [PERSON] має карту поляка. (а.с.16) Як вбачається із витягу із строкового договору оренди житлового приміщення укладеного 01.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір на оренду квартири з 01.03.2021 до 01.03.2023, яка розташована по [ADDRESS] , та складається з 2 кімнат, кухні та ванної кімнати, загальною площею 40 кв.м.. (а.с.17-18) Відповідно до довідки, виданої директором дитячого садка №7, розміщеного по [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] зарахована до дитячого садка у 2021/2022 навчальному році. (а.с.19-20) Як вбачається із довідки, виданої директором дитячого садка №7 у м.Мислениці у 2021/2022 році було виділено 2 години на тиждень на організацію індивідуальних корекційно-компенсаційних занять, які були спрямовані на розвиток знань польської мови, та занять із розвитку емоційно-соціальних компетенцій [PERSON] . (а.с.68-69) Згідно довідки 17/2021 виданої директором початкової школи №2 ім.Героїв Вестерплатте, розміщеної у м.Мисленіце, вул.Жеромскєго, [PERSON] , [INFO] , адреса проживання [ADDRESS] , є ученицею даної школи. (а.с.21-22) Відповідно до шкільного свідоцтва виданого 25 червня 2021 року директором початкової школи №2 ім.Героїв Вестерплатте у м.Мислениці , [PERSON] , [INFO] у 2020/2021 навчальному році навчалася у шостому класі, була переведена до сьомого та мала гарні оцінки. (а.с.65-67) Згідно характеристики учениці [PERSON] , складеної класним керівником Сільвією Носоль, учениця почала відвідувати 6f клас у ІІ півріччі 2020/2021 навчальному році та показала себе як зразкова, активна, комунікабельна та культурна учениця. (а.а.70-71) Як вбачається із виписки медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) виданої директором Департаменту лікувально-профілактичної допомоги [PERSON] . 04.10.2021 [PERSON] поставлений діагноз посттравматичний стресовий розлад. Депресивний розлад. Запропоновано лікування та уникнення контакту з батьком, після спілкування з яким з`явились дані симптоми. (а.с.23) Відповідно до рішення №2 протоколу №9 комісії з питань захисту дитини Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 1 жовтня 2021 року про виїзд дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю за кордон, позивачці відмовлено у задоволені даної заяви, оскільки потрібна згода обох батьків та рекомендовано домовитися з батьком дітей, а у разі його незгоди на виїзд дітей за кордон звернутися до суду із заявою про надання дозволу. (а.с.26) Як вбачається із заяви засвідченої приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області Мільком А.М. 28.01.2021 відповідач [PERSON] надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Польщі у м.Мишляніци, в період з 01.02.2021 по 01.05.2021, з метою відпочинку, своїм малолітнім дочкам у супроводі матері [PERSON] (а.с.49) 27.05.2021 відповідач звернувся до Міністрерства юстиції України із заявами про сприяння поверненню дітей [PERSON] та [PERSON] до України, відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, на що отримав відповідь, що дані заяви листом Міністерства юстиції України від 11.06.2021 спрямовано до Центрального органу Республіки Польща - міністерства юстиції Республіки Польща для вжиття заходів відповідно до Конвенції. (а.с.50-56) Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на двох неповнолітніх доньок у розмірі визначеному судом, тобто, як вбачається із квитанції в середньому у сумі 2500 гривень щомісячно. Даний факт не заперечувався позивачкою у судовому засіданні. (а.с.60-62) Відповідно до даних акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.10.2021 року, [PERSON] в Україні проживає разом із своїми дітьми у будинку своєї матері [PERSON] , забезпечені усім необхідним, відносини у сім`ї доброзичливі. (а.с.77) Як вбачається із копії наказу заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області позивачка [PERSON] була звільнена із займаної посади начальника відділу грошових виплат та компенсацій із 08 лютого 2021 року, у зв`язку з припиненням управління праці та скороченням вказаної посади. (а.с.74) Згідно заяви від 02.11.2021 власника фірми [PERSON] [PERSON] , що у м.Мислениці, вона заявляє, що після повернення до [PERSON] , вона буде працювати у [PERSON] на посаді фізичного працівника. (а.с.72-73) Практика вирішення спорів за участю малолітніх дітей свідчить про те, що забезпечення найкращих інтересів дітей повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09). Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частин 2 та 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частинами 1 та 2 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини за вимогами статті 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. 14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", які набрали чинності з 01 жовтня 2016 року, вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України. Разом із тим, за змістом статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 3 та 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 липня 2019 року у справі №643/1090/17, у якій вказано, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Суд критично оцінив доводи відповідача, про те, що тривалий період перебування неповнолітніх дітей за межами України не сприятиме спілкуванню дітей з батьком, оскільки у зазначеній категорії справ визначальним фактором для правильного вирішення спору є саме визначення найкращих інтересів дітей. Оскільки відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, та приймаючи до уваги, те що діти мають у Польщі місце навчання, як у дошкільному закладі так і у школі, а мати, тобто позивачка, забезпечена робочим місцем та беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для навчання, а також це сприятиме належному розвитку, навчанню, проживанню дітей та відповідатиме їх бажанню, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог, а саме зі скороченням кінцевого терміну перебування дітей за кордоном, що також не заперечується самою позивачкою. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачкою при подачі позовної заяви до судупідлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: partial