Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі поданої [PERSON] заяви, 09 квітня 2015 року його було взято на облік до Каховського міськрайонного центру зайнятості (далі - Центр зайнятості), як такого, що шукає роботу. Згідно поданої заяви відповідачу, наказом Центру зайнятості, наданий статус безробітного та відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, призначена виплата допомоги по безробіттю з 09 листопада 2015 року, у розмірі встановленому законодавством. [PERSON] знятий з обліку 09 листопада 2015 року у зв»язку з отриманням одноразової виплати по безробіттю. Центром зайнятості було отримано інформацію, що [PERSON]приховав факт працювання на підставі цивільно-правової угоди з 12.10.2015 по 30.11.2015 в КФ ТОВ "Контрольно-хімічна лабараторія "Навтофик". За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 12 жовтня 2015 року по 10 січня 2016 року у сумі 5021,27 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до змісту заяви на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не з'явився надав заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09 квітня 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до змісту якої зазначив, що на час звернення не займається трудовою діяльністю та не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с. 7). На підставі наказу Центру зайнятості [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю . 09 листопада 2015 року [PERSON] отримав одноразову допомогу по безробіттю для організації підприємницької діяльності та його реєстрацію як безробітного було припинено. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Центром зайнятості був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 72 від 23 грудня 2015 року, яким встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості, [PERSON] працював на ТОВ "Контрольно-хімічна лабораторія "Нафтовик" за цивільно-правовою угодою з 12.10.2015 по 30.11.2015(а.с. 6, 9-10) Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 5 липня 2012 року особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, належать до зайнятого населення. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 02.03.2000р. № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. За приписами до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого безробітні, Згідно частини 3 ст.36 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в період знаходження на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного, був працевлаштований та перебував в договірних відносинах з ТОВ "Контрольно-хімічна лабораторія "Нафтовик" та отримував дохід, при цьому не повідомив про цей факт позивача, що призвело до незаконної виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю у розмірі 5021,27 грн. У зв'язку з цим, Центром зайнятості 23 грудня 2015 року виданий Наказ за № 290-р «Про відшкодування коштів [PERSON].», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів, виплачених відповідачу як допомога по безробіттю в сумі 5021,27 грн. (а.с. 3). Сума отриманих виплат та вартість соціальних послуг підтверджується довідкою Центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення (а.с. 13). У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На виконання п.7 Порядку, 23 грудня 2015 року на адресу [PERSON] було направлено Лист з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання листа у добровільному порядку (а.с. 5). До теперішнього часу належні до повернення на рахунок Каховського міськрайонного центру кошти в сумі 5021,27 грн. відповідачем не повернуто. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю за період з 12 жовтня 2015 року по 10 січня 2016 року в розмірі 5021,27 грн., оскільки на момент здійснення виплат відносився до категорії зайнятого населення, тому з огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачем і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 1 378 грн. (а.с. 19).

Outcome: approved