Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В листопаді 2016 року ТОВ науково-виробниче підприємство "Гамма" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору оренди транспортного засобу. Позовні вимоги ТОВ науково-виробниче підприємство "Гамма" мотивувало тим, що 1 січня 2014 року між сторонами було укладено договір оренди легкового автомобіля SKODA OCTAVIA, номер державної реєстрації АВ2677СА. Даний автомобіль був потрібен позивачу для здійснення господарської діяльності, в звязку з цим в усному порядку було погоджено, що спочатку договір оренди буде укладатись у простій письмовій формі, а згодом, при наявності у відповідача вільного часу, - посвідчуватиметься нотаріально. Проте, на неодноразові вимоги позивача, [PERSON] досі не забезпечив нотаріального посвідчення вказаного договору оренди, посилаючись на брак часу. Разом з тим, [PERSON] умови договору щодо передачі обєкту оренди виконав повністю. Станом на дату подання даного позову, позивач належним чином виконує обовязки щодо сплати орендних платежів. Враховуючи, що відповідач тривалий час ухиляється від нотаріального посвідчення договору, ТОВ науково-виробниче підприємство "Гамма" звернулося до суду з даним позовом та просить визнати договір оренди легкового автомобіля SKODA OCTAVIA, номер державної реєстрації АВ2677СА, від 01 січня 2014 року, дійсним з моменту укладення, а також всі витрати, повязані з розглядом справи покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій зазначає, що між ним та позивачем дійсно укладено договір оренди його автомобіля SKODA OCTAVIA, номер державної реєстрації АВ2677СА. Проте із за щільного робочого графіку він не має можливості прибути до нотаріуса для посвідчення нотаріально договору оренди. Разом з тим, з січня 2014 року по сьогоднішній день позивач користується його автомобілем та сплачує йому орендну плату. Просив розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 1 січня 2014 року між [PERSON] та ТОВ науково-виробниче підприємство "Гамма" було укладено договір оренди легкового автомобіля (а.с. 6-8), відповідно до умов якого [PERSON] передав позивачу в тимчасове користування транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER], а останній прийняв в тимчасове користування транспортний засіб та сплачує орендодавцю орендну плату. Згідно п. 2.1. вищевказаного договору, орендований транспортний засіб буде використовуватись у господарській діяльності орендаря виключно для службових перевезень працівників останього. Транспортний засіб вважається переданим в оренду з моменту підписання Акту приймання-передачі (п. 3.2. договору оренди). Відповідно до п. 4.1. договору, термін оренди до 31.12.2017 року. Пунктом 5.1. договору визначено, що розмір орендної плати складає 10 гривень за один місяць. Факт передачі вищевказаного автомобіля позивачу підтверджується актом приймання-передачі оренди легкового автомобіля від 01.01.2014 року, який є невід'ємною частиною договору оренди легкового автомобіля (а.с. 9). Матеріалами справи встановлено, що позивач сумліно виконує умови договору, зокрема, щодо сплати орендної плати в період з січня 2014 року по серпень 2016 року включно (а.с. 10-18). Даний факт також підтверджується актами № 1 - №12, №1 - №12, № 1-№8 про надання послуг оренди легкового автомобіля (а.с. 19-30, 31-42, 43-50). Суд вбачає, що 16 травня 2014 року ТОВ науково-виробниче підприємство "Гамма" було направлено [PERSON] вимогу про негайне звернення до нотаріальної контори та надання всіх документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору оренди легкового автомобіля SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 51). Факт одержання даної вимоги підтверджується відміткою на вимозі, зробленою відповідачем. Проте дана вимога була залишена відповідачем без виконання. Слід зазначити, що аналогічні вимоги відповідачу направлялись: 20.05.2015 року (а.с. 52), 14.04.2016 року (а.с. 53), які також були залишені без відповіді та виконання. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 436175, судом встановлено, що власником автомобіля SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1998 є [PERSON] (а.с. 81). ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначаються загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З матеріалів справи вбачається, що сторонами було досягнуто згоди щодо умов договору, а також ними тривалий час виконувалися умови договору оренди транспортного засобу. Даний факт також не заперечується відповідачем, зокрема в заяві (а.с. 80). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами було укладене спірний договір 1 січня 2014 року, який є досі дійсним. \~Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ст. 640 ЦК України). Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України). Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу (ст. 798 ЦК України). Статтею 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 2 ст. 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Отже, з огляду на вищевказану норму закону,суд приходит до висновку про необхідністьвизнання договору оренди легкового автомобіля дійсним з моменту укладення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Гамма" до [PERSON] про визнання дійсним договору оренди транспортного засобу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. витрат на оплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved