Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

14 серпня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 березня 2013 року водій ТОВ «ВТО УКРЕКСП» [PERSON] керуючи автомобілем „Рено" Преміум, д/н [NUMBER], під час руху по вул. Передовій в районі будинку № 8 не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль «Шкода» Октавія, д/н [NUMBER], який був припаркований праворуч по ходу руху за межами проїзної частини, власником якого є [PERSON], внаслідок чого автомобілю позивача була завдано матеріальної шкоди. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з висновком незалежного оцінювача ПП «[PERSON]» про оцінку матеріального збитку, розмір такого збитку, завданого транспортному засобу, належному позивачу, становить 32 476,60 грн. У зв'язку з тим, що відповідач ПрАТ „Страхова компанія «Дніпроінмед» виплатив [PERSON] лише 22 938,43 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача ПрАТ „Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь позивача не сплачену в повному обсязі суму страхового відшкодування у сумі 9 538,17 грн., збитків у розмірі 450,00 грн. у вигляді витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу, стягнути з ТОВ «ВТО УКРЕКСП» шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у вигляді втраченої товарної вартості автомобілю у сумі 2 284,36 грн., суму франшизи, на яку було зменшено розмір страхового відшкодування у сумі 1 000,00 грн., збитків на зберігання автомобіля у сумі 2 500,00 грн. та моральну шкоду у сумі 2 500,00 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати по даній цивільній справі (а.с.4-8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» про стягнення страхового відшкодування - задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь [PERSON] не сплачену в повному обсязі суму страхового відшкодування у сумі 9 538,17 грн., збитків у розмірі 450,00 грн. у вигляді витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу, а разом - 9 988,17 грн. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» на користь [PERSON] шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у вигляді втраченої товарної вартості автомобілю у сумі 2 284,36 грн., суму франшизи, на яку було зменшено розмір страхового відшкодування у сумі 1 000,00 грн., збитків на зберігання автомобіля у сумі 2 500,00 грн., а разом - 5 784,36 грн. В решті позову - відмовлено. Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.74-76). В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду частково, а саме відмовити в задоволенні стягнення з ТОВ «ВТО УКРЕКСП» на користь [PERSON], шкоди завданої джерелом підвищення небезпеки у вигляді втраченої товарної вартості автомобілю у розмірі 2 284, 36 грн., та збитків зі зберігання автомобілю в розмірі 2 500 грн. В іншій частині, щодо стягнення з ТОВ «ВТО УКРЕКСП» на користь [PERSON], суми франшизи, на яку було зменшено розмір страхового відшкодування у сумі 1 000 грн., рішення залишити без змін (а.с. 89-90). В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Дніпроінмед», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія Дніпроінмед» на користь [PERSON], страхового відшкодування в розмірі 9 538, 17 грн., збитків у розмірі 450 грн., у вигляді витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу, разом - 9 988,17 грн., судового збору в розмір 229,40 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON], в задоволені позовних вимог ПАТ «Страхова компанія Дніпроінмед» в повному обсязі (а.с. 54-57). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Дніпроінмед» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» - частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2013 року о 17:10 годині в м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем „Рено" Преміум, д/н [NUMBER], під час руху по вул. Передова в районі будинку № 8 скоїв наїзд на автомобіль «Шкода» Октавія, д/н [NUMBER], який був припаркований, власником якого є [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушив п. п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши пошкодження зазначеним транспортним засобам. Дані обставини та вина водія [PERSON] підтверджуються копією постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2013 року наявною в матеріалах справи (а. с. 40). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Шкода» Октавія, д/н [NUMBER], що підтверджується письмовими доказами наявним в матеріалах справи (а. с. 42). 12 липня 2013 року ПрАТ „Страхова компанія „Дніпроінмед" виплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 22 938,43 грн. (а. с. 39). Згідно звіту № 0406 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 18 червня 2013 року, проведеного ПП «[PERSON]», встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» Октавія, д/н [NUMBER] складає 32 476,60 грн., матеріальний збиток, завданий власникові даного автомобіля становить 34 760,96 грн., тобто сума втраченої товарної вартості автомобіля склала 2 284,36 грн. (а. с. 9-37). Вартість проведення зазначеного дослідження та складання звіт ставить 450,00 грн (а. с. 38). Відповідно до договору оренди від 28 березня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] строком на п'ять місяців, щомісяця позивач сплатив за місце під зберігання автомобіля 500,00 грн. (а. с. 49-50, 51, 52). Задовольняючи позовні вимоги, щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд 1 інстанції виходив із того, що згідно звіту № 0406 від 18 червня 2013 року, проведеного ПП «[PERSON]» про оцінку вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» Октавія, д/н [NUMBER], належного позивачу, складає 32 476,60 грн., матеріальний збиток - 34 760,96 грн., тобто сума втраченої товарної вартості автомобіля склала 2 284,36 грн. У зв'язку з тим, що відповідач ПрАТ „Страхова компанія «Дніпроінмед» виплатило [PERSON] лише 22 938,43 грн., то з зазначеного відповідача стягнуто недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 9 538,17 грн. та 450,00 грн. витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу. Крім того, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП», враховуючи зазначений звіт, умови договору щодо суми франшизи та вимоги ЗУ «Про страхування», суд стягнув втрачену товарну вартість автомобілю у розмірі 2 284,36 грн., суму франшизи, на яку було зменшено розмір страхового відшкодування у розмірі 1 000,00 грн., збитки на зберігання автомобіля у сумі 2 500,00 грн., а разом - 5 784,36 грн. При цьому суд посилався на ст. 22 ЦК України, відповідно до якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 21 Закону України „Про страхування", страхувальник зобов'язаний: повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страхувальника. Пункт п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачає, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пункт 3 ч. 1 ст. 20 Закону України „Про страхування" встановлює, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до частини 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 25 Закону України „Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Частиною 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Однак з вказаними висновками суду 1 інстанції в повній мірі не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Враховуючи, що апелянти оскаржують рішення суду в частині стягнення з них відповідних сум, а саме: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Дніпроінмед», суми страхового відшкодування в розмірі 9 538, 17 грн., витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу в розмірі 450 грн. та судового збору в розмір 229,40 грн., а Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» втраченої товарної вартості автомобілю у розмірі 2 284, 36 грн., та збитків зі зберігання автомобілю в розмірі 2 500 грн., апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. Із матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2013 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем „Рено" Преміум, д/н [NUMBER], належним відповідачу ТОВ «ВТО УКРЕКСП», сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Шкода» Октавія, д/н [NUMBER], належний позивачу, отримав пошкодження. Дані обставини підтверджується копією постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2013 року (а. с. 40). Згідно звіту № 0406 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 18 червня 2013 року, проведеного ПП «[PERSON]», встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» Октавія, д/н [NUMBER] складає 32 476,60 грн., матеріальний збиток, завданий власникові даного автомобіля становить 34 760,96 грн., тобто сума втраченої товарної вартості автомобіля склала 2 284,36 грн. (а. с. 9-37). Вартість проведення зазначеного дослідження та складання звіт ставить 450,00 грн. (а. с. 38). Між позивачем та відповідачем ПРАТ СК «Дніпроінмед» було узгоджено розмір страхового відшкодування у розмірі 22 938,43 грн., про що свідчить підписаний між сторонами договір про виплату страхового відшкодування від 07.06.2013 р., заява позивача про виплату страхового відшкодування від 11.06.2013 р., страховий акт № 598/13/ГО від 11.06.2013р. та платіжне доручення про виплату страхового відшкодування. У заяві також зазначено суму страхового відшкодування у розмірі 22 938,43 грн. Зазначений договір сторонами не оспорювався. Відповідно до статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 стаття 629 ЦКУ Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 36. 2. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Враховуючи, що ПРАТ СК «Дніпроінмед», відповідно до діючого законодавства та умов договорів, перед позивачем виконало свої зобов'язання, то за таких обставин висновки суду 1 інстанції в частині задоволення позовних вимог до ПРАТ СК «Дніпроінмед» не відповідають фактичним обставинам справи, а тому колегія суддів вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, і згідно із п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Дніпроінмед» про стягнення суми страхового відшкодування, витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу та судового збору. Крім того, як зазначає позивач, відповідно до договору оренди від 28 березня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] строком на п'ять місяців, щомісяця він сплачував за місце під зберігання автомобіля 500,00 грн. (а. с. 49-50, 51, 52), а всього ним було сплачено 2500 грн. Задовольняючи в цій частині позовні вимоги та стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» зазначену суму, суд 1 інстанції виходив із того, що вона належним чином обґрунтована позивачем, а тому підлягає стягненню. Однак, з зазначеним висновком також не погоджується колегія суддів. Згідно частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових)обов'язків. Відповідно ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше) володіє транспортним засобом, використання якого утворює підвищену небезпеку. За заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки його володілець відповідає незалежно від наявності вини. Володільцем визнається той власник, чи інший титульний володілець, який одночасно фактично його використовує, зберігає, чи утримує. Пленум Верховного суду України в пунктах 2, 3 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 (із змінами та доповненнями) роз'яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. В матеріалах справи відсутні докази того, що дії відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» в частині збитків зі зберігання автомобіля були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, що була необхідна оренда місця для зберігання автомобіля саме в приватному секторі. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду 1 інстанції в частині задоволення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» про стягнення 2500 грн. за зберігання автомобіля, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, і згідно із п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» про стягнення збитків зі зберігання автомобіля. Щодо стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» суми втраченої товарної вартості автомобіля в розмірі 2 284,36 грн., то колегія суддів погоджується в цій частині з висновками суду 1 інстанції. Так, відповідно до ст. 32.7 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Оскільки ДТП сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем „Рено" Преміум, д/н [NUMBER], належним відповідачу ТОВ «ВТО УКРЕКСП», то суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення саме з зазначеного відповідача суми втраченої товарної вартості автомобіля, оскільки страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно звіту № 0406 про оцінку вартості матеріального збитку, сума втраченої товарної вартості автомобіля склала - 2 284,36 грн. (а. с. 9-37), яку суд 1 інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача. Колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині є обґрунтованим та відповідає вимогам матеріального й процесуального права, висновки суду достатньо обґрунтовані та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО УКРЕКСП» суми втраченої товарної вартості автомобіля в розмірі 2 284,36 грн., суд 1 інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду в зазначеній частині ухвалено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування. Апелянт зазначає, що сума втраченої товарної вартості автомобіля в розмірі 2 284,36 грн. судом 1 інстанції визначена помилково, оскільки звіт № 0406 про оцінку вартості матеріального збитку складено з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Однак, вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення щодо вказаної суми та не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Апелянт в суді 1 інстанції, заперечуючи проти позову, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявляв, а погодився зі звітом № 0406 про оцінку вартості матеріального збитку, в якому була визначена в тому числі й сума втраченої товарної вартості автомобіля, на підставі якого й було ухвалено рішення. Враховуючи, що доводи, приведені в апеляційній скарзі в частині стягнення суми втраченої товарної вартості автомобіля, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, то колегія суддів їх до уваги не приймає. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення суми втраченої товарної вартості автомобіля відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Outcome: dismissed