Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за рішенням Жовківського районного суду Львівської області (справа № 444/2385/13-ц) від 13.09.2013 року в користь позивачки присуджено аліменти з [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.З часу винесення рішення суду про примусове стягнення коштів на утримання дитини відповідач так і жодного разу коштів не оплатив і тому дитина є виключно на утриманні позивачки. Про відповідача позивачці нічого не відомо , ні про місце проживання ні про його працевлаштування . Крім цього, розмір аліментів який був призначений за рішенням суду від 13.09.2013 року на сьгоднішній життєвий рівень є надто малий , оскільки дитина навчається у школі , тому розмір витрат на утримання дитини значно зріс . Тому вона змушена звернутися з заявою про зміну розміру аліментів, тому просить змінити розмір аліментів призначений за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13.09.2013 року, а саме: збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, а саме: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 грн. 00 коп. щомісячно на дитину, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], в с.Калинка, Городоцького району Львівської області не проживає та не зареєстрований, та що був зареєстрований у [INFO], та знятий з реєстрації в с.Закомар"я Буського району Львівської області. Із листа Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області вбачається , що відповідач [PERSON], [INFO] в с.Закомар"я Буського району Львівської області не зареєстрований та не проживає. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, на утриманні позивача [PERSON] перебуває малолітня дитина, а саме : син [PERSON] , [INFO]. Відтак позовна заява відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, субєктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Жовківського районного суду Львівської області. Відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуаних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено , що [PERSON], народилася 25.05.1988 року в м.Дубляни Жовківського району Львівської області та зареєстрована за адресою: [INFO] з 12.11.2004 року, що стверджується копією паспорта громадянина України серія КС 748136 , та 24.10.2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO], в Львівському міському відділі РАЦС . 13.09.2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем за рішенням Жовківського районного суду Львівської області розірвано. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13..09.2013 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], жителя [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], не працює, аліменти на утримання дитини [PERSON] - [INFO], та стягувати такі в користь його матері [PERSON],[INFO], уродженки та мешканки [INFO], не працює, ідентифікаційний номер № [NUMBER] в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн. 00 коп. (шістсот грн. 00 коп.) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Із копії довідки № 1362 від 10.07.2017 року, виданої виконкомом Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що гр.[PERSON], [INFO] та [PERSON][INFO] зареєстровані та проживають в [INFO] . Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], що їхніми батьками є позивачка та відповідач. Відповідно до довідки Дублянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім.Анатолія Жаловаги Жовківської районної ради №57 від 17.04.2018 року вбачається, що [PERSON] , дійсно навчається у 2-А класі Дублянської [PERSON] ступенів ім.Анатолія Жаловаги Жовківського району Львівської області . Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз'яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивачка у позовній заяві вказує, що розмір аліментів, який визначений рішенням Жовківського рйаонного суду Львівської області 13.09.2013 року на теперішній рівень життя є надто малий і недостатній для утримання малолітніх дітей . З позовної заяви вбачається, що діти проживають разом з матір'ю та повністю знаходяться на її утриманні. Також, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримують; - стан здоровя та матеріальне становище матері дитини позивачки по справі, яка не хворіє, не працює ; - стан здоровя та матеріальне становище батька дитини відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, однак, він є працездатним, а від так, він є працездатним та може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання сина аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте у позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач не працює офіційно, тобто має нерегулярний мінливий дохід, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у зазначеній нею сумі. Суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання дитини буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній ним суми. Проте позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати утримання сина у визначеному нею розмірі. Враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. На час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати становить 3 723 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, прожитковий мінімум у 2018 році в Україні для дітей від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1 860 гривень. А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 704 грн. 80 судового збору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved