Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача - [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 14268,60 грн., яка складається з: 3999,30 грн. боргу за кредитом, 5764,98 грн. боргу по процентам за користування кредитом; 3348,67 грн. комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 655,65 грн. штрафу (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення на адресу її реєстрації, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС в Донецькій області - [ADDRESS]. Поштове відправлення (судова повістка, ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви) повернуті до суду не врученими з відміткою поштового відділення "не проживає". Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд дійшов до висновку про можливість, за згодою позивача, заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. 26 серпня 2005 року між позивачем - Банк та відповідачем - Клієнт, шляхом оформлення заяви на оформлення кредитки, був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит, шляхом надання кредитної картки "Товари в розстрочку", зі сплатою 2% на місяць на залишок заборгованості, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. При цьому відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Як свідчить наявна в матеріалах справи виписка по рахунку картки відповідача [NUMBER], 26.10.2007р. йому було встановлено по даній картці кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн., який в подальшому, 01.11.2007р, було збільшено до 4000,00 грн. Дана ж виписка підтверджує також й факт користування відповідачем кредитними коштами. Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 14.11.2013р. складається з: 3999,30 грн. боргу за кредитом, 5764,98 грн. боргу по процентам за користування кредитом та 3348,67 грн. боргу по комісії за користування кредитом. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст..1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст.. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості та не спростував її наявності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в частині стягнення 3999,30 грн. боргу за кредитом та 5764,98 грн. боргу по процентам за користування кредитом, обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3348,67 грн. боргу по комісії за користування кредитом, суд зазначає, що при укладанні анкети позичальника на видачу кредитної картки "Товари в розстрочку" 19.09.2007р., сторони не погоджували щомісячних комісій за користування кредитом, також вказані комісії не нараховувалися й згідно виписки по рахунку картки відповідача [NUMBER]. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3348,67 грн. боргу по комісії за користування кредитом, як безпідставно нарахованих. Крім того, позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем зобов"язань за повернення кредиту, просить стягнути з нього 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 655,65 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Згідно п. 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Розрахунок штрафу перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 655,65 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial