Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який в ході судового розгляду було уточнено та просить суд визнати недійсним і скасувати рішення Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області №806 від 14 травня 1996 року в частині передання безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,06 га у Садівничому товаристві «Оріон», а також визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №944 від 07 червня 1996 року. В обґрунтування вимог позовної заяви позивачем зазначено, що Садівничим товариством «Оріон» на підставі протоколу засідання правління від 16.09.2007 [PERSON] був виключений зі членів садівничого товариства «Оріон» з відповідними наслідками у вигляді припинення користуванням ним земельною ділянкою [NUMBER] та правління товариства постановило передати вказану земельну ділянку [NUMBER] [PERSON] Позивачем протягом 2008 року був сплачений благодійний внесок СТ «Оріон» за дану земельну ділянку у загальному розмірі 5 000,00 гривень (що за офіційним курсом НБУ на час сплати складало - 1030,87 доларів США). На підставі цього, Харківською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 1096 «Про передачу у власність земельної ділянки [PERSON]», згідно якого йому було передано у власність земельну ділянку, яка складається з двох земельних ділянок ([NUMBER], [NUMBER]), загальною площею 0,12 га із земель СТ «Оріон», яка розташована за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради для ведення садівництва. Право власності [PERSON]. було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 26.12.2009, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010970300584 від 26.12.2009 року. Пізніше стало відомо, що рішенням Кулиничівської селищної ради № 806 від 14.05.1996 земельна ділянка [NUMBER] загальною площею 0,06 га у СТ «Оріон» була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON]., а право власності посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №944 від 07.05.1996 року. Так, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30.05.2012 у справі №2034/2-3556/11, яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.08.2012, визнано недійсним розпорядження Харківської районної державної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок [PERSON] із земель садівничого товариства «Оріон» та Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] серії [NUMBER] від 26.12.2009 у зв'язку з існуванням державного акту за № 944 від 07.05.1996 року на ім'я [PERSON]. Однак під час винесення зазначеного рішення судом не була надана оцінка рішення Кулиничівської селищної ради № 806 від 14.05.1996 та Державного акту на право власності за № 944 від 07.06.1996 року, а підставою для скасування державного акту [PERSON]. була наявність раніше зареєстрованого акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], у зв'язку з цим, відбулося порушення процедури видачі державного акту [NUMBER] від 26.12.2009. Позивач зазначив, що на сьогодні [PERSON] не зареєстрував в державному реєстрі державний акт, не розробив на своє ім'я технічну документацію та не переоформив кадастровий номер на спірну земельну ділянку, оскільки проект відведення та кадастровий номер зареєстровані на Позивача. Між тим, в грудні місяці 2015 року адвокатом Замікулою Б.С., в інтересах [PERSON]., було направлено адвокатський запит на СТ «Оріон», щодо надання документів відносно правових підстав користування СТ «Оріон» земельною ділянкою загальною площею 64,074 га на території Кулиничівської селищної ради Харківського району, на який було отримано відповідь разом з документами. Так, встановлено, що правових підстав для користування СТ «Оріон» земельною ділянкою загальною площею 64,074 га на території Кулиничівської селищної ради до 2001 року не було, так як лише у грудня 2001 року була надана відповідна згода президії Української академії аграрних наук на вилучення земель із землекористування Інституту тваринництва для надання її у постійне користування СТ «Оріон». Зважаючи на інформацію та документи отримані з СТ «Оріон», позивач вважає, що його майнові інтереси порушено, оскільки головною підставою для визнання незаконним розпорядження про надання йому земельної ділянки та скасування державного акту був той факт, що на момент приватизації земельної ділянки [NUMBER], вона вже належала на праві приватної власності [PERSON]., проте зазначена ділянка була надана [PERSON]. без попереднього вилучення її у постійного користувача - дослідного господарства «Українка». Відповідач - [PERSON], надав суду письмові заперечення проти позову, якими просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив наступне. У 2015 році аналогічна позовна заява [PERSON]. перебувала у провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Пілюгіної О. М. (справа № 635/9503/15-ц), яку було залишено без задоволення. Разом з тим, відповідач - [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON]. необґрунтованими, зокрема, з наступних підстав. Так, 14.06.1996 рішенням Кулиничівської селищної ради № 806 відповідачу було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га у садівничому товаристві «Оріон» під [NUMBER], що зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 944. Понад 20 років відповідач являється членом садового товариства з необхідним виконанням вимог про колективне садівництво, та не притягувався, як відповідач з приводу виключення з членів садівництва згідно п. 9 ст. 19 Статуту СТ «Оріон». Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2012 року по справі № 2034/2-3556/11 визнано недійсним та скасовано розпорядження Харківської районної державної адміністрації №2482 від 05.08.2008 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою членам садівничого товариства «Оріон» в частині надання дозволу на розробку техдокументації із землеустрою [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER]; визнано недійсним та скасовано розпорядження № 1096 від 30.06.2009 в частині передачі [PERSON] земельної ділянки [NUMBER]; визнано незаконним державний акт [NUMBER], який зареєстровано під № 010970300584 від 26.12.2009 на земельну ділянку площею 0,12 га на ім'я [PERSON].; зобов'язано ДП «Центр ДЗК» скасувати реєстрацію державного акту на право власності [NUMBER], який зареєстровано під №010970300584 від 26.12.2009 на земельну ділянку площею 0,12 га на ім'я [PERSON]. Апеляційним судом Харківської області від 27.08.2012 дане рішення залишено без змін. Довідками з ГРДА Харківської області від 19.02.2013 та з Харківської міжрайонної прокуратури від 02.09.2014 підтверджено скасування права власності на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Оріон» на ім'я [PERSON]. Як зазначає відповідач, позивачем право власності на земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 0,06 га у Садівничому товаристві «Оріон» вказано як не законне, з посиланням на вивчене листування між дирекцією ХТЗ, керівництвом УААН, ХРДА Харківської області та Кулиничівською селищною радою на протязі 2001 р., оскільки з нього встановлено, що «Кулиничівська селищна рада, приймаючи рішення №806 від 14.05.1996, вийшла за межі наданих їй повноважень, оскільки вказаним рішенням було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] площею 0,06 га у СТ «Оріон» в той час, коли вони належали на праві постійного користування УААН». Однак, відповідач у запереченні стверджує, що позивач приховує той факт, що в зазначеному листуванні наочно вказано, що «освоєння земель під колективне садівництво із земель дослідних господарств «Українка» та «Кутузівка» здійснюється з 1988 року, на підставі рішень Харківського райвиконкому, і заперечень з боку інституту тваринництва та дослідних господарств (тобто УААН) не було». Окрім того, такі ж державні акти, як і у відповідача, в той же період часу отримали понад 600 садівників, що знову підтверджується витягами з листа керівництва ХТЗ до керівництва УААН. І всі ці державні акти сумлінних садівників, вихідців з ХТЗ, що першими розорювали і розбудовували землі створеного товариства «Оріон», до сьогодення є офіційними державними документами, ні в кого не викликаючи сумніви в законності і достовірності, окрім позивача. Таким чином, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти вимог позовної заяви та просила суд відмовити в задоволенні позову, в тому числі, з огляду на пропуск позовної давності. Відповідач - Кулиничівська селищна рада Харківського району Харківської області, в судове засідання свого представника не направила, проте до суду поштовою кореспонденцією надійшла заяву за підписом Кулиничівського селищного голови Романова М.І., де вказано, що питання викладені в позовній заяві Кулиничівська селищна рада просить розглядати у відсутність їх представника за наявними в матеріалах справи доказами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Садівниче товариство "Оріон", надало до суду свої письмові пояснення, в яких просить суд задовольнити позов у повному обсязі на підставі того, що право користування Садівничим товариством «Оріон» землею на території Кулиничівської селищної ради виникло лише у 2001 році, після вилучення цієї земельної ділянки у загальному розмірі 64,074 га з постійного користування Української академії аграрних наук України на підставі протоколу №11 засідання президії Української академії аграрних наук «Про вилучення землі із землекористування Інституту тваринництва» президія УААН. Крім того зазначає, що про існування державного акту № 944 від 07.06.1996 року садівничому товариству взагалі не було відомо, оскільки під час коли [PERSON] був головою правління СТ «Оріон» члени його сім'ї за відсутності заяв та рішень товариства стали членами СТ «Оріон», отримавши у користування декілька земельних ділянок. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до архівного витягу рішення Виконавчого комітету Кулиничівської селищної Ради народних депутатів Харківського району № 806 від 14.05.1996 земельна ділянка [NUMBER] загальною площею 0,06 га у СТ «Оріон» була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON]. Згідно Державного акту на право власності на землю, виданого [PERSON] у тому, що на підставі рішення виконкому Кулиничівської селищної Ради народних депутатів № 806 від 14.05.1996, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,06 га, яка розташована на території Кулиничівської Ради, с.Бобрівка, у СТ «Оріон», для садівництва. Даний державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №944 від 07 червня 1996 року. З протоколу засідання правління Садівничого товариства «Оріон» від 16 вересня 2007 року вбачається, що до порядку денного було включено питання щодо розгляду заяви [PERSON]., який звернувся до правління з проханням передати йому у власність земельну ділянку [NUMBER], що раніше належувала [PERSON]., який рішенням зборів був виключений із членів товариства зі всіма наслідками. Заяву обґрунтовано тим, що дана ділянка покинута, заросла бур'яном, який поширюється і на ділянку [PERSON]., більш того на ділянці викопаний котлован в безпосередній близькості до його будинку, який обвалився і збільшується у площі, та спричиняє руйнування будинку, на якому з'явилися тріщини. Рішенням правління постановлено передати земельну ділянку [NUMBER], що раніше була закріплена за [PERSON]., [PERSON] для подальшого її переоформлення на його ім'я. Так, розпорядженням Харківської районної державної адміністрації від 30 червня 2009 року №1096 «Про передачу у власність земельної ділянки [PERSON]», передано безоплатно у власність громадянину [PERSON] земельну ділянку (ділянки [NUMBER] та [NUMBER]) загальною площею 0,12 га, із земель Садівничого товариства «Оріон», яка розташована за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради, для ведення садівництва. Згідно держаного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 грудня 2009 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010970300584 від 26.12.2009 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2012 року у справі №2034/2-3556/11, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.08.2012, визнано недійсним та скасовано розпорядження Харківської районної державної адміністрації №2482 від 05.08.2008 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою членам садівничого товариства «Оріон» в частині надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою [PERSON] із земель садівничого товариства «Оріон» для ведення садівництва на земельну ділянку [NUMBER]; визнано недійсним та скасовано розпорядження Харківської районної державної адміністрації №1096 від 30.06.2009 «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON]» в частині безоплатної передачі у власність [PERSON] земельної ділянки [NUMBER]; визнано незаконним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано під №010970300584 від 26 грудня 2009 року, на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва на ім'я [PERSON]; зобов'язано Харківську регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру» скасувати реєстрацію державного акту на право власності серії [NUMBER], який зареєстровано під №010970300584 від 26 грудня 2009 року, на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва на ім'я [PERSON]. З рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2012 року вбачається, що передача повторно у приватну власність земельної ділянки «178 у СТ «Оріон» без вилучення у попереднього власника свідчить про порушення відповідачем Харківською районною державною адміністрацією, третьою особою Харківською регіональною філією ДП «ЦДЗК» вимог п.2 ст.1, п.б ст.5, п. «а, г» ст.17, ст.ст.80-81, п.1 ст. 125, п.1 ст.126, п.1 ст.153 Земельного кодексу України, в яких зазначено, що право власності гарантується, держава забезпечує рівність прав власності на землю громадян, місцеві державні адміністрації повинні здійснювати свої повноваження щодо розпоряджання землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, вирішуючи питання щодо підготовки висновків про вилучення або викуп земельних ділянок. Як встановлено з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за індексним номером 22930845 від 12.04.2014 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2012 року у справі №2034/2-3556/11 було виконано, а саме, здійснено скасування права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Кулиничівська селищна рада, садове товариство «Оріон», земельна ділянка [NUMBER] на ім'я [PERSON]. У зв'язку з тим, що права [PERSON] при таких обставинах було порушено, у грудні місці 2015 року адвокатом Замікулою Б.С., який діяв в інтересах [PERSON]., було направлено адвокатський запит до СТ «Оріон», щодо надання документів відносно правових підстав користування СТ «Оріон» земельною ділянкою загальною площею 64,074 га на території Кулиничівської селищної ради Харківського району, на який було отримано відповідь разом з копіями документів. Дослідивши надані на адвокатський запит Замікули Б.С., в інтересах [PERSON]., документи суд встановив. З 1987 року на прохання дирекції та профспілкового комітету ВАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» під садівничі ділянки працівникам заводу на підставі договорів було виділено земельні ділянки із земель дослідних господарств «Українка» та «Кутузівка». Пізніше відповідно до рішення Харківського райвинкому від 16.02.88 № 106 була передана у користування Харківському тракторному заводу за рахунок дослідного господарства «Кутузівка» земельна ділянка 24,7 га землі та за рахунок земель дослідного господарства «Українка» 6,2 га - по рішенню від 21.03.89 №218, а також 6,0 га - по рішенню від 23.03.92 № 628. Садівниче товариство "Оріон" підняло питання офіційного оформлення права користування земельною ділянкою лише у 2000 році, під час звернення до Інституту тваринництва Української академії аграрних наук з вимогою передати у постійне користування земельну ділянку загальною площею 64,7693 га. Листом № 401/01 від 21.06.2000 року Інститут тваринництва Української академії аграрних наук надав відповідь в якій зазначив, що вилучення земельних ділянок (площею 64,7693 га) Української академії аграрних наук приватизації не підлягають, а їх вилучення можливе виключно з дозволу Президії Української академії аграрних наук. Відповідно до листа Державного комітету України по земельним ресурсам Харківського обласного управління земельних ресурсів №07-05-07/473 від 26.03.01 для оформлення права постійного користування землями дослідних господарств «Українка» та «Кутузівка» чинним законодавством необхідно Харківській районній раді, керівництву Інституту тваринництва, керівництву ВАТ «Харківський тракторний завод» звернутись до Президії Української академії аграрних наук за дозволом на передачу вказаних земельних ділянок в користування садового товариства «Оріон». В подальшому, Харківська районна державна адміністрації Харківської області, керівництво Інституту тваринництва, керівництво ВАТ «Харківський тракторний завод» звернулось з відповідними листами до Президії Української академії аграрних наук з проханням надати дозвіл на вилучення вказаних спірних земельних ділянок для передачі їх у постійне користування садового товариства «Оріон». Так, лише 26.07.2001 року протоколом №11 засідання президії Української академії аграрних наук «Про вилучення землі із землекористування Інституту тваринництва» президія Української академії аграрних наук була надана згода на вилучення 64,7693 га землі із землекористування Інституту тваринництва для надання її у постійне користування садового товариства «Оріон». Суд встановив, що на підставі цього дозволу, рішенням Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області № 527 від 11.12.2001 року «Про виділення земельної ділянки в постійне користування садівничому товариству «Оріон», було надано у постійне користування земельна ділянка загальною площею 42,87 га під ведення садівництва СТ «Оріон» за рахунок ріллі дослідного господарства «Українка» та зобов'язано СТ «Оріон» оформити технічну документацію з видачею державного акту на право постійного користування загальною площею 64,0744 та. Відтак, наразі право постійного користування СТ «Оріон» земельною ділянкою підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №131. В матеріалах справи відсутні будь-які інші рішення чи докази, які б підтвердили право користування СТ "Оріон" земельною ділянкою загальною площею 64,0744 га до 2001 року. Разом з тим, рішення Харківського райвинкому від 16.02.88 № 106, на яке посилався представник [PERSON]., як на підставу користування землею СТ "Оріон", підтверджує факт передання землі у користування Харківському тракторному заводу та не підтверджує користування землею СТ "Оріон". Згідно частини 1 статті 4 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Частини 3 та 4 цієї ж статті встановлює, що землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим. Так, не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема землі сільськогосподарських науково-дослідних установ і навчальних закладів та їх дослідних господарств, учбових господарств навчальних закладів, державних сортовипробувальних станцій і сортодільниць, елітно-насінницьких і насінницьких господарств, племінних заводів, племінних радгоспів і конезаводів, господарств по вирощуванню хмелю, ефіроолійних, лікарських рослин, фруктів і винограду. Відповідно до рішення Харківського райвинкому від 16.02.88 № 106 та листа Державного комітету України по земельним ресурсам Харківського обласного управління земельних ресурсів №07-05-07/473 від 26.03.01 земельна ділянка площею 64,0744 га була землями дослідного господарства «Кутузівка» та дослідного господарства «Українка», які підпорядковуються Національній академії наук України, а відтак є землями навчальних закладів та їх дослідних господарств. Згідно статті 17 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Пункт 9 частини 1 статті 27 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення) встановлює, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі, зокрема вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу. Припинення права користування землею у випадку, передбаченому пунктами пунктом 9 частини першої цієї статті проводиться за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки. Відповідно до статті 31 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення) вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів. Стаття 33 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення) встановлює, що вилучення особливо цінних продуктивних земель (чорноземи нееродовані несолонцюваті суглинкові на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові грунти; темно-сірі опідзолені та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньоглибокі; підзолисто-дернові суглинкові грунти; торфовища середньоглибокі і глибокі і глибокі осушені; коричневі грунти Південного узбережжя Криму; дернові глибокі грунти Закарпаття), земель сільськогосподарських науково-дослідних установ і навчальних закладів для несільськогосподарських потреб, крім випадків надання їх для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, а також земель дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів, заповідників, національних, дендрологічних та меморіальних парків, ботанічних садів, поховань і археологічних пам'яток не допускається. Інститут тваринництва підпорядкований Національній академії аграрних наук України, тобто Інститут тваринництва перебуває у віданні одного органу управління державним майном - Національної академії аграрних наук України (до 2010 року йменувалася як Українська академія аграрних наук України). Відповідно до статті 2 постанови Президії Верховної Ради Української РСР №1370-ХІІ від 29 липня 1991 року «Про статус Української академії аграрних наук», всі основні фонди та інше державне майно, що знаходиться в розпорядженні установ Української академії аграрних наук, закріплено за останньою Порядок володіння та використання їх визначається виключно Президією Академії Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що положенням статті 17 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення) встановлений обов'язок місцевих Рад народних депутатів передавати землі у власність фізичним та/або юридичним особам тільки після їх вилучення у попереднього землекористувача в порядку, встановленому статтями 31 і 32 Кодексу. В свою чергу, зважаючи на те, що земельна ділянка площею 64,0744 га на час її передачі у власність [PERSON]. належала на праві постійного користування Харківському тракторному заводу та є землями дослідних господарств «Кутузівка» та «Українка» Української академії аграрних наук України, статтями 27, 31, 33 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення) була встановлена заборона на її вилучення та передачу у власність без дозволу попередніх землекористувачів. Зважаючи на це суд дійшов висновку, що на час видання рішення Кулиничівської селищної ради №806 від 14.05.1996 та Державного акту № 944 від 07.06.1996 року будь-якого погодження вилучення земельної ділянки у постійного користувача Української академії аграрних наук та рішення відповідного органу на вилучення земель дослідних господарств, як передбачено Земельним кодексом України, не було. Отже, Кулиничівська селищна рада, приймаючи рішення № 806 від 14.05.1996 року вийшла за межі наданих їй повноважень, оскільки вказаним рішенням було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] площею 0,6 га у СТ «Оріон» без вилучення їх у постійних землекористувачів. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 23 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, яка була чинною на момент прийняття Кулиничівською селищною радою оскаржуваного рішення), право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Частиною першою статті 155 ЗК України (від 25.10.2001 № 2768-III) передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, оскільки зазначені вище норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то суд на підставі зазначених норм вважає недійсним і державний акт, виданий [PERSON]. на підставі недійсного рішення Кулиничівської селищної ради. Висновок про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93 цс13). При таких обставинах, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Кулиничівської селищної ради №806 від 14.05.1996, а також визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 944 від 07.06.1996 року, в частині передання безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,06 га у Садівничому товаристві «Оріон». Стосовно питання застосування позовної давності, то суд приймаючи рішення виходиться з наступного. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Між тим, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-267цс15, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. З матеріалів справи вбачається, що позивачу (його представнику) про наявність дозволу президії Української академії аграрних наук на вилучення земель із землекористування Інституту тваринництва (протокол №11 від 26.07.2001), та, відповідно, відсутність такого дозволу на момент прийняття рішення Кулиничівської селищної ради №806 від 14.05.1996, стало відомо лише з відповіді з Садівничого товариства «Оріон» отриманої на адвокатський запит у грудні 2015 року. Шевчук Вадим Іванович за захистом свого порушеного права, як особи, що позбавлена повторно звернутися до компетентного органу для передачі йому у власність земельної ділянки на підставі отриманої ним технічної документації та кадастрового номера зареєстрованого на його ім'я, звернувся до суду 18 квітня 2016 року. Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що Шевчук Вадим Іванович строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права не пропустив, а тому підстави застосування наслідків спливу строків позовної давності - відсутні.

Outcome: approved