Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 01 червня 2000 року 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , зареєстрованого УТБ "Партнер" 01.06.2000 року за №389 , укладеного між її чоловіком [PERSON] та [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер ї чоловік [PERSON] , після його смерті залишилась спадщина, в тому числі на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Вона звернулась до Олександрійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори Москаленко Я.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідно до п.2 Глави 13 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. Договір купівлі-продажу укладений та зареєстрований на товарній біржі відповідач на той час нормам законодавства України з приводу укладення таких договорів на товарних біржах, а тому договір купівлі-продажу від 01 червня 2000 року зареєстрований УТБ «Партнер» 01.06.2000 року за №389 між [PERSON] та [PERSON] є дійсним. Ухвалою суду від 02.06.2020 року було витребувано з Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в разі якщо така відкривалась. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не подавав. Враховуючи згоду позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Суд встановив, що 01.06.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 859,4 кв.м., який укладений на товарній біржі, зареєстрований в УТБ "Партнер " за № 389 та підписаний сторонами договору та керуючим УТБ "Партнер", зареєстрований КП "Олександрійським МБТІ" за №1148/42 стр. 142 від 16.06.2000 року. Відповідно до архівної довідки № 425 від 11.05.2016 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] за архівними даними КП "ОМБТІ" належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу виданого УТБ «Партнер» 01.06.2000р. р№389. Назва вул. Ленінградська змінена на вул. Східну на підставі розпорядження від 19.02.2016р. №р-28-з. Згідно з свідоцтвом про смерть від 06.11.2015 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 05.01.1994 року серії [NUMBER] , 05 січня 1994 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу присвоєні прізвища [PERSON] . На замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS] . Зі спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що позивач у визначений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийнятт спадщини після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відмова обґрунтована тим, що відповідно до п.2 Глави 13 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. Згідно погосподарської книги будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають за даною адресою з 22.06.2000 року.Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна - 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який було виготовлено на замовлення [PERSON] 03.03.2020 року, ринкова вартість 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями становить 62600,00 грн. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року), що діяв на час укладення спірного правочину, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає подальшій реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Разом з тим, згідно із ч. 2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Окрім того, відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивач позбавлений можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. За такого, враховуючи вимоги ст. 16 ЦК України, та встановивши узгодження та виконання всіх суттєвих умов договору, що посвідчення вказаного договору нині в нотаріальному порядку неможливе, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу. Статтею 224 ЦК УРСР визначено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження, а тому вимоги позивача про визнання зазначеного договору дійсним підлягають задоволенню.

Outcome: approved