Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом до Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської, просить визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,4575га, з кадастровим номером [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради, Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, однак право на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки він не може оформити у нотаріальному порядку тому, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, коли цивільна правоздатність [PERSON] була припинена внаслідок смерті, а також при виготовленні даного акту було допущено описку при написанні прізвища власника земельної ділянки і вказано "[PERSON]" замість вірного -"[PERSON]", і це є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] подавла до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач - Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією свідоцтва про народження спадкоємця та копією заповіту, посвідченого 26.12.1997 року секретарем виконкому Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 67. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після померлого [PERSON], для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця ( ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи. Із постанови приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу Київської області від 05 грудня 2017 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за зхаповітом на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 1,4575 гектарів, що розташована за адресою: Медвинська сільська рада, Богуславський район, Київська область, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 11.07.2005 року Медвинською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2422, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер [NUMBER], оскільки відсутній факт належності спадкодавцеві вказаного державного акту, який виданий на ім'я [PERSON] та вказаний вище державний акт не може бути пред'явлений, як правовстановлючий документ, оскільки він виданий після смерті спадкодавця. Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] вбачається, що державний акт був виготовлений на ім'я спадкодавця вже після його смерті і як наслідок не може бути прийнятий державним нотаріусом як належний правовстановлюючий документ, при цьому також при виготовленні даного акту було допущено описку при написанні прізвища власника земельної ділянки і вказано "[PERSON]" замість вірного -"[PERSON]". Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3210313942017 від 03.11.2017 року підтверджується факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки площею 1,4575га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. Оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], в тому числі і зазначену земельну ділянку, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно в зв'язку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку був виготовлений на ім'я спадкодавця вже після його смерті, а також в зв'язку з тим що при виготовленні даного акту було допущено описку при написанні прізвища власника земельної ділянки і вказано "[PERSON]" замість вірного -"[PERSON]", тому для захисту його прав на землю даний позов необхідно задовольнити. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved