Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], за участі третьої особи: Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту просив звільнити з-під арешту земельну ділянку, іпотекодержателем якої він є, посилаючись на наступне. 05 грудня 2007 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2179-н. На забезпечення Кредитного договору між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки предметом якого є нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 0,100 га, сільськогосподарських угідь 0,100 га, в тому числі ріллі 0,100 га, що розташована за адресою: с.Фонтанка, вул. Зелена, №42, Фонтанської сільської ради Лиманського(Комінтернівського) району Одеської області. В подальшому при спробі добровільно реалізувати іпотечне майно, було виявлено, що постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС В-10/1269, ВП-45774450 від 11.12.2014 року накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмету іпотеки у звязку з чим банк як іпотекодержатель вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву якою просив розглядати справу без його участі та без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву якою просила справу розглядати без її участі та без фіксації судового процесу, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи: Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився, заяв про відкладення розгляду не надавав, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Розглянувши матеріали справи та подані документи в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне. 05 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2179-н .(а.с4-6) 06 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] на забезпечення вказаного кредитного договору №2179-н від 05 грудня 2007 року укладено Іпотечний договір реєстровий №2635. Відповідно до вказаного Іпотечного договору [PERSON] передав Банку в іпотеку земельну ділянку, площею 0,100 га, сільськогосподарських угідь 0,100 га, в тому числі ріллі 0,100 га, що розташована за адресою: с.Фонтанка, вул. Зелена, №42, Фонтанської сільської ради Лиманського(Комінтернівського) району Одеської області, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).(а.с.7-10) У звязку із укладенням Іпотечного договору приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження вищевказану земельну ділянку.(а.с.11) Рішенням Суворовського районного суду Одеської обалсті від 31 липня 2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» та з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1\~318\~821,82 грн.(а.с.12-16) Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-10/1269, ВП-45774450 виданою 11.12.2014 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.(а.с.17) Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено існування претензій щодо задоволення боргових вимог за рахунок предмету іпотеки в рамках виконання іпотечного договору (судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або іншого порядку визначеного угодою сторін). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.\~\~\~ Порядок задоволення вимог іпотекодержателя\~ за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку"). Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до\~ ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. . Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вказаного,

Outcome: dismissed