Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди завданої в ДТП, в якому просить суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на свою користь заборгованість по страховому відшкодуванню у розмірі 78396,02 грн. та понесені ним витрати на проведення судової експертизи в розмірі 4150 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 31 жовтня 2017 року ним було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 122014 з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». 25 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна подія за участю застрахованного транспортного засобу, в селі Біленьке, Запорізького району. Він залишив автомобіль на стоянці магазину, при цьому до того як залишити автомобіль він задіяв стоянкову гальмівну систему, зачинив автомобіль (у тому числі двері, капот, багажне відділення), включив охоронну сигналізацію автомобіля. Коли повернувся, виявив, що автомобіль покотився і здійснив наїзд на причем, що стояв попереду. Він повідомив відповідача про обставини настання страхового випадку, у тому числі про пошкодження транспортного засобу та про те, що відсутні інші учасники події. В свою чергу Відповідач повідомив Позивача про те, що останньому необхідно звернутися до найближчого відділення Відповідача для оформлення страхового випадку. Однак листом від 31 травня 2018 року відповідач відмовив позивачу у страховому відшкодуванні. Враховуючи те, що відповідач своїм листом безпідставно відмовив йому у страховому відшкодуванні, відповідно відмовив і у проведені розслідування. Тому він за власний рахунок залучив судового експерта Картавова Ю.О., яким було складено висновок № 74 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mercedes Benz С200 реєстраційний номер [NUMBER] , від 06 червня 2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в ДТП, станом на момент ДТП становить 78 789,97 гривень., що за мінусом франшизи становить 78396,02 грн. Вказану суму позивач просить суд стягнути на його користь. Представник ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не прибув. До суду подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки страхувальник залишив автомобіль не вживши всіх необхідних заходів щоб не допустити його самовільного руху, і завдані внаслідок цього збитки, не підлягають відшкодування страховиком, відповідно до п.4.1.1.,4.1.5 розділу 4 Договору, крім того, страхувальник не виконав умови пп.11.1.1.1, розділу 11 Договору та не зафіксував подію у поліції, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Розгляд справи просить провести без участі представника ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом було встановлено, що [PERSON] належить на праві власності марки Мегсеdes Вenz С200, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 31 жовтня 2017 року [PERSON] уклав договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №122014 з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Судом також встановлено, що 25 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна подія за участю застрахованного транспортного засобу «Мерседес» номерний знак [NUMBER] в селі Біленьке, Запорізького району. [PERSON] залишив автомобіль на стоянці магазину, під час стоянки автомобіль покотився та вдарив напівпричіп, що стояв попереду нього. Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За умовами Договору серія АМ № 122014 від 31 жовтня 2017 року відповідач взяв на себе на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом Мегсеdes Вenz С200, 2010 року випуску, реєстраційниіі номер [NUMBER] , здійснити страхову виплату [PERSON] , а [PERSON] зобов`язався сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови Договору (а.с.5-11). Відповідно до розділу 6 "Загальні умови" Договору застрахованими ризиками є : а) АКДТП - АВТОКАСКО дорожньо-транспортна подія; б) АК НЗ - АВТОКАСКО незаконне заволодіння; в) АК ІВП - АВТОКАСКО інші випадкові події. 25 квітня 2018 року позивачем було подано повідомлення відповідачу про настання страхового випадку (зареєстровано за вхідним № 93). В листі за вихідним № 3427-31 від 23 травня 2018 року відповідач відмовив позивачу у страховому відшкодуванні посилаючись на пункт 4.1. розділу VI Виключення та обмеження із страхових випадків Договору страхування, згідно якого відшкодуванню не підлягають збитки, що сталися безпосередньо внаслідок: п. 4.1.1. недбалого ставлення до забезпеченого/застрахованого ТЗ та/або його ДО, зокрема: експлуатація ТЗ з незачиненими дверима чи капотом, залишення ТЗ без задіяння стоянкової гальмівної системи, зберігання ТЗ у місцях підвищеної небезпеки; п. 4.1.5. використання ТЗ у заздалегідь відомому Страхувальнику (або його довіреній особі/Водію) незадовільному технічному стані. Посилаючись також на пункт 15.12. Правил дорожнього руху України, за приписами якого водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, що б не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним, повідомив, що понесенні позивачем збитки внаслідок страхового випадку не підлягають відшкодуванню.(а.с.12) Частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За приписами статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. Враховуючи те, що відповідач своїм листом безпідставно відмовив позивачу у страховому відшкодуванні, відповідно відмовив позивачу у проведені розслідування, позивач за власний рахунок залучив судового експерта Картавова Ю.О., яким було складено висновок № 74 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mercedes Benz С200 реєстраційний номер [NUMBER] , від 06 червня 2018 року, далі по тексту висновок, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в ДТП 20 квітня 2018 року, станом на момент ДТП становить 78 789,97 гривень.(а.с.15-23) Про проведення експертного автотоварознавчого дослідження відповідач був повідомлений 30 травня 2018 року електронним повідомленням.(а.с.13) Згідно п. 11.1.1.б) Загальних умов страхування, що є невід`ємними частинами договору страхування транспортного засобу, при виникненні події, що у подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, у зв`язку з якою [PERSON] / постраждала Третя особа/ Застрахована особа звертається до Страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування, Страхувальник (або його довірена особа/ Водій/ Вигодонабувач) зобов`язаний, негайно, але не пізніше 24-ох годин, як тільки Страхувальнику стане відомо про такі події. Крім того, при настанні страхового випадку за ризиками АК «ДТП» та АК «ІВП», за умови відсутності другого учасника ДТП, коли розмір збитку складає не більше суми, вказаної у розділі «Ексклюзивні умови» ОУС, та не більше одного страхового випадку за кожен застрахований транспортний засіб протягом дії цього Договору, не є обов`язковим повідомляти про дорожньо - транспортну пригоду працівників міліції, пожежної охорони або інших компетентних органів. Судом встановлено, що позивач в день настання страхового випадку повідомив Страховика за телефоном вказаним у п. 11.1.1.2. Договору страхування та надав інформацію у відповідності до п. 11.1.6. Договору. Даних обставин відповідач у своєму письмовому запереченні не заперечив. Виклик поліції є необов`язковим за умови відсутності інших учасників події [в тому числі коли пошкодження однозначно завдані іншим транспортним засобом, але Водій не бачив іншого учасника та немає інших свідків такої події). Причеп з яким здійснив зіткнення автомобіль був напівпричепом трактора який не був з`єднаним з будь-яким транспортним засобом та не мав реєстраційного номеру, що не дало можливості позивачу встановити іншого учасника події, крім того зазначений причеп мав ознаки довгого стояння на місці пригоди (колеса заросли травою). Крім того, позивач знаходився за декілька сотень кілометрів від місця проживання та не мав із собою свого примірника Договору, тобто навіть якби і була необхідність викликати поліцію згідно договірних умов, то про це позивача мав проінструктувати відповідач згідно 11.1.6. розділу XI Договору, чого зроблено не було. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач відповідно до п.11.1.1. Договору страхування своєчасно повідомив Страховика про страховий випадок. Що стосується посилань відповідача на те, що позивач залишив автомобіль не вживши всіх необхідних заходів щоб не допустити його самовільного руху, суд зауважує наступне. Після страхового випадку, на вимогу відповідача, [PERSON] не здійснював експлуатацію та ремонт автомобіля, так як відповідач повідомив позивача про те, що автомобіль має оглянути уповноважений відповідачем експерт. Після отримання листа відповідача за вихідним № 3427-31 від 23 травня 2018 року про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Позивач звернувся до станції технічного обслуговування з метою встановити причини можливого самовільного руху автомобіля. Спеціалістами станції технічного обслуговування було встановлено, що в автомобіля є пошкодження стояночного гальма та здійснили ремонт (у тому числі заміну комплектуючих) стояночного гальма автомобіля 13 червня 2018 року. Тобто про незадовільних технічний стан автомобіля позивач дізнався лише 13 червня 2018 року, при тому, що страховий випадок стався 25 квітня 2018 року. Відповідно до підпункту 4.1.5. пункту 4.1. розділу IV Договору відшкодуванню не підлягають збитки, що сталися безпосередньо внаслідок використання ТЗ у заздалегідь відомому Страхувальнику незадовільному технічному стані. Враховуючи те, що про незадовільний стан автомобіля позивач дізнався після страхового випадку підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування у відповідача немає. За таких обставин суд приходить до висновку, про те, що відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування позивачу. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюютьсяКонституцією України, Цивільним Кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, який має пріоритет над загальним. Згідно п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1 Ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, зяким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо власник транспортного засобу не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 25 Закону України "Про страхування" встановлено порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування. Зокрема встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно із договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Частиною 4 ст. 26 зазначеного вище закону передбачено, що відмова страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Частиною 19 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки " від 1 березня 2013 року N 4 зазначено, що з урахуванням змісту статті 979 Цивільного кодексу України та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Таким чином, виходячи з фактично встановлених обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 78396 грн. 02 коп. та 4150 гривень витрат на проведення судової експертизи. Суд визнає, що позивач, як особа, що користується транспортним засобом, має право на отримання страхового відшкодування.

Outcome: approved