Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач, з врахуванням уточнених позовних вимог від 07.07.2016 року, звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати незаконним рішення Новоград-Волинської міської ради (далі Міськрада) від 11.08.2015 року № 793 (далі Рішення) в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку належного відповідачу [PERSON] та визнати свідоцтво про право власності на земельну ділянку недійсним, скасувавши його державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить 46/100 частин житлового будинку, що розташований по вул. Саксаганського, 19 в м. Новоград-Волинський (далі Будинок), решта 54/100 часини належать відповідачу [PERSON] Оскаржуваним Рішенням останній надано дозвіл на виготовлення технічної документації, щодо встановлення меж земельної ділянки по вул. Саксаганського, 19 в м. Новоград-Волинський, площею 0,0363 га (далі Земля №1) для будівництва і обслуговування Будинку і подальшої передачі її у власність. На підставі Рішення [PERSON] було проведено встановлення меж, належної їй на праві власності Землі №1, під час якої позивач була відсутня. Звернення останньої до Новоград-Волинського міського голови з питанням про скасування оскаржуваного Рішення, яким порушуються її права, було залишене без розгляду. Таким чином, на підставі Рішення відповідачу затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленою у ТОВ «Терра Лекс+», хоча спірна земельна ділянка не була сформована. Враховуючи викладені обставини позивачка вважає, що передача та подальша реєстрація права власності відповідача на Землю №1 була незаконною та такою, що порушує її права на користування належною їй земельною ділянкою, загальною площею 0, 0309 га (далі Земля №2), яка перебуває у її користуванні, оскільки передача у власність Землі №1 відбулась саме за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у її фактичному користуванні, без її згоди та на якій досі розташовані належні їй комунікації, користуватись якими вона позбавлена можливості. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] під час судового засідання та враховуючи подані письмові заперечення від 16.02.2016 року та 30.08.2016 року, просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. В обґрунтування доводів зазначив, що у праві власності [PERSON] дійсно перебуває 54/100 частини Будинку під яким знаходиться Земля №1, яка на момент набуття права власності на Будинок у 2012 році була неприватизованою. Тому відповідачем було отримано дозвіл Міськради на виготовлення технічної документації на неї для подальшої передачі у власність. Після проведення вказаних дій, інший співвласник Будинку позивач по справі, необґрунтовано та безпідставно не погоджувала встановлені межі суміжної земельної ділянки та відмовилась підписувати Протокол визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 24.10.2013 року (далі Протокол), чим створювала перешкоди на реалізацію права відповідача приватизувати Землю №1. Оскільки під час встановлення меж позивач не наголошувала про порушення її прав як землекористувача Землею №2, не зверталась до Міськради про порушення її прав чи про встановлення інших меж, не оскаржила прийняте Рішення, то його слід вважати законним і обґрунтованим, а також таким, що не порушує жодних прав позивача, оскільки прийняте у спосіб та у межах компетенції і повноважень Міськради. Представник Міськради також підтримав доводи представника відповідача, просив відмовити у задоволенні позову. Представник ІІІ особи заперечив відносно заявленого позову. Заслухавши думку усіх сторін по справі, дослідивши усі надані суду матеріали та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є власником 54/100 частин Будинку на підставі Договору купівлі-продажу від 22.09.2012 року (а.с. 104), інші 46/100 частин Будинку належать позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право власності від 15.07.1998 року.(а.с. 11, 12) Відповідно до Протоколу суміжні ділянки [PERSON] та [PERSON] поділені таким чином: Земля №1 - має площу 0,0363 га, а Земля № 2 0,0309 га, крім того зазначено, що суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж Землі №1 та Землі №2 не виявлено, межі погоджені та не викликають заперечень, що підтверджено підписами шести сусідів, проте підпис позивача у вказаному документі відсутній. Рішенням про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відноси від 11.08.2015 року, яке оскаржує позивач, було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі її у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що раніше надана в користування [PERSON], загальною площею 0, 0363 га. Позивач своєю заявою від 21.09.2015 року повідомила Міськраду про те, що не погоджується з технічною документацією виготовленою ТОВ «Терра Лекс+» на підставі якої прийнято Рішення та яким порушено її права як землекористувача Землею №2, оскільки з огляду на експлуатацію земельних угідь біля Будинку вбачається, що [PERSON] приватизувала частину земельної ділянки де розташовані її комунікації, чим порушує її права та перешкоджає користуватись ними, просить поставити питання про скасування Рішення, на що отримала відповідь про те, що Міськрада звернулась до Управління Держземагенства у Новоград-Волинському районі з метою проведення перевірки та усунення порушень допущених і виявлених при виготовленні технічної документації у ТОВ «Терра Лекс+». Проте вказані порушення так і не були усунені, у справі відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що Міськрада зверталась до Управління Держземагенства та яке було прийняте з цього приводу рішення, крім того представником Міськради та відповідача в судовому засіданні не було спростовано факту виявлення порушень при складанні технічної документації. Не зважаючи на вказані протиріччя Міськрада оскаржуваним Рішенням затвердила технічну документацію, не перевірила при цьому, чи не порушують висновки, зроблені в ній, права інших осіб, а саме\~позивачки на землекористування Землею №2. Саме тому, як вбачається з Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.09.2015 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на Землю №1 та здійснено його державну реєстрацію. (а.с. 84, 85). Згідно з пунктами "а" - "г"\~статті 12 ЗК України\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього\~Кодексу. Положеннями частини першої\~статті 116 ЗК України\~передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до частини третьої п. «а» і «в» цієї статті безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян або одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою\~статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно із частиною першою пункту 12\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України\~до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням\~статті 118 ЗК України. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що громадянин, зацікавлений у\~приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Частина шоста\~статті 118 ЗК України\~передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, окрім іншого, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома\~статті 118 ЗК України). Згідно зі\~статтею 50 Закону України "Про землеустрій"\~(яка була чинною на час виникнення правовідносин) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до\~статті 123 ЗК України\~розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду). Аналізуючи усі норми наведеного земельного законодавства, на підставі якого повинна була бути здійснена приватизація земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON], слід вказати, що в матеріалах справи відсутній проект відведення Землі №1 та сама технічна документація при виготовленні якої ТОВ «Терра Лекс+» було допущено грубі порушення, які в подальшому призвели до прийняття оскаржуваного Рішення, яким її було затверджено, та отримано Свідоцтво про право власності 03.09.2015 року, а також проведено державну реєстрацію Землі №1 за [PERSON], що порушило права позивачки, як землекористувача Землі №2, яка знаходиться у її фактичному користуванні починаючи з 1998 року. Відповідно до положень ст.\~15,\~16 ЦК України\~порушене право підлягає захисту, в даному випадку шляхом визнання незаконним та скасуванням Рішення, а також виданого на підставі нього Свідоцтва про право власності на Землю №1 та її державної реєстрації. Відповідно до вимог ч.5\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати при подачі позову на загальну суму в 487 грн. 20 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved