Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

25.08.2016 року позивач в особі ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" Слобожанський Регіональний Департамент АТ "Банк "Фінанси та кредит", звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за договором про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту в розмірі 38 655, 31 грн. та судовий збір в розмірі 386,55 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2013 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та відповідачем укладено договір №005-Z/016961 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue, з метою відкриття на ім'я позичальника карткового рахунку, видачі платіжної карти та її обслуговування, покладене на Банк. Банк свої зобов'язання виконав, відкрив на ім'я [PERSON] картковий рахунок №262513482274980001 та емітовано видав відповідну платіжну картку№4476071681198402. 12.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір №016-076213/13-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту, згідно умов якого банк відкрив на картковий рахунок відповідача, на якому обслуговуються операції, здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue №4476071681198402, на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності, відновлювану кредитну лінію з розміром кредиту овердрафту в сумі 11160,00 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а відповідач зобов'язався повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13.07.2016 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Відповідно до умов п.2.2. Кредитного договору картка - Visa Elektron Instant Issue №4476071681198402, видана банком Позичальнику на підставі договору - 1 від 12.07.2013 року. Пунктом 3.3. Кредитного договору встановлено, що Відповідач уповноважує Банк списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з картрахунку Відповідача та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами, у тому числі й при настанні строків повернення кредиту та процентів, відповідно до Кредитного договору. Згідно розділу 4 кредитного договору, відбувається нарахування та сплата відсотків за користування кредитними коштами. Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 60% річних. Відповідач перестав сплачувати чергові платежі, в наслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка станом на 09.04.2015 року становить 38 655, 31 гривень, з якої: заборгованість за кредитним договором 4960,00 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 6406,50 грн.; нараховані відсотки по заборгованості 18183,54 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості 0,00 грн.; пеня 9105,27 грн. В зв'язку з тим, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, заборгованість та проценти не повернула, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] на судове засідання 24.06.2016 року, 05.08.2016 року та 26.08.2016 року повторно поспіль не зявився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи, доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не надав. Раніше подав до канцелярії суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 13 серпня 2013 року, а до суду він звернувся в серпні 2015 року, пеня підлягала стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Нарахована позивачем сума кредиту завищена на 206,50 грн., проценти за кредит розраховані з помилками та завищені на 7 335, 34 грн. Просив застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості. Не погодившись з доводами відповідача, викладеними в запереченнях щодо застосування позовної давності, уповноваженим представником подано заперечення, де зазначено, що між позивачем та відповідачем кредитний договір укладено 12.07.2013 року, строком дії до 13.07.2016 року Відповідач отримав кредитні кошті в серпні 2013 року. Відповідач неналежно умови кредитного договору та у вересні 2013 року допустив перше прострочення платежів по кредиту. Перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками кредиту розпочався у вересня 2013 року. Тобто, сплив трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за першим платежем по відсотках припадає на вересень 2016 року, тоді, як позовну заяву направлено до суду в серпні 2015 року. Отже, строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідно до умов спірного кредитного договору відповідач мав повністю повернути заборгованість за тілом кредиту до 13.07.2016 року. З цієї дати має відраховуватися позовна давність до заборгованості відповідача за фактично отриманими кредитними коштами. Тобто, сплив трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення за тілом кредиту припадає на липень 2019 року, який позивачем не пропущено. Заявлена до стягнення пеня в сумі 9105,27 грн. розрахована за рік та позивач не заявляв до стягнення пеню за межами строків позовної давності, що підтверджено розрахунками, які долучено до матеріалів справ. Для зменшення пені необхідна наявність суттєвих обставин,що мають істотне значення. Таких обставин відповідачем не наведено. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. Суд,вислухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 12.07.2013 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та відповідачем [PERSON] укладено договір №005-Z/016961 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue, з метою відкриття на ім'я позичальника карткового рахунку, видачі платіжної карти та її обслуговування, покладене на Банк. Банк свої зобов'язання виконав, відкрив на ім'я [PERSON] картковий рахунок №262513482274980001 та емітовано видав відповідну платіжну картку №4476071681198402. 12.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір №016-076213/13-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту, згідно умов якого банк відкрив на картковий рахунок відповідача, на якому обслуговуються операції, здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue №4476071681198402, на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності, відновлювану кредитну лінію з розміром кредиту овердрафту в сумі 11160,00 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а відповідач зобов'язався повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13.07.2016 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Відповідно до п.2.2. Кредитного договору картка - Visa Elektron Instant Issue №4476071681198402, видана банком Позичальнику на підставі договору -1 від 12.07.2013 року. Пунктом 3.3. Кредитного договору встановлено, що Відповідач уповноважує Банк списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з картрахунку Відповідача та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами, у тому числі й при настанні строків повернення кредиту та процентів, відповідно до Кредитного договору. Згідно розділу 4 кредитного договору, відбувається нарахування та сплата відсотків за користування кредитними коштами. Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 60% річних. Відповідач перестав сплачувати чергові платежі, в наслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка станом на 09.04.2015 року становить 38 655, 31 гривень, з якої: заборгованість за кредитним договором 4960,00 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 6406,50 грн.; нараховані відсотки по заборгованості 18183,54 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості 0,00 грн.; пеня 9105,27 грн. На письмові вимоги позивача повернути кредит, відповідач не відреагував. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З вимог ч.2 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Суд не погоджується з заявленими вимогами відповідача щодо застосування позовної давності, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем подано до суду позовну заяву 25.08.2015 року, тобто в межах строку позовної давності, якщо враховувати її початок з дня укладення кредитного договору 12.07.2013 року так и закінчення строку його дії тобто до 13.07.2016 року. Посилання відповідача на положення ст.258 ЦК України про застосування спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення на користь позивача нарахованої пені, також безпідставні та спростовуються наступним. Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку пені за прострочену заборгованість, початком її нарахування є 09.04.2014 року по 25.03.2015 року включно. Сума нарахованої пені за цей період становить 9105, 27 грн. Тобто, позивачем пеню нараховано обґрунтовано, з дотриманням вимог діючого законодавства України. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем надано доказів, на підтвердження обставин, на які він посулається в обґрунтування заявлених позовних вимог, що підтверджує наявність у відповідача суми заборгованості за кредитним договором. Відповідач не навів доказів, на підтвердження обставин, на які посилається в своїх запереченнях щодо застосування позовної давності, тому суд не вбачає підстав для застосування позовної давності. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором,в заявленому розмірі. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду та підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України Таким чином суд вважає, що відповідач не виконала зобовязання і не сплатила своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved