Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У листопаді 2014 року ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.09.2011 року по пр. Палладіна - вул. Уборевича в м. Києві відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Деу Матіз», державний номер [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином [PERSON] скоїв правопорушення , передбачене ст.. 124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Деу Матіз», державний номер [NUMBER], було застраховано позивачем у відповідноті з договором страхування транспортних засобів № 7427528 від 08.09.2011 року. Випадок було визнано страховим та на рахунок страхувальника було перераховано страхове відшкодування зроблено на підставі висновку спеціаліста № 40С/09/11 від 21.09.2011 р. Страхова компанія відповідача сплатила суму страхового відшкодування у розмірі 3840 грн., таким чином заборгованість відповідача складає 4840 грн. -3840 грн. = 1000 грн. (франшиза за полісом ВА/7091513). 05.06.2014 року за вих.. №1181 - 17/1 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але по теперішній час суму боргу не сплачено, ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" звернулося до суду та просить суд стягнути з відповідача суму в розмірі 1000 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив лист, в яковому просить розглянути вказану справу без своєї участі, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові який просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що позивачем було безпідставно подано позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1000 грн., у звязку зі спливом терміну позовної давності. Вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встаовлено, що 10.09.2011 року по пр. Палладіна - вул. Уборевича в м. Києві транспортний засіб ЗАЗ ТФ 696, державний номерний знак [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом «Деу Матіз», державний номер [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження (а.с. 22) Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.3). 08.09.2011 року між ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" та [PERSON] було укладено договір СТД № 7427528 страхування транспортного засобу на умовах програми «Прем'єр - форте» (а.с.4-8). Як вбачається зі звіту, про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Деу Матіз», державний номер [NUMBER], складає 4843, 57 грн. (а.с.11-12). Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування, до сплати сума становить: 4840 грн. (а.с. 10). Випадок було визнано страховим та на рахунок страхувальника було перераховано страхове відшкодування в розмірі 4 840 грн. (а.с.17-18). Судом встановлено, що 05.06.2014 року на адресу відповідача направлено лист за вих. № 1181-17/1 з вимогою про сплату суми франшизи у розмірі 1000 грн. у добровільному порядку (а.с.25). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Нормами цивільного законодавства передбачено право зворотної вимоги за декількома правовідносинами. Зокрема, за положеннями ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, правилами ч. 1 ст. 1191 ЦК України також передбачено право зворотної вимоги, за яким особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, за змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зворотня вимога, за положеннями зазначених норм права, може існувати у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України). Суд погоджується з доводами викладеними в заяві про застосування строків позовної давності, поданою відповідачем та вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. З позовом позивач звернувся до суду 17.11.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску цього строку позивачем не наведено і доказів на підтвердження їх існування не подано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed