Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

10 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача 384 грн 69 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 08.02.2014 року о 10.30 год [PERSON], керуючи автомобілем марки "Toyota", реєстраційний номер [NUMBER] рухався по а/д Чернігів-Пакуль -КПП Славутич, де здійснив зіткнення з позивачем, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2014 року [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України , призначено покарання у вигляді 8500 грн штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, на підставі п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію в 2014 році" - звільнено від відбування покарання. Проте, це не звільняє відповідача від відшкодування завданої шкоди. Завдану матеріальну шкоду розраховує із суми, витраченої на лікування. Моральну шкоду пов'язує з душевними стражданнями, переживаннями, пов"язаними з перенесеними операціями, що відобразилось та стані його здоров"я, психологічному стані, він вимушений був докладати зусиль, що негативно відобразилось на його нормальному самопочутті. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково та не заперечував щодо відшкодування матеріальної шкоди, що складається з витрат на ліки. Щодо стягнення моральної шкоди вважав її не обгрунтованою та послався на необхідність застосування ст.26-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник відповідача ТДВ «Експрес Страхування» в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необгрунтованість та відсутність підстав, оскільки потерпілий до них з заявою не звертався та не надав підтверджуючих документів щодо понесених витрат. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8 500 грн без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію в 2014 році" звільнено від відбування призначеного покарання. Вироком встановлено, що [PERSON] внаслідок ДТП водію мопеда "Альфа" реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 229 від 21 березня 2014 року нанесено тілесні ушкодження у вигляді : відкритого перелому правого наколінника зі зміщенням уламків, забиття скальпованої рани лівої гомілки, закритої черепно-мозкової травми, стручу головного мозку, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Даний вирок набрав чинності. За таких підстав винуватість відповідача у даній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною та ніким не оспорюється. Оскільки цивільний позов в даній кримінальній справі не вирішувався, суд вважає, що моральні та матеріальні збитки, спричинені [PERSON] злочином, мають бути відшкодовані в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач просив стянути з відповідача понесені витрати на лікування в розмірі 384 грн 69 коп., однак надав в судове засідання чеки, які не підтверджують понесені виртати на ліки саме позивачем та які заперечувались стороною відповідача. На запит суду Чернігівська центральна районна лікарня повідомила, що за період лікування за рахунок [PERSON] були придбані наступні ліки: цефтриаксон 1,0 - 10 фл., р-н анальгину 50% 2,0- 10 амп., р-н дімедролу 1% 1,0 - 10 амп., р-н лідокаїну 2% 2,0 - 10 амп., р-н води для ін»екцій 2,0 - 10 амп., вартість яких загалом, у відповідності до повідомлення КП «Ліки України» міжлікарняна аптека № 206 складає 74 грн 35 коп. Інші ліки за період лікування хворого були затрачені лікарнею. Як вбачається зі страхового полісу № АС 3888688 [PERSON] застрахував свою відповідальність як власник наземного транспортного засобу у страховій компанії ТДВ «Експерс Стархування», де визначено розмір франшизи, на яку зменшується сума відшкодування - 510 грн. Враховуючи визначений розмір франшизи та сума, яка підлягає відшкодуванню, стянення матеріальної шкоди в розмірі 74 грн 35 коп. слід проводити з відповідача. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, при відшкодуванні моральної шкоди суд враховує, що матеріальні збитки несе відповідач, а страховиком відшкодовується потерпілому моральна шкода, у відповідності до ст. 26-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що [PERSON] зазнав моральних страждань внаслідок заподіяння шкоди його здоров"ю, вимушений був докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя, знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматалогічному відділенні з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, відкритий перелом правого надколінника, забійна скальпована рана правої гомілки. Враховуючи обставини справи, ступінь вини відповідача, доводи позивача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивача, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 71 грн 44 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial