Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що 23.10.2008 року ним було передано відповідачу 560000 грн. для внесення цих коштів від його імені до статутного фонду ТОВ "Агроком", про що відповідачем була надана розписка. Вважав, що таким чином між ним та відповідачем виникли правовідносини, характерні для договору доручення. Однак відповідач не виконав свого обов'язку внести отримані кошти до статутного фонду ТОВ "Агроком". Оскільки термін виконання зобов'язання встановлений не був, 03.03.2014 р. він звернувся до відповідача з листом-вимогою виконати зобов'язання у семиденний строк. Ця вимога була отримана відповідачем 07.03.2014 р., однак зобов'язання виконане не було. Тому просив стягнути з відповідача безпідставно набуті гроші у сумі 560000 грн.. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, представник відповідача та третьої особи адвокат [PERSON], який діє на підставі угоди, позов не визнав. Пояснив, що у березні 2008 року товариство перебувало у скрутному фінансовому становищі, тому на зборах було прийняте рішення поповнити його фонди. Однак зробити це шляхом внесення [PERSON] до статутного фонду товариства 560000 грн. не було можливості, оскільки його частка у статутному фонді вже була сформована повністю. Тому у телефонній розмові [PERSON], який приніс гроші в касу, домовився з [PERSON] оформити внесення від його імені 560000 грн. в касу товариства як позику, що було оформлено договором. Письмового доручення діяти від імені [PERSON] [PERSON] не мав. Просив застосувати позовну давність. Вислухавши представників сторін та третьої особи, а також заслухавши показання свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони ( довірителя) певні юридичні дії; правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. За змістом положень ст.ст.1003,1004 того ж Кодексу, у договорі доручення мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, і які мають бути правомірними, конкретними та здійсненими; повірений зобов'язаний вчинити дії відповідно до змісту даного йому доручення; повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит; у цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення, та негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв'язку з виконанням доручення є обов'язком довірителя (ч.ч.1,2 ст.1007 ЦК). З розписки від 23.10.2008 року судом встановлено, що відповідач отримав від позивача 560000 грн. для внесення їх від імені останнього до статутного фонду ТОВ "Агроком". Згідно з касовим ордером №114 від 23.10.2008 року та оборотною відомістю по рахунку ТОВ "Агроком", того ж дня в касу відділення №2 від імені [PERSON] на рахунок зазначеного товариства було внесено зазначену суму у розмірі 560000 грн., однак з призначенням внесення коштів згідно договору позики №10/23 від 23.10.2008 р. З показань свідка [PERSON] вбачається, що у жовтні 2008 року вона працювала бухгалтером ТОВ "Агроком". У жовтні 2008 року у товариства було скрутне фінансове становище, тому на зборах вирішили поповнити його фонди. В двадцятих числах жовтня 2008 року в офіс прийшов [PERSON] та хотів від імені [PERSON] внести 560000 грн. в касу товариства для поповнення статутного фонду товариства. Однак це зробити було неможливо, оскільки свою частку статутного фонду [PERSON] вже сформував повністю. У її присутності [PERSON] зателефонував, як вона зрозуміла, [PERSON], і той погодився оформити передання грошей за договором позики, що [PERSON] і зробив. Згідно з наказом №21-К від 28.11.2007 р., [PERSON] дійсно займала посаду головного бухгалтера ТОВ "Агроком". Як вбачається з протоколу позачергових зборів учасників ТОВ "Агроком" від 21.04.2008 р., учасники товариства вирішили збільшити статутний капітал та відповідним чином провести державну реєстрацію збільшення статутного капіталу ТОВ "Агроком" до 13470000 грн. шляхом внесення учасниками товариства додаткових грошових внесків. Згідно з цим рішенням, частка [PERSON] у статутному фонді з 7400014,51 грн. збільшилась до 9429000 грн. З довідки ТОВ "Агроком" №14 від 11.03.2014 р., витягу з касової книги та банківських документів вбачається, що станом на 03.10.2008 року частка позивача у статутному фонді товариства вже була сформована у розмірі 9429000 грн. Як вбачається з протоколу №18 від 10.12.2008 року, учасники ТОВ "Агроком" знову вирішили збільшити статутний капітал товариства до 15270000 грн. шляхом внесення учасниками товариства додаткових грошових внесків, у тому числі, частка [PERSON] збільшилась з 9429000 грн. до 10689000 грн. Позивач вважав, що строк виконання зобов'язання за розпискою від 23.10.2008 року визначений моментом пред'явлення вимоги, а тому він має право вимагати його виконання у будь-який час. Однак суд вважає, що можливість звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права позивач втратив, на підставі такого. Відповідно до ст.ст.256, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з розпискою від 23.10.2008 р., строк виконання зобов'язання встановлений не був. Однак з протоколів загальних зборів учасників ТОВ "Агроком" від 21 квітня та 10 грудня 2008 року видно, що позивач був учасником кожного з цих зборів та брав участь в обговоренні часток кожного з учасників товариства у статутному фонді ТОВ "Агроком", у тому числі, і свого. Таким чином, суд вважає, що 10.12.2008 р. позивач міг довідатись про те, що після сформування його частки у статутному фонді товариства у розмірі 9429000 грн. станом на 03.10.2008 року 560000 грн., передані ним відповідачу 23.10.2008 року для внесення до статутного фонду товариства, у статутний фонд товариства передані не були, та що його доручення було виконане з відступленням від його змісту. Зазначені обставини підтверджуються також його вимогою-претензією від 29.05.2013 р. на адресу ТОВ "Агроком" про повернення суми позики в розмірі 560000 грн. за договором від 23.10.2008 р. та судовими рішеннями у господарській справі №911/3993/13 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агроком" . Оскільки з 10.12.2008 року до дня подання позову сплинув трирічний строк позовної давності, і про застосування такого строку заявив відповідач, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed