Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено угоду №168436 та підписано додатки № 1 та № 2, які є невід'ємною частиною вказаної угоди, на придбання автомобіля на умовах передбачених угодою. Позивач надав послуги, спрямовані на придбання автомобіля через систему «Автоплан», а [PERSON]І придбав автомобіль [NUMBER] та зобовязався сплатити відповідачу вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом внесення ста щомісячних платежів. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між кредитором та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручителі взяли на себе зобовязання відповідати перед кредитором за невиконання боржником свої зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за угодою шляхом внесення щомісячного платежу. Відповідач [PERSON] зобовязання за угодою не виконує в повному обсязі, в звязку з чим, за ним виникла заборгованість. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість угодою №168436 у розмірі 91182,34 грн., та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву , згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять відмовити у задоволенні позову у зв'язку з тим, що строк дії поруки припинився. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна» та відповідачем [PERSON], було укладено угоду № 168436 (далі - угода), предметом якої є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в додатку № 1 до угоди через систему «Автоплан», організовану фірмою. Опис діяльності вказаної системи міститься у правилах діяльності «Автоплану» (додаток № 2 до угоди). Додатки № 1 та № 2 є невід'ємними складовими частинами угоди, що передбачено статтею 10 угоди. Відповідно до умов додатку № 1 до угоди, предметом угоди є система послуг, спрямованих на придбання автомобіля «ЗАЗ Ланос». Згідно статті 4 угоди відповідач [PERSON] зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 (ста) щомісячних повних внесків. Відповідно до термінології, визначеної у додатку № 2 до угоди, повний внесок - це платіж, що складається з суми чистого внеску, адміністративних витрат та страхового внеску, і підлягає сплаті учасником системи; чистий внесок - це частина повного внеску, розмір якої визначається шляхом ділення ціни автомобіля на кількість внесків, зазначених у графіку внесків; адміністративні витрати - це плата за послуги фірми з організації діяльності Автоплану. Судом встановлено, що у січні 2011 відповідач [PERSON], відповідно до угоди, отримав автомобіль [NUMBER], який зареєстрував на своє ім'я в органах ДАІ), про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу /а.с.14/. Судом також встановлено, що відповідачем [PERSON] протягом червня 2007 року серпня 2014 року було сплачено 70 повних внесків зі 100 передбачених угодою. У вересні 2014 року сплату внесків відповідач припинив. З наданого позивачем розрахунку слідує, що загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за угодою становить 91182,34 грн. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем відповідно до умов угоди, він приймається судом. Статтями 3,6,203,626,627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6,627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки судом встановлено, що автомобіль за угодою № 168436 від 25 травня 2007 року відповідачем [PERSON] отриманий, а оплата за угодою проведена ним не у повному обсязі, заборгованість за угодою у розмірі 91182,34 грн., підлягає стягненню на користь ПрАТ «АІСЕ Україна». З метою забезпечення виконання угоди № 168436 від 25 травня 2007 року між ПрАТ "АІСЕ Україна" та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки від 10 грудня 2010 року. Згідно умов цього договору [PERSON], [PERSON] зобов'язалися відповідати перед ПрАТ "АІСЕ Україна" в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають із угоди № 168436 (п. 1.1). В разі невиконання боржником зобов'язань за угодою, боржник і кожен з співпоручителів відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2). Згідно п. 2.4 договору поруки від 10 грудня 2010 року співпоручителі і кредитор погоджуються, що розмір забезпечених порукою вимог кредитора до боржника дорівнює сумі всіх повних внесків та інших передбачених угодою платежів, що підлягають сплаті боржником. На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 69154,69 грн. Пунктом 4.4. договору поруки визначено строк дії даного договору до 30 вересня 2018 року (а.с. 12). Посилаючись на те, що договір поруки припинений, відповідачі [PERSON], [PERSON] зазначають, що порука припинена у звязку зі спливом шестимісячного строку з моменту настання строку вимоги за основним зобовязанням. Із зазначеними доводами відповідачів суд не може погодитися з огляду на наступне. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, якщо кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14. Суд звертає увагу на те, що строк дії договору поруки закінчується 30 вересня 2018 року, інші випадки припинення поруки, встановлені диспозицією ч. 4 ст.559 ЦК України, у даному випадку не застосовуються, ПрАТ "АІСЕ Україна" звернувся до співпоручителів з позовом під час дії поруки, тому не можна вважати, що порука за договором припинена. У відповідності до ст.ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] було порушено зобов'язання, забезпечене порукою відповідачів [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 911,82 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved