Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просять стягнути з відповідача в їхню користь витрати на лікування [PERSON] та [PERSON], витрати на поховання [PERSON] та встановлення надгробного пам'ятника, пеню за несвоєчасне зобов'язання по відшкодуванню шкоди в розмірі 88 грн. 45 коп.; в користь [PERSON] 8137 грн. 83 коп. витрат за придбання ліків. В обґрунтування позову покликаються на те, що 20.09.2012 року біля 14 год. 20 хв. на 572 км. +900 м автодороги Київ- Чоп, поблизу с. Бродки Миколаївського району Львівської області відбулось зіткнення автомобілів «АЗЛІК», р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] Винним у ДТП визнано [PERSON], а кримінальну справу щодо такого закрито у зв'язку з його смертю. Його цивільно правова відповідальність була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» на підставі поліса ОСЦПВВНТЗ [NUMBER]. Звернувшись в жовтні 2012 року до Дрогобицького відділення ВАТ НАСК «Оранта» з заявами про виплату страхового відшкодування та долучили усі необхідні документи, де були заведені страхові справи №17190, №17194 та №17200, їм пояснили, що виплата буде проведена Хмельницькою обласною дирекцією ВАТ НАСК «Оранта». Проте структурний підрозділ відповідача Хмельницька обласна дирекція ВАТ НАСК «Оранта» в порушення ч.2 ст. 36 Закону « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив їх про прийняте рішення та розмір нарахованих в рахунок відшкодування шкоди сум та несвоєчасно і не в повному розмірі виплатив відшкодування. 01.10.2013 року вони звернулися з скаргою до відповідача та його структурного підрозділу Хмельницької обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта». Однак на таку скаргу не було відредаговано та не надано жодної відповіді на час складання позовної заяви не надали. Національна комісія, що здійснює державне реагування у сфері ринків фінансових послуг, своїм листом №10329/13-12 від 04.11.2013 року повідомила їх про те, що за інформацією, наданою ВАТ НАСК «Оранта», [PERSON] було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №66226 від 14.10.2013 року, а також сплачено суму пені в розмірі 83699 грн., а [PERSON] виплачено відшкодування на лікування в розмірі 150 грн.15 коп., а також суму пені в розмірі 70 коп., що підтверджується платіжним дорученням №66564 від 15.10.2013 року, а також витрати на поховання в сумі 5242 грн. згідно платіжного доручення №66226 і пеню в розмірі 87 грн., згідно платіжного доручення №66564 від 15.10.2013 року. Дана інформація відповідача не відповідає дійсності, оскільки відповідач виплатив [PERSON] 18.09.2013 року страхове відшкодування в сумі 150 грн. 15 коп., а 13.11.2013 року в сумі 5242 грн., а суму пені не сплачено до часу складення позовної заяви. [PERSON] виплачено страхове відшкодування за пошкодження належного автомобіля в сумі 50000 грн., а суму пені не сплачено до часу складання позовної заяви. Наявні медичні документи, з яких вбачається, що він - [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні протягом 22 днів, а дружина [PERSON]- 5 днів відшкодування таких витрат за кожен день лікування враховуючи розмір мінімальної заробітної плати в сукупності становить 991,71 грн., проте відповідач виплатив лише 150 ,15 грн. На придбання ліків для [PERSON] витрачено 4723,43 грн., розрахунок додається; на придбання ліків для [PERSON] було витрачено 3564,55 грн.. [PERSON] від отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень померла [INFO]. Відповідачу було надіслано документи, що підтверджують витрати на лікування. Позивач [PERSON], який діє як в своїх інтересах, так і в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, дав пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві. Додав, що він позовних вимог про стягнення пені відмовляється, так як таку до винесення рішення у справі виплачено, просить стягнути витрати на лікування та поховання в повному обсязі, зокрема виплати на встановлення надгробного пам»ятника. Представник відповідача позову не визнав з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов, зокрема через те, що страхова компанія відшкодовує лише обґрунтовані та понесені витрати на лікування, що підтверджується відповідними документами (чеками про оплату). Перелічені позивачем витрати на лікування в розмірі 8287,98 грн. не були додані до заяви. Страхова компанія не мала жодних відомостей про такі витрати. Разом з тим, позивач невірно розраховує суму пені, беручи за строк виконання зобов'язання дату повідомлення (жовтень 2012 року), оскільки заява про виплату до НАСК «Оранта» надійшла 30.05.2012 року. У позові просили відмовити. В судове засідання представник відповідача не з'явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи. Однак суд не може взяти таку до уваги, враховуючи те, що представником не надано суду доказів поважності причин неявки в судове засідання та розумні строки розгляду справи, а також те, що такі заяви вже неодноразово мали місце, а представник висловив свою позицію з приводу позову. Крім цього в матеріалах справи наявні заяви про розгляд суправи у відсутності представника позивача. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено, що 20.09.2012 року біля 14 год. 20 хв. на 572 км. +900 м автодороги Київ- Чоп, поблизу с. Бродки Миколаївського району Львівської області відбулось зіткнення автомобілів «АЗЛІК», р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON]. Винним у ДТП визнано [PERSON], а кримінальну справу відносно такого закрито у зв'язку з його смертю. Його цивільно правова відповідальність була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ [NUMBER] від 10.02.2012 року. Потерпілі [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, зокрема з приводу таких [PERSON] померла в лікарні (а.с.41). З приводу вищенаведених обставин, подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 16.05.2012 року; заяву по страхове відшкодування за реєстраційним №134 від 30.05.2013 року до голови правління НАСК "Оранта"; складено страховий акт №ОЦВ-12-17200/1 Нетішинським міським відділенням Хмельницької ОД НАСК «Оранта» (а.с.17-19). ЛОД ГО НАСК "Оранта" було складено розрахунок розміру страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 150,15 грн. (а.с.31). Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Положенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладання такого договору. Згідно статті 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно до положень ст. 22.1 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Зі змісту статей 23, 24 Закону вбачається, що шкодою, яка підлягає відшкодуванню страховиком, є шкода, пов'язана, зокрема з лікуванням потерпілого, а саме: обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, та шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана із смертю потерпілого. Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування визначені статтею 37 Закону, відповідно до якої, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Звернення позивача безпосередньо до суду протягом встановленого Законом строку не може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, оскільки таке звернення є реалізацією особою свого права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Стаття 5 вказаного Закону передбачає, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Наведені норми свідчать про те, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у сфері відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, якщо цивільно-правова відповідальність особи - власника наземного транспортного засобу була застрахована, є спеціальним і має переважне застосування перед іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 27.1. Право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на Страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття. Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, позивач [PERSON] є особою, яка має право на відшкодування шкоди, заподіяної життю потерпілої [PERSON] страхувальником, взяв на себе витрати на поховання, був чоловіком (а.с.13). Згідно Полісу страхування ліміт відповідальності визначено: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, (на одного потерпілого) становить 100 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну, (на одного потерпілого) - 50 000 грн. Сторонами не оспорюється та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] ВАТ НАСК «Оранта» було виплачено 50 000 грн. як суму страхового відшкодування (заява на видачу готівки №2165409/1 від 13.11.2013 року - а.с.6), суму пені в розмірі 836,99 грн. (платіжне доручення №66564 від 15.10.2013 року); [PERSON] - виплату страхового відшкодування (на поховання) в сумі 5242 грн. (заява на видачу готівки №2165410/1 від 18.09.2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» -а.с.7, товарний чек від [INFO] а.с.44 ) та 150,15 грн. як виплату страхового відшкодування на лікування, які лише в такій сумі були документально підтверджені ( заява на видачу готівки №2155955/1 від 18.09.2013 року ПАТ «Укрсоцбанк»- а.с.7) та 0,70 грн. сума пені ( платіжне доручення №66564 від 15.10.2013 року). Листом НАСК «Оранта» від 11.06.2013 року [PERSON] було повідомлено, що так як до теперішнього часу належних документів (копію медичної виписки, документи або належним чином завірені їх копії щодо витрат на лікування не подано), то розгляд справи на відшкодування витрат на страхове відшкодування припиняється (а.с.36). Відповідно до вимог п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Разом з тим, з довідки про призначення курсу лікування [PERSON], виданої Миколаївською комунальною центральною лікарнею за період з 20.09.2012 року по 11.10.2012 року, за печаткою головного лікаря поряд з МКП «Фармако», розмір вартості такого становить 4723,43 грн. (а.с.9), а [PERSON] - за період з 20.09.2012 року по [INFO] 3564,55 грн. (а.с.10). Разом з тим, відповідно до довідки тимчасової непрацездатності для подання до страхової компанії, виданої Миколаївською районною лікарнею від 02.11.2012 року, [PERSON] перебував в хірургічному відділені і пройшов курс лікування з 20.09.2012 року по 11.10.2012 року (а.с.22) і таке на думку суду підтверджує, що мало місце вище призначене лікування за вказаним розміром вартості із його проходженням, тобто вказані витрати мали місце. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р. у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості. Згідно ч.4 ст.12 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» суб'єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов'язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу» внесена низка змін до законодавчих актів України, направлених на відмову від обов'язковості та запровадження добровільності використання печаток суб'єктами господарювання. На підтвердження понесених витрат на спорудження надгробного пам'ятника позивач [PERSON] надав суду відповідні документи. Розмір витрат на спорудження надгробного пам'ятника складає 12900 грн. та підтверджується квитанцією ФОП [PERSON] (а.с.13). Таким чином, позивачем надано належні і допустимі докази понесених витрат на спорудження надгробного пам'ятника і вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому з НАСК «Оранта» слід стягнути в користь [PERSON] 7987,88 грн., що становить різницю витрачених коштів на лікування в розмірі 8137,83 грн. ( 4723,43 грн. на лікування [PERSON] та 3564,55 грн. на лікування [PERSON])- 150,15 грн. виплачених коштів та 12900 грн. витрат на спорудження нагробного пам'ятника, що разом складає 20887,88 грн. Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved