Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

03.10.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошей, в обґрунтування якої зазначила, що 06.03.2010 року між нею та відповідачем було укладено угоду № 313206 із додатками №1 та № 2. Предметом зазначеного договору є надання позивачу послуг з адміністрування системи «АВТО ТАК», з метою придбання легкового автомобіля «Шевроле» Авео-люкс у групі. Відповідно до умов угоди клієнт системи повинен сплатити: збір за визнання або вступний внесок - 3% у розмірі 3625 грн. 92 коп., щомісячний чистий внесок 3%, щомісячні адміністративні витрати - 0,38%, щомісячний страховий внесок - 0,8333%. Відповідно до умов угоди (Додаток №1) вартість автомобіля складає 99900 грн. Усього на виконання умов договору позивачем протягом 2010-2011років було сплачено 42 601 грн. 13 коп. У липні 2013 року позивач в мережі Інтернет ознайомилась із рішенням Верховного суду України від 2012 року по справі №6-35цс12, у якому розглядалась аналогічна ситуація, та було прийняте рішення, яким такі договори, угоди або контракти було визнано недійсними. Тому позивач вважає, що, оскільки вона дізналась про порушення своїх законних інтересів у липні 2013 року, строки позовної давності для звернення до суду нею не пропущені. Останній платіж позивач здійснила у грудні 2011року, а автомобіль не отримала й досі. Позивач вважає, що порушення її прав, як споживача складається з наступного. Відповідно до укладеної угоди ТОВ «Авто Просто» формує групу клієнтів, за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля (розділ 2 ст.ст. 1-4 додатку № 2 до угоди). Клієнт одержує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, передбачених угодою(ст.ст. 5, 6, 8 розділу 2 додатку № 2 до угоди) і таке визнання права здійснює ТОВ «Авто Просто» на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків. Угода не містить строків та (або) термінів отримання клієнтом автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «Авто Просто» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість угодою передбачено, що у випадку відмови клієнта від угоди з нього утримується вступний внесок у розмірі не менше суми двох чистих внесків, не повертаються адміністративні витрати й страховий внесок, повернення грошей відбувається лише після ліквідації групи (п. 13.3). На думку позивача, умови договору є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюються істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, а відповідач здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства, а розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Позивач просить визнати угоду від 06.03.2010 року між нею та відповідачем № 313206 із додатками №1 та №2 недійсною та стягнути з відповідача на її користь суму сплачених нею коштів у розмірі 42601 грн. 13 коп. Представник відповідача подав заяву про слухання справи за його відсутності, від нього надійшло заперечення, у якому відповідач спростовує твердження позивача про те, що при укладенні контракту вона була введена в оману, посилається на те, що підписавши угоду, учасник має 7 днів на додаткове детальне ознайомлення з умовами та прийняття остаточного висновку про участь чи відмову від участі в системі «Авто Просто». Щодо строків отримання автомобіля, відповідач зазначає, що учасник має можливість самостійно регулювати строк отримання ним автомобіля в залежності від своїх фінансових можливостей - таким є принцип системи «Авто Просто», а у ст. 2 Угоди чітко зазначено, що «Авто Просто» гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля, за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених угодою. Також, представник відповідача заперечує наявність у правовідносинах позивача та відповідача ознак «пірамідальної схеми» шляхом системного аналізу п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», вважаючи дану норму не підлягаючою застосування до даних правовідносин. Представник відповідача зазначає, що отримання позивачем автомобіля здійснюється виключно у відповідності до платежів здійснених ним самим та незалежно від платежів інших клієнті в відповідача, а у випадку якщо ТОВ «Авто Просто» буде оплачувати власні кошти на придбання автомобіля учаснику, то буде співвласником автомобіля. Посилається на практику Верховного Суду України, а саме, зазначає, що постановою ВСУ від 11.09.2013 року ухвалу ВССУ з розгляду цивільних в кримінальних справ по цивільній справі №6-35121 св 12 від 28.11.2012 року за позовом [PERSON] до ТОВ «Авто Просто» про визнання угоди недійсною, відшкодування майнової та моральної шкоди було скасовано, справу направлено на новий розгляд, при цьому, ВСУ дійшов висновку, що «висновок суду про те, що діяльність ТОВ «Авто Просто» за угодою є функціонуванням «пірамідальної схеми», суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми». Тому представник відповідача позов не визнає, просить відмовити [PERSON] у задоволенні її вимог. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами по справі 06.03.2010 року було укладено Угоду № 313206 із додатками з адмініструванню системи «АВТО ТАК» з метою придбання легкового автомобіля марки «Шевроле Авео-Люкс» вартістю 99 900 грн., за умови виконання позивачем зобов'язань, передбачених угодою. Згідно ст. 2 Угоди "Авто Просто" гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених угодою (а.с.7). Квитанцією № 137/148 від 06.03.2010 року підтверджується сплата позивачем вступного внеску в систему «АВТО ТАК» у сумі 3625,92 грн.(а.с.20). Наданими позивачем копіями квитанцій про сплату щомісячних внесків підтверджується сплата позивачем зазначеної у позовній заяві суми коштів - 42 601 грн. 13 коп. (а.с.4-19). Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна сторона правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення( ч.1 ст.229 ЦКУ), такий правочин визнається судом недійсним. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Судом встановлено, що відповідно до Угоди учасник отримує автомобіль через механізми надання права на автомобіль, передбачені в Угоді. Відповідно до п.5.1 ст.5 Додатку № 2 до Угоди право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків (надалі - системи балів) одержує учасник, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних "Авто Просто" на останній день попереднього перед Асигнаційним актом місяця. Відповідно до п.6.1 ст.6 Додатку № 2 право на отримання автомобіля через механізм пропозиції авансових внесків одержує Учасник, який пропонує найбільшу кількість авансових внесків, а згідно із п. 13.8, 13.9 статті 13 Додатку № 2 до Угоди якщо Учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись від подальшої участі в системі АВТО ТАК протягом семи календарних днів від дати підписання Угоди, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесених на рахунок "Авто Просто". Згідно п.п. 13.8, 13.9 ст. 13 Додатку № 2 якщо учасник виявить бажання розірвати угоду після цього терміну, Угода буде розірвана, але йому не повертається сплачений ним Вступний внесок( п.п. 13.8, 13.9 ст. 13 Додатку № 2). Згідно п. 13.3 - 13.6 ст. 13 Додатку № 2 сплачені учасником Чисті внески повертаються йому поступово, по черзі з дотриманням встановлених пріоритетів та наявності коштів(а.с.9-10). Як вбачається, редакції статей 5 та 6 Угоди, у яких викладено механізми надання права на отримання автомобіля виписані таким чином, що приховують їх сутність, а саме: отримання автомобілю у перші місяці після підписання Угоди є можливим лише за умови сплати учасником значної кількості щомісячних внесків. Учасник отримує автомобіль через механізм накопичення внесків або пропозиції авансових внесків. Угода не містить строків або термінів отримання учасником автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «Авто Просто» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість Угодою передбачено, що у випадку її розірвання учасником, поверненню підлягає сума чистих внесків, яка розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли учасник повідомив відповідача про розірвання угоди, з вирахуванням наступного за відмову від неї в розмірі 2 цілих внесків. При цьому в разі недостатності коштів у Фонді для повернення коштів, їх виплата проводиться за рахунок наступних надходжень, тобто, кінцевий строк проведення розрахунку з учасником взагалі не встановлено. Між тим, із змісту Угоди випливає, що отримання автомобілів учасниками системи можливе за умови дотримання всіма учасникам угод, які укладені з кожним з них, і реалізація прав учасника системи фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників системи, з якими, зокрема, позивач безпосередньо у будь-які правовідносини не вступав, тобто між ним та іншими учасниками системи взаємних прав та обов»язків не виникло. Крім того, в постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року, прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм касаційної інстанції одних і тих самих норм у подібних правовідносинах (справа № 6-35цс12), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи, є такою, що вводить споживачів в оману. Таким чином, суд вважає доведеним, що умови договору є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюються істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, а відповідач здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства. Положеннями п.7 ч. 1, ч.3, ч.6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» зі змінами та доповненнями, нечесна підприємницька практика забороняється. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Outcome: approved