Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство " Дельта Банк " звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 2839 грн. 43 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 04.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-09014-040307, відповідно до п.1.1 даного договору відповідачу надано кредит в розмірі 4494 грн. 00 коп. для придбання певного майна-меблів з остаточним терміном повернення кредиту та сплати комісійних по ньому не пізніше ніж 03 січня 2008 р. Позивач свої зобов"язання за договором виконав надавши відповідачці кредит в сумі 4494 грн. 00 коп. про що свідчить меморіальний ордер №7758313 від 05.03.2007 та рахунок/фактура № СФБГ -01174/007 від 04.03.2007 р. та передав відповідачу майно відповідно до накладної № РНБГ-01222/007 від 04.03.2007 р. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі. Станом на 27.02.2014 р. відповідачем порушено умови кредитного договору внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2839 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2740 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками 5 грн. 10 коп., заборгованості за комісіями в розмірі 93 грн. 92 коп. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст..ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розгляду справи в відсутності їх представника, що суд з урахуванням думки відповідачки вважає за можливе. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала, вказувала, що протягом 2007 р. сплатила на розрахунковий рахунок позивача 4558 грн. про що надала суду квитанції також надала суду заяву про застосування до вимог позивача строків позовної давності, враховуючи наведене просила в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-09014-040307, відповідно до п.1.1 даного договору відповідачу надано кредит в розмірі 4494 грн. 00 коп. для придбання певного майна-меблів з остаточним терміном повернення кредиту та сплати комісійних по ньому не пізніше ніж 03 січня 2008 р. Відповідно до п.2.8 даного договору позичальник починаючи з місяця що слідує за місяцем в якому надано кредит повинен сплачувати на рахунок позичальника рівними частинами суму грошових коштів у розмірі 569 грн. Позивач свої зобов"язання за договором виконав надавши відповідачці кредит в сумі 4494 грн. 00 коп. про що свідчить меморіальний ордер №7758313 від 05.03.2007 та рахунок/фактура № СФБГ -01174/007 від 04.03.2007 р. та передав відповідачу майно відповідно до накладної № РНБГ-01222/007 від 04.03.2007 р. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі. Як вказує позивач, станом на 27.02.2014 р. відповідачем порушено умови кредитного договору внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2839 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2740 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками 5 грн. 10 коп., заборгованості за комісіями в розмірі 93 грн. 92 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до наданих суду відповідачкою квитанцій останньою дійсно сплачено в період з 05.04.2007 р. по 18.02.2007 р. на розрахунковий рахунок позивача 4558 грн.00 грн.останній платіж проведено 18.12.2007 р. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором від 04 березня 2007 р. п.1.2. встановлено кінцевий термін повернення кредиту -03 січня 2008 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано до суду лише 08.05.2014 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. Більш того, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", за якими у спорах щодо споживчого кредитування, а як вбачається з кредитного договору, даний договір укладався саме на споживчі цілі - придбання меблів, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed