Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» «про стягнення заборгованості за кредитним договором», в обґрунтування позову зазначив, що 29.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (надалі Банк змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № CM-SME 101/325/2008, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит в розмірі 144 059,00 доларів США. [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, зо визначені п. 1.5 цього договору. Крім того, позивач вказує, що відповідно до умов укладеного кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань, [PERSON] зобов'язався сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочення, додатково до прострочених сум. У зв'язку з тим, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, 13.06.2012 року Банком було направлено на адресу відповідача досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості кредитним договором та відсоткам по ньому, однак відповідачем вказана вимога Банку була залишена без задоволення. Станом на 17.05.2012 року у відповідача виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 184 911,04 доларів США, яка складається з основного боргу за кредитним договором 139 157,02 доларів США, відсотків за користування кредитом 45 654,02 доларів США та нарахованої пені у розмірі 160 035,78 гривень. 05.03.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM-SME 101/325/2008 від 29.07.2008 року. Тому, як вказано у позові, позивач вважає, що до нього перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за вищевказаним кредитним договором. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 184911,04 доларів США, нараховану пеню в розмірі 160035,38 доларів США, а також покласти на відповідача судові витрати, понесені при подачі позову до суду, у розмірі 3219,00 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила у їх задоволенні відмовити, надавши суду такі пояснення, що право на стягнення заборгованості за кредитним договором виникло у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 05 березня 2010 року договору купівлі - продажу кредитного портфелю, який було підписано з боку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підписаний директором [PERSON], вважає, що у зв'язку з тим, що статутом товариства не передбачена можливість укладати договори та інші правочини, сума яких перевищує 45500,00 грн. директором товариства, директор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] не мала права на укладення вказаного договору купівлі - продажу кредитного портфелю. Крім того, як зазначила представник відповідача, в порушення п. 4.3 договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 05.03.2010 року, ПАТ «ОТП Банк» не повідомив відповідача [PERSON] протягом двадцяти робочих днів з дати набрання чинності договору про укладення такого договору. Також, представник відповідача у судовому засіданні наголошувала на тому, що позивачем було пропущено строки позовної давності, оскільки вважає, що строк позовної давності за вказаним кредитним договором минув 18.02.2010 року, тобто через три роки після того, як відповідач повинен був здійснити черговий платіж відповідно до умов кредитного договору, а ПАТ «ОТП Банк», в свою чергу, повинен був довідатися або міг довідатися про порушення свого права. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є суб'єктом підприємницькою діяльності з 24.09.2004 року та нежитлове приміщення, яке було придбане за кредитні кошти, відповідачем використовується відповідачем у підприємницькій діяльності, у зв'язку з чим, вважає, що спір між сторонами носить господарсько - правовий характер. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наступне: Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Також, згідно з положенням ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми,сплаченої фактором клієнтові. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності зі ст. 536 того ж Закону за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, "Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ... у строк та в порядку, що встановлені договором". Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, "Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу". Згідно ст. 625 ЦК України, "Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом". Згідно ст.611 ЦК України, "У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди." Згідно ч.2 ст.612 ЦК України, "Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення". В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім того, у відповідності з вимогами статей 546-552 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), розмір якої встановлюється згідно договору в грошовій сумі, яку боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, у випадку прострочення виконання. У частині 1 ст. 524 ЦК України вказано, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте частиною 2 тієї ж статті передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно з ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог щодо стягнення пені. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зі змінами, викладеними у Постанові №7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 07.02.2014 року, при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав спожвачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статт11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий король за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з порушенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойок, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» т вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні, що між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] 29.07.2008 року було укладено кредитний договір № CM-SME 101/325/2008, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику на споживчі цілі кредит у розмірі 144 059,00 доларів США строком до 26.07.2023 року з плаваючої процентною ставкою (фіксований відсоток 5,99%+ FIDR), а Позичальник прийняв, зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі. У відповідності до п. 1.5.1 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредити здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до цього Договору), шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Згідно з п. 1.9.1 цього ж Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором. При цьому, зобов'язання Позичальника щодо дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної Вимоги та повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги. (а.с. 5-14) В подальшому, як було встановлено у судовому засіданні, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 27.02.2009 року було укладено додатковий договір №3 до Кредитного договору, відповідно до якого Графік платежів за вищевказаним Кредитним договором було викладено новій редакції. (а.с. 17-19) Крім того, як вбачається з наданою суду копії додаткового договору №4 від 28.01.2011 року до Кредитного договору № CM-SME 101/325/2008 від 29.07.2008 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» з однієї сторони та [PERSON] з другої, на підставі положень Договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 05.03.2010 року, укладеного між Банком і Кредитором, останній набув усіх прав вимоги за Кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. В зв'язку з укладанням між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору комісії від 05.03.2010 року, з усіма наступними змінами та доповненнями, всі права та обов'язки за цим Додатковим договором належать ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім того, вказаним додатковим договором до кредитного договору передбачено, що сторони домовились на період з 28.01.2011 року і до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом використовувати фіксовану процентну ставку в розмірі 12,49% річних, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору та/чи цього Додаткового договору Сторони домовились, що пільгова процентна ставка скасовується в зв'язку з чим проценти за користування Кредитом будуть розраховуватися з використанням Плаваючої процентної ставки у розмірі 5,99% річних. Крім того, п. 2.1.3 Додаткового договору встановлено, що враховуючи, що кредит було отримано в доларах США, розміри, строки та періодичність повернення Кредиту визначається в доларах США та фіксується в Графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього Додаткового договору. Сторони домовились, що подальше повернення Кредиту та сплата процентів буде здійснюватись в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на день сплати. (а.с. 20-29) Банк виконав свої зобов'язання перед Позичальником щодо надання останньому кредитних коштів на споживчі цілі, що підтверджується відповідним платіжним дорученням про видачу готівки від 29.07.2008 року, а також копією анкети - заяви позичальника від 29.07.2006 року. (а.с. 105,109-111) З наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № CM-SME 101/325/2008 від 29.07.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] вбачається, що у відповідача станом на 17.05.2012 року виникла заборгованість у розмірі 184 911,04 доларів США, яка складається з основного боргу за кредитним договором 139 157,02 доларів США, відсотків за користування кредитом 45 654,02 доларів США, а також з нарахованої пені у розмірі 160 035,78 гривень. (а.с. 79) З урахуванням викладеного, суд не приймає доводи представника відповідача щодо того, що відповідач, як боржник у зобов'язанні має право не виконувати свої зобов'язання новому кредитору до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, оскільки умовами Додаткового договору № 4 від 28.01.2011 року було передбачено, що Позичальник [PERSON] погодився з тим, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло усіх прав вимоги за Кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником, та у зв'язку з укладанням між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору комісії від 05.03.2010 року, з усіма наступними змінами та доповненнями, всі права та обов'язки за цим Додатковим договором належать ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відступлення права вимоги за Кредитним договором та набуття усіх прав та обов'язків за ним ТОВ «ОТП Факторинг Україна» також підтверджується наданою суду копією Договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 05.03.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк». (а.с. 45-59) Також, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо того, що директор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має права укладати договори та інші правочини, сума яких перевищує 45 500,00 грн., оскільки, як вбачається з наданою суду копії рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 29.08.2013 року, яке набрало законної сили 23.09.2013 року, по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання відсутності права на дострокове стягнення кредиту, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, у судовому засіданні під час розгляду вказаної цивільної справи було встановлено, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права та обов'язки за Кредитним договором № CM - SME 101/325/2008 від 29.07.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» (в подальшому банк змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») [PERSON], позивач не заперечував, що має заборгованість перед банком за кредитним договором, однак не погоджувався з розміром заборгованості 184 911,04 доларів США, який було вказано ТОВ «ОТП Факторинг». При цьому, вимог про визнання недійсним договору купівлі - продажу кредитного портфелю внаслідок відсутності повної дієздатності директора ТОВ «ОТП Факторинг Україна», кредитного договору та додаткових договорів до нього, як і позовних вимог про розірвання або зміну кредитного договору [PERSON] та його представником суду не пред'являлося. (а.с. 135-136,137-142) Такі позовні вимоги не заявлялися відповідачем та його представником й під час розгляду вказаної цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитні кошти надавалися останньому на споживчі цілі, що передбачено п. 2 частини 1 Кредитного договору (а.с. 5), а тому суд вважає, що твердження представника відповідача щодо того, що спір між позивачем та відповідачем носить господарсько - правовий характер та не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства є необґрунтованими, а заявлене клопотання про закриття провадження у справі з цих підстав таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Також, у судовому засіданні було встановлено, що 13.06.2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про дострокове погашення заборгованосі за кредитним договором, з якої вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомляв позичальника про відступлення права вимоги за кредитним договором від 29.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», у вказаному повідомленні визначена загальна сума заборгованості за кредитним договором у розмірі, а також вказані реквізити нового кредитора. Вказане повідомлення направлялося на адресу [PERSON] та було отримано останнім 15.06.2012 року. Про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с. 33,34) Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача Товариства з обмеженою відповідальністю є всі правові підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], а доводи представника відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом є необґрунтованими, оскільки, як наголошував представник відповідача у судовому засіданні, вона вважає, що перебіг позовної давності починається з 18.03.2009 року, тобто від дня. Коли відповідач повинен був здійснити свій черговий платіж відповідно до умов договору, тому вважає, що вказаний строк позовної давності сплинув 18.03.2012 року. У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що після 18.03.2009 року, між ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 4 від 28.01.2011 року до вищевказаного кредитного договору, а 13.06.2012 року позивачем направлена досудова вимога про дострокове погашення кредиту, яку відповідач отримав 15.06.2012 року, тому суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності за вимогою про стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 184 911,04 доларів США починається з 15.06.2012 року, тобто від дня, коли відповідачем було отримано повідомлення про порушення права позивача, а не з 18.03.2009 року, як вказує представник відповідача. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 184 911,04 доларів США, яка складається з основного боргу за кредитним договором 139 157,02 доларів США, відсотків за користування кредитом 45 654,02 доларів США, що також було встановлено судом під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання відсутності права на дострокове стягнення кредиту, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. З вказаного розрахунку також вбачається, що пеня у розмірі 160 035,78 гривень за прострочення виконання зобов'язання була нарахована за період з 31.05.2011 року по 17.05.2012 року, а тому суд приходить до висновку, що не підлягає застосуванню строки позовної давності до додаткової вимоги - пені, оскільки такий строк на момент звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з вказаним позовом, а саме 25.06.2012 року, про що свідчить штамп Пролетарського районного суду м. Донецька про одержання, не минув. (а.с. 1). Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого в доход держави судового збору в сумі 3219 гривень підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved