Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

26.07.2016 первинно, 24.03.2017 року повторно з першою доповненою та уточненою позовною заявою, 04.07.2017 року з другою доповненою та уточненою позовною заявою, 29.10.2018 року з третьою уточненою позовною заявою та 11.01.2019 року з четвертою доповненою та уточненою позовною заявою позивач звернулася до суду із вимогою, відповідно до якої в останній редакції просила суд визнати за нею як за спадкоємцем [PERSON] , колишнього члена ВАТ «Промінь», право на земельну частку (пай) у розмірі 5,06 умовних кадастрових гектара, із земель запасу або резервного фонду державної чи комунальної власності сільськогосподарського призначення, вид угідь-рілля, розташованих на території Золочівської селищної ради Харківської області; землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерного товариства "Промінь" що належала [PERSON] , члену КСП акціонерного товариства "Промінь", який помер [INFO] , спадкоємцем після якого була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, після померлої [INFO] [PERSON] спадкоємцем є [PERSON] яка прийняла спадщину.. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] . Після смерті [PERSON] його мати- [PERSON] , прийняла спадщину після сина. [INFO] померла [PERSON] , рідна тітка позивачки. Після смерті тітки [PERSON] прийняла спадщину, звернувшись в шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою. Рішенням суду за позивачкою було визнано право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] на підставі цього рішення вже зареєструвала за собою будинок [ADDRESS] . В 2016 році позивачці стало відомо, що її братові- [PERSON] належало право на земельну частку(пай). з 23.04.1993 року до смерті [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ (ВАТ) «Промінь». 11.05.1995 року розпочався процес приватизації землі АТ «Промінь», в результаті чого останнім було отримано державний акт на право колективної власності на землю. [PERSON] з невідомих причин не було включено до списку осіб, як додатку до державного акту, тому сертифікат на право на земельну частку (пай) йому видано не було, і земельна ділянка також не виділялася. Тому в даний час позивач змушена звернутися з позовом до суду, оскільки її право, як спадкоємця за законом, не визнається. Ухвалою суду від 25.04.2019 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги в останній редакції та просила їх задовольнити, надавши письмові пояснення, додавши, що про існування права на земельну частку (пай) у її брата їй стало відомо тільки в 2016 році, із листа відділу держгеокадастру Золочівського району Харківської області, із якого їй також стало відомо, що її брата, до списку громадян, що мають право на земельну частку, включено не було, сертифікат на ім`я [PERSON] не виготовлявся. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Державний акт ВАТ «Промінь» виданий в період з 23.04.1993 року, до смерті [PERSON] в 2004 році, коли згідно записів в трудовій книжці він був членом вказаного товариства. Якщо б вона знала про це раніше, то заявила про вимогу при вирішенні попередньої справи. Те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , спадщину після якого прийняла [PERSON] , встановлено рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 24.10.2006 року, яке набрало законної сили. Звернувшись у квітні 2017 року до нотаріальної контори, після прийняття спадщини в установленому законом порядку, з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, останньою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з мотивів відсутності у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно та факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] На що позивачка пояснила, що коли її тітка [PERSON] вдруге виходила заміж, з невідомих причин її прізвище було перекладено як [PERSON] , замість [PERSON] , як було до того. Представник відповідача - Золочівської РДА Харківської області в судове засідання не з`явився, надавши 21.09.2016 року заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові в повному обсязі з мотивів пропуску строку позовної давності. Про існування спадщини позивачці було ще відомо в 2006 році, коли вона зверталася до суду з відповідним позовом. Твердження позивачки про те, що відповідно до п.3 Постанови КМУ від 04.02.2004 року №122, районна державна адміністрація повинна виділити земельну ділянку (пай) за рахунок земель запасу або резерву відповідної сільської ради також є безпідставним, оскільки відповідно до положень чинної редакції ст. 122 Земельного Кодексу України районна державна адміністрація не має права розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення, розташованими за межами населених пунктів. 21.11.2018 року та 11.01.2019 року до суду надійшли додаткові пояснення представника за довіреністю [PERSON] щодо уточнених позовних вимог в яких зазначено, що Золочівська РДА не наділена повноваженнями розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення та виділяти їх громадянам з земель запасу або резервного фонду державної чи комунальної власності. З 01.01.2019 року набрав чинності Закону України від 10.07.2018 року №2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдетству та стимулювання зрошення в Україні». Цим Законом внесено зміни до низки законодавчих актів, зокрема, до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до ст. 3 , підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Тобто Законом повноваження, щодо виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) передано іншим органам- сільським, селищним, міським радам. Представник відповідача Золочівської селищної ради Харківської області в судове засідання також не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] №247 від 20.02.1970 року, архівного витягу з протоколу № 6 засідання правління акціонерного товариства «Промінь» від 12.05.1993 року, що були надані суду, [PERSON] 23.04.1993 року був прийнятий на роботу до АТ «Промінь» різноробочим на підставі рішення правління від 12.05.1993 року. Розпорядженням представника Президента України Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 11.09.1992 року № 176 було зареєстровано акціонерне товариство «Промінь», створене на базі колгоспу імені Кірова. Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.08.2011 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ВАТ «Промінь». Пунктами 5.1., 5.2. ст. 5 Статуту акціонерного товариства «Промінь», прийнятого на засновницьких зборах акціонерного товариства «Промінь», протокол від 18.07.1992 року, членами акціонерного товариства можуть бути особи, що об`єднали кошти шляхом випуску акцій або відкриття особового рахунку, що мають метою задоволення суспільних потреб та отримання прибутку, що визнають статут та відпрацювали у товаристві не менше року. Акціонерне товариство складають засновники товариства, що мають долю у його власності, а також особи, що працюють у ньому за наймом на підставі трудових договорів, контрактів і не мають долі у власності товариства. На роботу в акціонерне товариство «Промінь» приймаються громадяни, що досягли 16 років, виявили бажання та здатні приймати участь у здійсненні цілей та задач товариства. Згідно розпорядження представника Президента України Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 18.03.1994 року №75 у відповідності з листом акціонерного товариства «Промінь» №101 від 14.03.94 року перереєстрований Статут акціонерного товариства «Промінь», зареєстрований розпорядженням Представника Президента України в районі № 176 від 11.09.92 року в зв`язку із зміною типу товариства. Відповідно до п.5.1 ст.5 «Участь у товаристві» Статуту акціонерного товариства «Промінь», зареєстрованого розпорядженням представника Президента України в Золочівському районі №75 від 18.03.1994 року, акціонерне товариство складають: засновники товариства - громадяни, що заснували товариство або отримали акції безкоштовно із колективної власності, учасники товариства - громадяни, організації і підприємства, що купили акції товариства; робітники товариства - особи, що працюють у ньому за наймом на підставі трудових договорів і контрактів, і не мають долі у власності товариства. Загальними зборами акціонерів від 6 березня 2000 року було затверджено Статут відкритого акціонерного товариства «Промінь», зареєстрований на підставі рішення районної державної адміністрації Золочівського району Харківської області від 7 квітня 2000 року, реєстраційний номер 100010106. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 11.05.1995 року, виданого Золочівською районною радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, відповідно до рішення Золочівської районної ради народних депутатів IV сесії ХХІІ скликання від 29 березня 1995 року сільськогосподарському акціонерному товариству «Промінь» Золочівського району Харківської області передано у колективну власність 4978,9 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва. У додатку 1 до вказаного державного акту, а саме списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства [PERSON] не значиться. Як вбачається з листа заступника начальника відділу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Федоренко В.А. від 12.05.2016 року № 29-609/0-63/6-16, з листа начальника Відділу у Золочівському районі Трофімова В. від 03.01.2019 року, з листа Золочівського селищного голови канівця Л.В. від 14.03.2019 року, з Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 11.05.1995 року та додатку 1 до нього: [PERSON] до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до державного акту на право колективної власності CAT «Промінь» серія [NUMBER] не включено; сертифікат на право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» Фартушному М.А. не виготовлявся та не видавався; розмір земельної частки (паю) САТ «Промінь» становить 5,06 в умовних кадастрових гектарах; на території Золочівської селищної ради немає в наявності невитребуваних земельних часток (паїв) ВАТ «Промінь», з яких можливо виділити позивачці відповідну земельну частку (пай). Згідно пояснень представника Золочівської райдержадміністрації Харківської області Пуніної О.І., з 01 січня 2019 року набрав чинності Закон України від 10 липня 2018 року №2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», яким було внесено зміни в т.ч. до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у зв`язку з чим Золочівська районна державна адміністрація Харківської області не наділена повноваженнями розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення, в тому числі не витребуваними (нерозподіленими) земельними частками (паями), та виділяти їх громадянам з земель запасу або резервного фонду державної чи комунальної власності, оскільки повноваженнями щодо виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) у даному випадку наділена саме Золочівська селищна рада. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Земельного Кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95. Згідно ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Громадянам України із числа депортованих осіб, які поселилися в сільській місцевості, державою забезпечується безкоштовна передача у власність землі сільськогосподарського призначення в розмірі земельного паю, визначеного для цієї місцевості, за рахунок земель запасу та резервного фонду в разі їх наявності. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно листа Державного комітету України по земельних ресурсах від 09.11.2000 року №14-17-11/4388 громадяни, які працюють у товаристві або працювали в ньому на момент передачі земель у колективну власність, та пенсіонери, які раніше працювали в товаристві (або в господарстві, правонаступником якого стало товариство) і залишаються його членами, мають право на земельну частку (пай) незалежно від того, є вони акціонерами цього товариства чи ні. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. За таких обставин суд доходить висновку, що [PERSON] до розпаювання земель колективної власності був учасником АТ «Промінь» на момент передачі землі у колективну власність у 1995 році та видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 11.05.1995 року, виданого Золочівською районною радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, у зв`язку з чим набув право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 5,06 га з дня видачі цього акта. Щодо позовних вимог, в частині спадкування за законом права на земельну частку (пай) в розмірі 5,06 умовних кадастрових гектарів, суд зазначає наступне. [INFO] народилася [PERSON] , позивачка по справі, що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] . Батьками [PERSON] , що народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження останнього . У батька позивачки - [PERSON] , [INFO] народилася рідна сестра - [PERSON] , батьками якої були [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження останньої серія [NUMBER] . 26.04.1941 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . 05.10.1948 року [PERSON] вдруге вийшла заміж та обрала після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] - [PERSON] , копія свідоцтва про укладення шлюбу від 03.06.2003 року серія [NUMBER] . Однак при здійсненні перекладу прізвища « [PERSON] » було зазначено « [PERSON] ». Факт того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією особою підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Архівною довідкою Золочівської селищної ради №02-19/3077 від 10.04.2019 року з якої вбачається, що в архівному фонді Золочівського ремонтно-транспортного підприємства в книзі наказів Лютівської машино транспортної станції за 1944 рік значиться, що [PERSON] на російській мові) [PERSON] по батькові відсутня) була зарахована до Лютівської МТС трактористкою до тракторної бригади №7 згідно із наказом №17 від 10.04.1944 року. З трудової книжки [PERSON] , заведеної 11.01.1958 року, після одруження з Фартушним, в якій міститься запис від 10.04.1944 року згідно з наказом №17 про зарахування до Лютівської МТС трактористкою. Із заяви про видачу паспорта громадянина України форма №1 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Фартушне Золочівського району Харківської області. Батьками її були [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження серія ЯГ [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Згідно інформації Золочівської ДНК в Харківській області від 09.06.2017 року, яка надана на виконання ухвали про витребування доказів від 06.06.2017 року вбачається, що згідно перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час, знайдена спадкова справа №403/2004, що була заведена Золочівською ДНК після померлого [INFO] [PERSON] , згідно з матеріалами вказаної справи: 27.08.2004 року до Золочівської ДНК надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] . Її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2004 рік за №800 та заведено спадкову справу №403/2004.Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Заповіти [PERSON] не посвідчувалися. Після смерті 26.01.2005 року [PERSON] заведена спадкова справа №241/2005, згідно матеріалів вказаної справи 13.07.2005 року до Золочівської ДНК надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] . Її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2005 рік за №479 та заведено спадкову справу №241/2005. Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіти [PERSON] не посвідчувалися. Вищезазначене також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру 48026836,48026837,48026841,48026843. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 24.10.2006 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] Рішення набрало законної сили 08.12.2006 року. Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.03.2007 року, будинок [ADDRESS] на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 24.10.2006 року належить [PERSON] 11.04.2017 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), у землі , яка перебуває у колективній власності САТ «Промінь», розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після померлої [INFO] її тітки [PERSON] , що належала [PERSON] , синові спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем після якого була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав з мотивів відсутності правовстановлюючих документів та відсутністю можливості відстежити родинні зв`язки спадкоємця зі спадкодавцем. Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] , який був членом АТ «Промінь» (реорганізований ВАТ «Промінь»),відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) в розмірі 5,06 умовних кадастрових гектарів. Спадщину після смерті сина в установленому законом порядку прийняла [PERSON] , звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, однак не встигла оформити спадщину після сина так як померла. Спадщину після смерті [PERSON] в установленому законом порядку прийняла [PERSON] , племінниця [PERSON] , яка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини в установлений ст. 1270 ЦК України строк. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті тітки, так як в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Представником Золочівської РДА Харківської області заявлено клопотання про застосування наслідків сплину строків позовної давності. Оскільки про існування спадщини позивачці було відомо ще в 2006 році, коли вона зверталася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно [PERSON] та [PERSON] . Щодо заявлених вимог Золочівської РДА Харківської області суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначено ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Зазначене також підтверджується постановою ВСУ № 6-2810цс16 від 05.04.2017 року. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, та доведено в судовому засіданні, [PERSON] стало відомо про існування у її брата [PERSON] права на земельну частку (пай) , який був колишнім членом АТ «Промінь» (реорганізований ВАТ «Промінь»), у 2016 році, тому суд не вважає позовну давність пропущеною. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачки перейшло право на земельну частку (пай) в розмірі 5,06 умовних кадастрових гектарів,після смерті тітки [PERSON] , яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який був колишнім членом АТ «Промінь» (реорганізований ВАТ «Промінь»), однак з огляду на відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай), в даний час неможливо нотаріальне оформлення спадщини. Враховуючи, що в даний час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] , відповідно до положень ст. ст. 12, 19, 25 ЗК України має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності сільськогосподарського призначення Золочівської селищної ради Харківської області.

Outcome: approved