Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Гуменецької сільської ради Камянець-Подільського району Хмельницької області про визнання права на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) земель реструктуризованого КСП «Заліснянське» без визначення меж цієї частки в натурі на території Гуменецької сільської ради Камянець-Подільського району, Хмельницької області, після смерті її баби - [PERSON], яка померла 10.05.2003 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 травня 2003 року померла її баба - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, складеним спадкодавцем ще при житті. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення права на спадкове майно: земельну частку (пай) земель реструктуризованого КСП «Заліснянське», державним нотаріусом їй було відмовлено, у звязку з відсутністю документа, який посвідчує реєстрацію права за [PERSON] на земельну частку (пай) в КСП «Заліснянське». Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача: Гуменецької сільської ради Камянець-Подільського району сільський голова [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Крім того, зазначила, що за [PERSON], яка померла 10.05.2003 року та була членом КСП «Заліснянське» рахується земельна ділянка №232 площею 4,1022 га, яка на даний час є вільною та може бути виділена [PERSON], як спадкоємцеві [PERSON] Справу просить розглядати у відсутності представника. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 10 травня 2003 року в селі Дубинка Камянець-Подільського району Хмельницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ №213707 від 12.05.2003 року, актовий запис №9. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, спадковим майном є право на земельну частку (пай) земель реструктуризованого КСП «Заліснянське». При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великозаліснянської сільської ради Камянець-Подільського району [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося онуці [PERSON]. Позивачка, являючись спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], оформити право на спадкове майно: на земельну частку (пай) земель реструктуризованого КСП «Заліснянське» не має можливості, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку. Спадкодавець [PERSON] була членом КСП «Заліснянське» на момент розпаювання землі підприємства та за життя фактично набула право на земельну частку (пай), оскільки була включена в Списки членів КСП «Заліснянське», які мають право на земельний пай, але Сертифікат за життя не отримала. Вказане підтверджується копією протоколу загальних зборів членів КСП «Заліснянське» від 01 березня 2003 року, де було затверджено списки членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на земельну частку (пай) , до яких була включена - [PERSON]. Відповідно до Архівної довідки від 04 серпня 2017 року за № Р-458 від/01-27 архівного відділу Камянець-Подільської районної державної адміністрації, КСП «Заліснянське» було створено в процесі реорганізації ДСП «Заліснянського» і стало його правонаступником, відповідно до протоколу загальних зборів трудового колективу за № 1 від 12 вересня 2002 року. Відповідно до Довідки Гуменецької сільської ради Камянець-Подільського району за №501 від 19.08.2017 року, за [PERSON], яка померла 10.05.2003 року та була членом КСП «Заліснянське» рахувалася земельна ділянка №232, площею 4,1022 га. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; - громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; - громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" розяснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, на думку суду, позивачка, являючись спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла 10 травня 2003 року, вступила в управління та володіння майном померлої, що підтверджується довідкою Гуменецької сільської ради Камянець-Подільського району за №235 від 23.09.2016 року; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 11 липня 2017 року за № 48360825, від 10 серпня 2017 року за №48719848, №48719855 та набула право на земельну частку (пай) померлої [PERSON]. земель реструктуризованого КСП «Заліснянське» без визначення меж цієї частки в натурі на території Гуменецької сільської ради , Тому, суд вважає позовну заяву доведеною і такою, що підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.1216,1218 ЦК України ,

Outcome: approved