Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої працівником. 17.07.2020 року представником позивача було подано уточнюючу позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05.09.2019 року приблизно о 17 годині 05 хвилин [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем MAN ТGМ 18.240, р.н. [NUMBER] , який належить ПП «Транс Логістик», рухався в Самарському районі м. Дніпро по Усть-Самарському мосту з боку вул. Гаванської в напрямку вул. Малиновського. Під час руху відповідач, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні перешкоди для руху, у вигляді автомобіля MITSUBISHI ASX, р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який стояв без руху попереду на смузі його руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу у разі чого, в районі з`їзду з Усть-Самарського мосту в напрямку вул. Малиновського, скоїв наїзд на даний автомобіль. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітньому пасажиру автомобіля MITSUBISH ASX. р.н. [NUMBER] , [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді - закритого косого перелому правої стегнової кістки в середній третині, які згідно висновку судово- медичної експертизи № 2947 від 23.09.2019 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21 - на добу. Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/927 від 20.09.2019 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля MAN TGM 1 8.240. р.н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. При заданому механізмові події, дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 12.3 ПДРУкраїни, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги правил дорожнього руху України, що є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 року у справі № 206/5501/19-к, [PERSON] на підставі ст. 46 КК України був звільнений від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою [PERSON] . Кримінальне провадження №120190440030002160 відносно [PERSON] було закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності. Після закриття вищевказаного кримінального провадження, [PERSON] діючи в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] звернулась до ПП «Транс Логістик» з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 01 липня 2019 року, між [PERSON] та ПП «Транс Логістик» була підписана мирова угода по справі № 206/6999/19, згідно якої ПП «Транс Логістик» визнало моральну шкоду у розмірі 60000(шістдесят тисяч) грн.00 коп. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2020 року по справі № 206/6999/19, мирова угода була затверджена. Вказані кошти були сплачені підприємством ПП «Транс Логістик» на користь [PERSON] сумі 60000 (шістдесят тисяч) грн.00 коп. В березні 2020 року ПАТ СК «Арсенал Страхування» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ПП «Транс Логістик» про відшкодування шкоди у розмірі 55 846,97 грн. В обґрунтування свого позову ПАТ СК «Арсенал Страхування» зазначило, що 09.01.2019 року між ПАТ «СК «Ареснал Страхування» та [PERSON] було складено договір страхування наземних транспортних засобів №19/19-Т/Дп/04 від 09.01.2019, згідно якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-які ушкодження або знищення автомобіля марки «Mitsubishi», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 05.09.2019 року в Дніпропетровській області, м. Дніпро, біля Усть-Самарського мосту сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAN» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до повідомлення про підозру, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася, наслідок порушення дорожнього руху України водієм автомобіля «MAN» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до Звіту № Б100091902, наданого оцінювачем [PERSON] , вартість ремонту автомобіля «Mitsubishi», д/н [NUMBER] , становить 329 346,97 грн. Відповідно до зобов`язуючої пропозиції ТОВ «Аудатекс Україна», встановлено, що вартість придатних залишків становить 155 500,00 грн. У зв`язку з цим ПАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 155 846,97 грн. Цивільно-правова відповідальність водія MAN д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ 6505560, виданого ПАТ СК «УСГ». ПАТ СК «УСГ» в добровільному порядку відшкодувало ПАТ «СК «Арсенал Страхування» збитки на суму 100 000,00 грн. в межах ліміту страхової відповідальності по даному полісу. Таким чином, невідшкодованою частиною збитку, на даний момент залишається сума 55 846,97 грн., дана сума підлягає стягненню з ПП «ТрансЛогістик». Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2020 року провадження у справі № 904/3019/20 було відкрито. 17 червня 2020 року між ПАТ СК «Арсенал Страхування» та ПП «Транс Логістик» була підписана мирова угода по справі № 904/3019/20, згідно якою ПП «Транс Логістик» визнав матеріальну шкоду у розмірі 48 051(сорок вісім тисяч п`ятдесят одна) грн.00 коп., а ПАТ СК «Арсенал Страхування» відмовилося від вимог на загальну суму 8846( вісім тисяч вісімсот сорок шість) грн. 97 коп. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року, була затверджена мирова угода та провадження у справі № 904/3019/20 було закрито. Вказані кошти були сплачені підприємством ПП «Транс Логістик» на користь ПАТ СК «Арсенал страхування», у розмірі 48 051(сорок вісім тисяч п`ятдесят одна) грн.00 коп. Так, підприємство ПП «Транс Логістик», як володілець джерела підвищеної небезпеки, на підставі рішення суду відшкодувало моральну шкоду та матеріальну шкоду, завдану іншою винною особою, в зв`язку з чим набуло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, [PERSON] . Таким чином, станом на сьогоднішній день борг відповідача перед ПП «Транс Логістик» складає 108051,00 грн., який складається з відшкодування моральної шкоди потерпілій особі [PERSON] в інтересах її малолітнього сина [PERSON] та матеріальної шкоди відшкодування в регресному порядку на користь ПАТ СК «Арсенал Страхування» 48 051,00 грн. Просить стягнути в порядку регресу з [PERSON] на користь ПП «Транс Логістик» виплачене відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп., та виплаченої матеріальної шкоди ПАТ СК « Арсенал Страхування» у розмірі 48 051(сорок вісім тисяч п`ятдесят одна) грн. 00 коп., у загальному розмірі 108 051 (сто вісім тисяч п`ятдесят одна) грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь ПП «Транс Логістик» судовий збір за розгляд даної позовної заяви та судові витрати, пов`язані з оплатою позивачем правничої допомоги. 25.08.2020 року представник відповідача, адвокат Жорніченко Д.В. подав відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти задоволення позовних вимог щодо відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої працівником, з наступних підстав. На думку представника відповідача, судом мають бути прийняті до уваги обставини, встановлені ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 р. у справі № 206/5501/19-к, відповідно до якої кримінальне провадження щодо відповідача було закрито у зв`язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, що передбачає повне відшкодування завданих відповідачем збитків потерпілому. Крім того, щодо відшкодування моральних збитків [PERSON] власноруч складено розписку про відсутність претензій та відшкодування моральної шкоди [PERSON] , що також підтверджує відшкодування моральної шкоди завданої потерпілому [PERSON] відповідачем [PERSON] . Також зазначає, що в судовому засіданні, за результатами якого було винесено ухвалу про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності та оголошено [PERSON] про повне відшкодування відповідачем завданих збитків, був присутній і представник позивача ПП «Транс Логістик» Денисенко В. М., який також є представником позивача у даній справі. Таким чином, позивачеві було достовірно відомо про відшкодування збитків з боку відповідача, завданих у результаті ДТП. За даних обставин у відповідача були всі підстави вважати, що шкоду, завдану потерпілому [PERSON] було відшкодовано в повному обсязі і підстави для подальшого стягнення з відповідача чи його колишнього роботодавця відсутні. 21 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди до ПП «Транс Логістик», відповідача до розгляду даної справи у якості третьої особи залучено не було. 15 січня 2020 р. між [PERSON] та ПП «Транс Логістик» було укладено мирову угоду у справі № 206/6999/19, відповідно до умов якої ПП «Транс Логістик» добровільно визнає обов`язок сплатити [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 60 000,00 грн. Представником ПП «Транс Логістик» не було надано суду доказів щодо погашення завданої шкоди [PERSON] , натомість підприємством було фактично повторно сплачено кошти законному представнику потерпілого з розумінням їх подальшого стягнення з колишнього співробітника [PERSON] . За аналогічних обставин ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2020 року було відкрито провадження по справі № 904/3019/20 за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Приватного підприємства "Транс Логістик" про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу. 17 червня 2020 року між сторонами було укладено мирову угоду, якою ПП «Транс Логістик» визнало зобов`язання щодо страхового відшкодування в порядку регресу перед СК «Арсенал Страхування» у розмірі 48 051,00 грн. В даному випадку матеріали справи, на яких ґрунтувались позовні вимоги також фактично не були предметом розгляду судом у даній справі, оскільки сторони погодили між собою умови виплати відшкодування, з якими погодився суд, не маючи інформації про відшкодування шкоди [PERSON] . Також представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні 01 березня 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах, які зазначені в позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні на підставах, які викладені в відзиві на позов. Представник позивача в судове засідання 14 квітня 2021 року не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання 14 квітня 2021 року не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.09.2019 року приблизно о 17 годині 05 хвилин [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем MAN ТGМ 18.240, р.н. [NUMBER] , який належить ПП «Транс Логістик», рухався в Самарському районі м. Дніпро по Усть-Самарському мосту з боку вул. Гаванської в напрямку вул. Малиновського. Під час руху відповідач, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні перешкоди для руху, у вигляді автомобіля MITSUBISHI ASX, р.н. [NUMBER] під керуванням водія ОСОБА 2, який стояв без руху попереду на смузі його руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу у разі чого, в районі з`їзду з Усть-Самарського мосту в напрямку вул. Малиновського, скоїв наїзд на даний автомобіль. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітньому пасажиру автомобіля MITSUBISH ASX. р.н. [NUMBER] , [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді - закритого косого перелому правої стегнової кістки в середній третині, які згідно висновку судово- медичної експертизи № 2947 е від 23.09.2019 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21 - на добу. (а.с.10) Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/927 від 20.09.2019 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля MAN TGM 1 8.240. р.н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. При заданому механізмові події, дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 12.3 ПДРУкраїни, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням даної ДТП(а.с.12-13). Згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 року у справі № 206/5501/19-к, [PERSON] на підставі ст. 46 КК України був звільнений від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою [PERSON] . Кримінальне провадження №120190440030002160 відносно [PERSON] було закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності(а.с.16-19). Відшкодування моральних збитків [PERSON] підтверджується розпискою про відсутність претензій та відшкодування моральної шкоди [PERSON] (а.с.138-139). Після закриття вищевказаного кримінального провадження, [PERSON] в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] звернулась до ПП «Транс Логістик» з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2020 року по справі № 206/6999/19,була затверджена мирова угода між [PERSON] та ПП «Транс Логістик», згідно якої ПП «Транс Логістик» визнало моральну шкоду у розмірі 60000(шістдесят тисяч) грн.00 коп. (а.с.76-79). Грошові кошти були сплачені підприємством ПП «Транс Логістик» на користь [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 3338 від 29.01.2020 року (а.с. 91). Таким чином, Самарським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 206/6999/19 фактично не розглядались підстави та докази, на яких грунтувався позов [PERSON] Представником ПП «Транс Логістик» не було надано суду доказів щодо погашення завданрї шкоди [PERSON] , натомість підприємством було фактично повторно сплачено кошти законному представнику потерпілого з розумінням їх подальшого стягнення з колишнього співробітника [PERSON] . В березні 2020 року ПАТ СК «Арсенал Страхування» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ПП «Транс Логістик» про відшкодування шкоди у розмірі 55 846,97 грн. В обґрунтування свого позову ПАТ СК «Арсенал Страхування» зазначило, що 09.01.2019 року між ПАТ «СК «Ареснал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземних транспортних засобів №19/19-Т/Дп/04 від 09.01.2019, згідно якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-які ушкодження або знищення автомобіля марки «Mitsubishi», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року була затверджена мирова угода, згідно якої ПП «Транс Логістик» визнав матеріальну шкоду у розмірі 48 051,00 грн., а ПАТ СК «Арсенал Страхування» відмовилося від вимог на загальну суму 8846,97 грн. та провадження у справі № 904/3019/20 було закрито (а.с.117-122). Вказані кошти були сплачені підприємством ПП «Транс Логістик» на користь ПАТ СК «Арсенал страхування», що підтверджується платіжним дорученням № 28074 від 08.07.2020 року на суму 48 051,00 грн. (а.с.123). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи № 206/6999/19 в Самарському районному суді м. Дніпропетровська та затвердження мирової угоди від 28.01.2020 року - [PERSON] не був залучений до участі у справі у якості третьої особи, відповідно, був позбавлений можливості висловлювати свої заперечення та надавати докази на їх підтвердження. Також, суду не були надані відомості щодо відшкодування особою, яка спричинила шкоду моральної шкоди потерпілій. Аналогічним чином відбувався розгляд справи № 904/3019/20 в Господарському суді Дніпропетровської області, оскільки в судовому рішенні відсутні будь-які посилання про участь [PERSON] в судовому процесі у якості третьої особи. Відповідно, [PERSON] був позбавлений можливості висловлювати свої доводи та заперечення проти розміру позовних вимог та інших обставин, які стали підставами для звернення до суду ПАТ СК «Арсенал Страхування». В даному випадку матеріали справи, на яких ґрунтувались позовні вимоги також фактично не були предметом розгляду судом у даній справі, оскільки сторони погодили між собою умови виплатии відшкодування, з якими погодився суд, не маючи інформації про відшкодування шкоди [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частина 6 ст. 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З врахуванням наведених норм Цивільного процесуального кодексу необхідно зробити висновок про те, що оскільки [PERSON] не був залучений до участі у справах № 904/3019/20 в Господарському суді Дніпропетровської областіта № 206/6999/19 в Самарському районному суді м. Дніпропетровська у якості 3 особи, то вказані рішення не мають преюдиційної сили при розгляді справи за позовом ПП « Транслогістік» до [PERSON] про стягнення шкоди в порядку регресу і факти, які встановлені ухвалами Самарського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2020 року у справі № 206/6999/19 та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 у справі № 904/3019/20, якими були затверджені мирові угоди за участі ПП « Транслогістік». Отже, доказування обставин, які стали підставами для звернення до суду ПАТ СК «Арсенал Страхування» має відбуватись при розгляді цієї справи на загальних засадах доказування належними та допустимими доказами. При цьому, в частині позовних вимог про стягнення в порядку регресу відшкодування, яке було сплачено позивачем на користь [PERSON] суд враховує те, що ухвалення рішення про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою відбувалось за участі [PERSON] і цьому передувало відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої, що підтверджується розпискою про відшкодування шкоди, в якій, в тому числі, потерпіла зазначила, що претензій до обвинуваченого не має. Крім того, при вирішенні цієї справи суд враховує наступні норми матеріального права. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу)до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На думку позивача, підприємство ПП «Транс Логістик», як володілець джерела підвищеної небезпеки, на підставі рішення суду відшкодувало моральну шкоду та матеріальну шкоду, завдану іншою винною особою, в зв`язку з чим набуло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, [PERSON] . Пунктом 3 ст. 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності працівників, а саме, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Відповідно п. 4-5 постанови № 4 від 31.03.95 Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відшкодування матеріальної шкоди, що передбачені ст.1166 ЦК, застосовуються в разі наявності між сторонами спору в деліктних зобов`язаннях. Підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації, встановлені гл. IX КЗпП. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Однак, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Матеріали справи, а саме ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 р. у справі № 206/5501/19-к та розписка, надана [PERSON] [PERSON] , підтверджують факт відшкодування заподіяної шкоди [PERSON] . Позивач, укладаючи мирові угоди у справах № 904/3019/20 та № 206/6999/19 зазначив про добровільне виконання взятих на себе зобов`язань та відсутність третіх осіб, на яких впливає укладання даних мирових угод. Відповідач [PERSON] не приймав участі у розгляді справи та був позбавлений можливості оспорювати суму вимог, заявляти клопотання щодо витребування доказів та проведення експертиз. Тому суд вважає встановленим, що позивач будучі достовірно обізнаним про те, що вказані рішення суду у формі ухвали будуть впливати на права та обов`язки [PERSON] при вирішенні питання про відшкодування шкоди в порядку регресу не заявив суду про необхідність доручення до участі у справі у якості 3 особи [PERSON] . Також, як суд зазначав вище, у зв`язку з тим, що [PERSON] не приймав участь у розгляді справи № 206/6999/19 в Самарському районному суді м. Дніпропетровська та в справі № 904/3019/20 в Господарському суді Дніпропетровської області, ці рішення не мають преюдиційного значення, відповідно до ч.2 ст.82 ЦПК України при розгляді справи за позовом ПП « Транслогістік» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу і доказування має відбуватись на загальних засадах. Суд вважає, що позивачем не доведено в установленому законом порядку обставини при яких він погодився на укладення мирових угод з [PERSON] та ПАТ СК «Арсенал Страхування». Суд вважає встановленим та документально доведеним те, що відповідач [PERSON] відшкодував потерпілій [PERSON] моральну шкоду і це підтверджується розпискою про отримання грошей в якій [PERSON] зазначила, що не має претензій до [PERSON] . Що стосується вимог ПП « Транслогістік» в частині відшкодування в порядку регресу суми, яка була виплачена на користь ПАТ СК «Арсенал Страхування» , то суд приймає до уваги те, що позивачем надані ухвала про відкриття провадження 15.06.20, заява про затвердження мирової угоди 17.06.20; мирова угода від 17.06.20; ухвала про затвердження мирової угоди від 02.07.20; платіжне доручення від 08.07.20 ( а.с.112-122). Разом з тим, жодних документів, які б обґрунтовували розмір позовних вимог, розрахунок суми стягнення, за позовом ПАТ СК «Арсенал Страхування» в справі №191/1185/20 за позовом ПП « Транслогістік» до [PERSON] суду не надано. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При таких обставинах суд позбавлений можливості виконати вимоги ст. 264 ЦПК України щодо вирішення питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З врахуванням викладеного суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ПП « Транслогістік» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволенню не підлягають. Оскільки судом ухвалено про відмову в задоволенні позовних вимог ПП « Транслогістік», то в задоволенні судових витрат на користь позивача судом , відповідно до п.2, ч.2 ст.141 ЦПК України- відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed