Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що з відповідачем по справі [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 04.03.1965 року відділом ЗАГС м.Бердичів Житомирської області, за актовим записом №102. Від цього шлюбу мають повнолітнього сина. Одруження виявилось невдалим, оскільки вони з відповідачем мають різні погляди на сім'ю, втратили один до одного почуття любові, поваги та довіри. Тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення між ними не можливе. За таких обставин, позивачка просить розірвати шлюб, тому що подальше спільне життя неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Також разом із заявою відповідачем надано копію довідки МСЕК про те, що він являється інвалідом першої "Б" групи по зору з 28.10.2015 року. В зв'язку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлені наступні обставини: Сторони зареєстрували шлюб 04.03.1965 року відділом ЗАГС м. Бердичів Житомирської області, за актовим записом №102 (а.с.3). Від цього шлюбу мають повнолітнього сина. Одруження виявилось невдалим, оскільки сторони мають різні погляди на сім'ю, втратили один до одного почуття любові, поваги та довіри, тривалий час проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. Наміру примиритись сторони не мають. Вказані обставини відповідачем не оспорюються. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки. У відповідності із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачкою клопотань про відновлення дошлюбного прізвища не заявлено, суд приходить до висновку, що їй слід залишити шлюбне прізвище. Крім того, враховуючи те, що відповідач являється інвалідом першої "Б" групи та відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, а також те, що позивачка відповідно до закону такими пільгами не користується, та із врахуванням положень ст. 88 ЦПК України, суд не стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати у виді судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с.1). На підставі наведеного

Outcome: approved