Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до П’ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, у якому зазначала, що відповідно до заповіту від 14 листопада 1996 року її батько [PERSON] все належне йому на праві власності майно заповідав їй, тому після його смерті воно мало перейти до неї. Рішенням Броварського міського суду Київської області від 07 червня 1999 року у справі за позовом [PERSON] до неї, [PERSON], треті особи: [PERSON] і [PERSON] про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 5/8 часток будинку, встановлення факту прийняття спадщини, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково. Суд встановив факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та визнав за [PERSON] право власності на 1/6 частку домоволодіння [ADDRESS] У подальшому зазначене рішення міського суду було скасовано 15 червня 2000 року постановою Президії Київського обласного суду. 24 квітня 2001 року їй, [PERSON], П’ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на 5/6 часток вказаного житлового будинку, виданого на підставі рішення виконкому Броварської міської ради від 20 лютого 2001 року № 69. Оскільки вказане вище свідоцтво про право на спадщину не скасоване, Комунальне підприємство Броварської міської ради "Броварське БТІ" не має можливості зареєструвати за нею право власності на весь будинок, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просила скасувати видане їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 2001 року, видане П’ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, на 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] та зобов'язати цю нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на весь вказаний вище спадковий житловий будинок. У березні 2012 року [PERSON] подала до суду заяву про залучення до участі у справі другого відповідача - Броварську міську раду Київської області. Додатково позивач просила визнати за нею, [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] право власності на все домоволодіння [ADDRESS] та видати їй свідоцтво про право власності на весь житловий будинок за зазначеною адресою. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2012 року Броварську міську раду Київської області залучено до участі у справі як співвідповідача. 19 червня 2012 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позов [PERSON] було задоволено. Скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 2001 року, видане [PERSON] державним нотаріусом П’ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 2-1114. Щодо інших заявлених [PERSON] позовних вимог рішення судом не ухвалювалося. Зазначене вище рішення суду від 19 червня 2012 року набрало законної сили. 07 серпня 2012 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила ухвалити додаткове рішення щодо зобов'язання державного нотаріуса П’ятнадцятої київської державної нотаріальної контори видати їй свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2012 року заяву [PERSON] задоволено. Рішення суду від 19 червня 2012 року у цій справі доповнено другим абзацом наступного змісту: "Зобов'язати П’ятнадцяту київську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом". Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2012 року апеляційну скаргу П’ятнадцятої київської державної нотаріальної контори на вказану ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2012 року задоволено частково, ухвалу суду скасовано, питання про ухвалення додаткового рішення передано на новий розгляд до суду першої інстанції. [INFO] позивач [PERSON] померла. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2013 року провадження у справі за заявою [PERSON] про ухвалення додаткового рішення закрито, оскільки померла особа, яка була однією із сторін у справі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 січня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, зазначену ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2013 року скасовано, справу в частині ухвалення додаткового рішення передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційний суд Київської області в ухвалі вказав на необхідність залучення до участі у справі правонаступників - спадкоємців померлої [PERSON] Відповідно до спадкової справи № 552/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем після її смерті є дочка померлої [PERSON], яка 16 травня 2013 року в установлений законом шестимісячний строк подала до Першої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Нотаріальною конторою [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало на праві власності померлій [PERSON] Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2014 року до участі у справі за заявою [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до П’ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, Броварської міської ради Київської області про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом залучено її правонаступника - єдиного спадкоємця першої черги за законом дочку [PERSON], [INFO]. Правонаступник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, її присутність відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є обов'язковою. Відповідач П’ятнадцята київська державна нотаріальна контора у суд теж не з'явилася, подала до суду письмові пояснення на позов, у яких зазначає, що за інформацією наданою Броварським БТІ житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстрований. Оскільки на даний час немає в живих ні спадкодавця [PERSON], ні його спадкоємця за заповітом [PERSON] право власності на весь будинок необхідно визнавати в судовому порядку. Представник відповідача Броварської міської ради Київської області Ющенко І.М. у судовому засіданні проти визнання за [PERSON] як єдиним спадкоємцем після смерті матері, позивача [PERSON], права власності на житловий будинок, розташований у [ADDRESS], не заперечувала, позов у цій частині визнала. Щодо вимоги видати свідоцтво про право власності на вказаний будинок заперечувала, оскільки це до компетенції Броварської міської ради Київської області не належить. Право власності на нерухоме майно підлягає реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Суд встановив, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок, виданим 15 травня 1964 року виконкомом Броварської міської ради Київської області та зареєстрованим у Переяслав-Хмельницькому міському бюро технічної інвентаризації, а також технічним паспортом на даний житловий будинок. Згідно із заповітом від 14 листопада 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповідав дочці [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Рішенням Броварського міського суду Київської області від 07 червня 1999 року було встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та визнано за нею право власності на 1/6 частку домоволодіння [ADDRESS]. Постановою Президії Київського обласного суду від 15 червня 2000 року вказане рішення міського суду в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частку домоволодіння за зазначеною адресою скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд. При новому розгляді справи ухвалою Броварського міського суду Київської області від 27 березня 2001 року провадження у справі закрито. Незважаючи на те, що рішення Броварського міського суду від 07 червня 1999 року про визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частку спірного житлового будинку було скасовано 15 червня 2000 року, Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації 26 лютого 2001 року зареєструвало за нею на підставі цього рішення право власності на вказану частку будинку, хоча на той час правові підстави для цього були відсутні. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 2001 року право власності на 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] було зареєстровано також і за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на 5/6 часток цього житлового будинку, виданого на ім'я [PERSON] взамін раніше виданого йому свідоцтва про право власності на весь будинок. [INFO] [PERSON] померла. Згідно із заповітом від 26 січня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 528, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповідала [PERSON]. Із спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 15 травня 2007 року, тобто в установлений законом шестимісячний строк, до Броварської міської нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після її смерті звернулася [PERSON] Інші спадкоємці відсутні. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07 квітня 2008 року видно, що за [PERSON] на підставі рішення суду від 07 червня 1999 року було зареєстровано право власності на 1/6 частку та за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 квітня 2001 року (реєстраційний № 2-1114), виданого П’ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, зареєстровано право власності на 5/6 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Також з цього витягу вбачається, що за вказаною вище адресою знаходяться: житловий будинок, позначений літерою - "А-1", загальною площею 102,3 м2, житловою площею 56,6 м2 і господарські будівлі та споруди: сарай - "Б", погріб - "В", вбиральня - "Г", бруківка - "Т", колонка - "К1" та огорожа - "N". Даних про те, що реєстрація права власності на належну [PERSON] 1/6 частку цього будинку скасована, судом не здобуто. 22 липня 2009 року постановою державного нотаріуса П’ятнадцятої київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на весь житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] відмовлено із посиланням на п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у якій передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність майна спадкодавцеві. Спадкоємець [PERSON] нотаріусу правовстановлюючий документ надала не на цілий спірний житловий будинок, а лише на 5/6 його часток. 19 червня 2012 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позов [PERSON] було задоволено. Скасовано видане їй П’ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 2001 року на 5/6 часток спірного будинку, зареєстроване в реєстрі за № 2-1114. Дане рішення набрало законної сили. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. У ч. 3 ст. 220 ЦПК України встановлено, що суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. З матеріалів справи видно, що позивач [PERSON], крім задоволеної судовим рішенням однієї вимоги щодо скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 2001 року на 5/6 часток спірного житлового будинку, заявляла ще вимоги про зобов'язання відповідача П’ятнадцяту київську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину на весь спірний спадковий житловий будинок, визнання за нею права власності на цей будинок та зобов'язання відповідача Броварську міську раду Київської області видати їй свідоцтво про право власності на весь житловий будинок. [INFO] [PERSON] померла. Із спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем після її смерті є дочка [PERSON], яка 16 травня 2013 року у визначений законом строк подала до Першої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. У зв'язку з цим, [PERSON], як єдиного спадкоємця після смерті [PERSON] та її правонаступника, ухвалою суду від 03 квітня 2014 року залучено до участі у даній справі. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті. Виходячи з наведеного вище, позовні вимоги щодо зобов'язання П’ятнадцяту київську державну нотаріальну контору видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на весь спірний житловий будинок та зобов'язання Броварську міську раду Київської області видати їй же свідоцтво про право власності на цей будинок задоволенню не підлягають. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. 27 серпня і 20 вересня 2013 року Першою київською державною нотаріальною конторою [PERSON], як єдиному спадкоємцю після смерті матері [PERSON], видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належне останній майно. Також цього ж дня, 20 вересня 2013 року, постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON], яка була спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], так як право власності на житловий будинок у померлого відсутнє. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із вимогами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON], за якою було зареєстровано право власності на 1/6 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які раніше належали [PERSON], померлому [INFO], та єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] матері [PERSON], якій належало 5/6 часток вказаного нерухомого майна, а також правонаступником останньої, у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] подала до нотаріальної контори заяви про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] і [PERSON], суд дійшов висновку, що для захисту спадкових прав [PERSON] за нею необхідно визнати право власності на весь спірний житловий будинок - "А-1", загальною площею 102,3 м2, житловою площею 56,6 м2, і господарські будівлі та споруди: сарай - "Б", погріб - "В", вбиральня - "Г", бруківка - "Т", колонка - "К1" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial