Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» про захист прав споживачів, про стягнення грошових коштів у розмірі 16 106 гривень, які складаються: сума за кожну добу прострочки - 650 гривень; сума з урахуванням індексу інфляції - 7 820 гривень 50 копійок; сума з урахуванням подвійної ставки НБУ у розмірі 5 985 гривень 52 копійок; 3% річних за весь час прострочення у розмірі 650 гривень; моральна шкода у розмірі 1 000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 07.09.2013 р. між ним, [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено Договір банківського вкладу №2630/12/130774 «Ваш накопичувальний», відповідно до якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок 500 гривень, з виплатою процентів 19,95 річних, строком на 385 днів з можливістю подальшого поповнення. По закінченню строку договору, відповідач не виконав свої зобов'язання своєчасно та гроші були повернуті позивачу лише 24.02.2015р. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.63). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача надав др. суду письмові заперечення на позовну заяву та просить розглядати справу у його відсутність (а.с.45-46). У зв'язку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, яка була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 07.09.2013 р. між ним, [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено Договір банківського вкладу №2630/12/130774 «Ваш накопичувальний», відповідно до якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок 500 гривень, з виплатою процентів 19,95 річних, строком на 385 днів з можливістю подальшого поповнення (а.с.7-8); Відповідно до квитанції №1342 від 07.09.2013 року, відповідно до умов договору банківського вкладу №2630/12/130774 від 07.09.2013 року, [PERSON] внесено на депозит 500 гривень (а.с.12); Відповідно до квитанції №4601 від 21.09.2013 року, відповідно до умов договору банківського вкладу №2630/12/130774 від 07.09.2013 року, [PERSON] внесено на депозит 859 гривень 92 копійки (а.с.13); Відповідно до квитанції №3625 від 11.10.2013 року, відповідно до умов договору банківського вкладу №2630/12/130774 від 07.09.2013 року, [PERSON] внесено на депозит 41 022 гривень 22 копійки (а.с.13); 22.09.2014р. позивач [PERSON] звернувся до банку із заявою про повернення вкладу (а.с. 15). Відповідно до заяви на видачу готівки №222475 від 24.02.2015 року, [PERSON] отримав грошові кошти відповідно до умов договору банківського вкладу №2630/12/130774 від 07.09.2013 року у сумі 51 024 гривень 50 копійок - 24.02.2015 року (а.с.16); Відповідно до умов договору банківського вкладу №2630/12/130774 від 07.09.2013 року, визначено, предмет договору, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, тощо. На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 "Про віднесення ПАТ" Міський комерційний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк", згідно з яким з 21.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Міський комерційний банк". Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Міський комерційний банк" запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014р. по 20.02.2015р.; строк дії тимчасової адміністрації було продовжено до 20.03.2015р. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Тимошенко К.В. строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно (а.с.27,28,29). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.2 ст.1060 ЦК України). Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно із ч.1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що позивач після закінчення строку дії договору звернувся до банку із заявою про повернення банківських вкладів, у зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, проте кошти були повернуті позивачу лише 24.02.2015р., чим банк порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Вказана позиція такою підтверджується висновком Верховного Суду України, зробленого в постанові від 29 травня 2013 року в справі №6-39цс13. Разом з тим, так як розпочалась процедура ліквідації банку, тому до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються не норми ЦК України, а спеціальні норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами ч.1 ст.26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку ч.2 ст. 26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином обґрунтованими є вимоги позивача в частині стягнення з банку 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 27.09.2014р. по 24.02.2015р., тобто 3% річних в сумі 650 грн. та індексу інфляції (який у лютому 2015р. відносно вересня 2014р. склав 116,7%) 8521,09 грн., так як відповідно до положень ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами тощо. Згідно ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зазначена норма закону резюмує завдання моральної шкоди у разі порушення прав споживачів, й примушує до її відшкодування, незалежно від умов договору (навіть, якщо це не передбачено договором). Позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в 1 000 гривень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Отже, за зазначеним Законом, право на відшкодування моральної шкоди передбачено виключно у випадку виявлення недоліків у придбаній продукції (дефект). У правовідносинах, що виникли між [PERSON] до ПАТ «Міський комерційний банк», а саме банківського вкладу, позивач не набував у відповідача продукцію із недоліками (дефектами). Порядок оголошення про ліквідацію банку визначений ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порядок здійснення заходів з підготовки та здійснення задоволення вимог кредиторів банку, зокрема черговість та порядок визначені ст.ст. 49, 52 цього Закону, тобто позивач має звернутися з відповідними вимогами до уповноваженої особи Фонду, порядок розв'язання яких визначений цим спеціальним Законом, тому позовні вимоги до публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про захист прав споживачів та стягнення грошової компенсації за несвоєчасне повернення депозиту задоволені бути не можуть. При таких обставинах, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір", відповідач звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed