Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Головний лікар МОПЛ №1 звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] , для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад , складає небезпеку для себе ( суіцидальні спроби, нанесення собі тілесних пошкоджень, відмова від прийому їжі) та оточуюих (виражена агресія в адрес дружини та дітей з погрозами фізичної розправи) та був доставлений у МОПЛ №1 у супроводі міліції Казанківського району Миколаївської області у зв'язку з рішенням суду від 30 квітня 2015 року про психіатричний примусовий огляд. Представник заявника в судовому засіданні заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримав та просив її задовольнити. Прокурор вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Законний представник хворого , [PERSON], з якою хворий перебуває у фактичних шлюбних відносинах 16 років, мають спільну неповнолітню дитину, у судовому засіданні просила суд задовольнити вимоги заяви. Суду пояснила , що перш за все чоловік становить небезпеку для себе , відмовляється від приймання їжі, уходить з сім'ї , пішки йде за 20 км., їздить на автомобілі вночі без світла та без цілі. Всі мешканці села , де він має фермерське господарство , його поважають і турбуються про його стан, оскільки він повиганяв співробітників , безцільно блукає селом. Хворий [PERSON] категорично заперечував проти примусового лікування , заперечував проти пояснень дружини, наявності бредових та суіцидальних ідей. Пояснив, що проживає за місцем роботи на гармані , по-перше через конфлікт з дружиною, по-друге через необхідність працювати на полі, посівна, ремонт сільгосптехніки. Щодо відмови від прийняття їжі пояснив, що це його особиста система слідкування за вагою та станом здоров'я, оскільки два роки тому він важив 157 кг і здійснював заходи , навіть хірургічну операцію, щодо схуднення. Не вважає свій стан небезпечним ні для оточуючих, ні для себе, просив суд надати йому щонайменше два місяці випробувального терміну, щоб довести свою нормальну поведінку. Зазначив, що зараз триває посівна і якщо його госпіталізують він втратить підприємство та не зможе виплатити орендну плату орендодавцям. Минулого року надав згоду на лікування, оскільки мав стресову ситуацію і з дружиною, і з партнером по бізнесу, який намагався забрати у нього підприємство, що також підтвердила дружина в судовому засіданні. Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи заяви та матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В силу ч.1 ст.17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження у примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. У заключенні комісії лікарів-психіатрів вказано, що хворий [PERSON] перебуває на психіатрічному обліку з 1991 року, проходив примусове лікування в 1992-1993 роках за вироком суду. Перебував у групі тяжкого психічного розладу, є інвалідом ІІ групи безстроково, у зв'язку з наявністю психічного захворювання: "Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу". Після цього тільки раз ( весь цей період до лікарів-психіатрів не звертався і ними не спостерігався) проходив лікування в лютому 2014 року в МОПЛ № 2 в зв'язку з суіцидальними спробами та депресивним настроєм. Виписаний за заявою дружини та старшого сина, курс лікування не завершено. [PERSON] має власне фермерське господарство. В січні 2015 року у хворого виникло раптово неконтрольоване психомоторне збудження з агресією по відношенню до дружини та дітей , він їм погрожував, після чого пішов з дому і став проживати за місцем роботи. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року задоволено заяву лікаря-психіатра Казанківської ЦРЛ Кот О.М. про проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку і надано дозвіл на його психіатричний огляд у примусовому порядку. рішення суду набуло законної сили 13 травня 2015 року, після чого хворий у супроводі міліції доставлений до МОПЛ. Також, у заключенні комісії зазначено, що при огляді комісією хворий напружений, негативістичний , вважає себе цілком здоровим, схильний до роздратованості , підозрілий, мислення паралогічне. Згідно заключення комісії лікарів-психіатрів від 20 травня 2015 року , враховуючи психічний стан хворого, його небезпеку по відношенню до себе та оточуючих, комісія лікарів вважає за необхідне обов'язкове лікування [PERSON] у примусовому порядку у МОПЛ №1 в умовах стаціонару - оскільки хворий потребує суворого нагляду, схильний до суіциду. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , хоча і хворіє на психічну хворобу, проте заявником не доведено достатніх та беззаперечних підстав , не надано інших доказів, крім висновку ЛКК та попередніх епікрізів хвороби, для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені ст. 14 вищезазначеного Закону , а саме: наявність такої форми тяжкого психічного розладу, внаслідок чого хворий вчиняє або може вчинити такі дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, або неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Враховуючи вищевикладене,суд приходить до висновку, що вимоги заяви не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed