Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС ТРАСТ" на його користь 5064,66 грн. заборгованості по заробітній платі, 39421,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 1000,00 грн. моральної шкоди. При цьому посилався на те, перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах у період з 07.12.2015 року по 04.01.2016 року, останній не здійснив виплату заробітної плати, та після звільнення не провів остаточний розрахунок. Даними діями позивачу завдано моральної шкоди. Представник позивача подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав. Представник відповідача подав письмові заперечення до позову, просив відмовити в його задоволенні, подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено , що [PERSON] 30.11.2015 року був звільнений з ТДВ "ЖЛ" та у період з 07.12.2015 року по 04.01.2016 року працював на ТОВ "Ренесанс Траст". Зі змісту форми ОК - 5 Індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих пенсійним фондом, в грудні 2015 року [PERSON] нараховано заробітну плату в сумі 5761,66 грн. Відповідач доказів про виплату заробітної плати суду не надав. Проте позивач зазначає, що 25.12.2015 року згідно відомості № 6 від 25.12.2015 року. Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В день звільнення позивача з роботи відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі за весь час роботи ( 19 робочих днів в грудні 2015 року) в розмірі 5761,66 грн. та (1 робочий день в січні 2016 року) в розмірі 303,24 грн., а всього 6064,90 грн. Учасниками судового розгляду не заперечувався той факт, що відповідач виплатив позивачу 1000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі Таким чином заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 5064,90 грн., а середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення по справі (130 робочих днів х 303,24 грн.середньоденна заробітна плата ) складає 39421,20 грн., а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (із змінами) розяснено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи ступінь порушення відповідачем законних прав позивача, характер, обсяг та глибину заподіяних позивачу моральних страждань, їх тривалість та наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 300 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог матеріального характеру, що становить 667,29 грн. та судовий збір з вимоги немайнового характеру в сумі 1378,00 грн., а всього 2045,29 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial