Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності до національності, як «німець» та внесення змін до книги реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що його мати [PERSON] мала національність німкеня. Вказаний факт встановлений рішенням Дружківського міського суду Донецької області в справі №2-1097/1999 від 11 жовтня 1999 року. Дідусь та бабуся заявника були німцями за походженням. Встановлення юридичного факту йому необхідно для впорядкування документів, відновлення та збереження етнічного походження, підтримання зв`язків з німцями. Тому вважає єдиним засобом відновлення своїх немайнових прав - звернення до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому вказав, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23 квітня 2019 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 07 травня 2019 року (а.с.15). Представник заявника [PERSON] не з`явився в судове засідання, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що на вимогах [PERSON] наполягає. Представник заінтересованої особи Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. З огляду на це, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення заяви. Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пунктів 1.1, 1.16, 2.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану, у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Отже, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995р. №12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану", в тому числі внесення змін про національність, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку. Відповідно до п.1.5. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами. Так, пунктом 2.6 вказаних Правил встановлено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України, додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (п.2.7 Правил). В той же час, згідно з п.2.11 Правил, факти, зазначені у заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно за законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ,який посвідчує факт,що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 січня 1962 року Баташинською селищною радою Степного району Актюбінської області, [PERSON] народився [INFO] року, про що складено актовий запис № 24. Батьками [PERSON] вказано [PERSON] (батько), в графі «національність» записано «німець», [PERSON] (мати), в графі «національність» записано «українка» (а.с.7). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 1999 року в цивільній справі №2-1097/1999р встановлений факт належності німецької національності [PERSON] (а.с.6). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя сформованого 05.12.2018 року вбачається, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 271 про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] . В графі відомості про чоловіка, а саме національність вказана "українець" (а.с.13). З висновку про внесення змін до актового запису актів цивільного стану складеного Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 29.09.2018 року вбачається, що при реєстрації шлюбу, національність [PERSON] вказана "українець" згідно наданого паспорта [NUMBER] виданого 27.04.1979 року Дружківським МВВС (а.с.12). Згідно листа Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 29 вересня 2018 року за № 15.34-75-32 [PERSON] було відмовлено в зміні актового запису, що згідно «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2011 року № 55/18793, не передбачено зміну національності осіб, щодо яких складено актові записи за їх бажанням (а.с.11-12). Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органі місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Як видно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи,навчання,проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Відповідно до п. 1.1. розд. І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Після набрання рішенням законної сили воно згідно ст. 18 ЦПК України стає обов`язковим для органів, які реєструють факти, що мають юридичне значення, або оформлюють права, які виникають в зв`язку з встановленням судом фактів. Встановлення факту приналежності до німецької національності заявнику необхідно для впорядкування документів, реалізації особистих прав та не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву та встановити факт належності [PERSON] до німецької національності. На підставі ст. 300 ЦК України, Конституції України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Закону України "Про національні меншини в Україні", Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 07.07.1995 р. "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" та

Outcome: approved