Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У серпні 2018 року позивач - приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" (далі - ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія") звернулося до Кагарлицького районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування. 22 жовтня 2018 року Кагарлицький районний суд Київської області передав цивільну справу за позовом ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" до відповідача [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування, на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. 21 грудня 2018 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва. 17 січня 2019 року ухвалою судді Андрейчука Т.В. справа була прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 березня 2016 року на автодорозі Козелець-Бобровиця водій автомобіля ИЖ 2717-90, д.р.н. [NUMBER], [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження та померла на місці пригоди. Указана пригода трапилась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля ИЖ 2717-90, д.р.н. [NUMBER], була застрахована у ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 червня 2015 року АІ/7937274. На виконання умов вказаного договору страховик сплатив дітям загиблої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування у сумі 27560,00 грн. З огляду на те, що водій забезпеченого транспортного засобу керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, позивач на підставі п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 27560,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, у якій проси суд розглядати справу за відсутності його представника. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі, не надав. [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. Зокрема, відповідач стверджував, що ним було у повному обсязі відшкодовано дітям померлої [PERSON] матеріальну та моральну шкоду, що засвідчується відповідними розписками. Заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 12 березня 2016 року на автодорозі Козелець-Бобровиця водій автомобіля ИЖ 2717-90, д.р.н. [NUMBER], [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження та померла на місці пригоди (а. с. 7). Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2016 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки (а. с. 8-9). Цим вироком суд встановив вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 12 березня 2016 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 12 березня 2016 року за участю автомобіля ИЖ 2717-90, д.р.н. [NUMBER], є [PERSON] Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданому 15 березня 2016 року виконавчим комітетом Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а. с. 10). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. За приписами ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля ИЖ 2717-90, д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 червня 2015 року АІ/7937274. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров'ю складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (а. с. 6). За приписами п. п. 27.3, 27.4 ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених пп. "г" і "ґ" п. 41.1 та пп. "в" п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі виплати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З наведеного вбачається, що обов'язок сплатити особі, яка здійснила витрати на поховання, страхове відшкодування та відшкодувати моральну шкоду в межах ліміту відповідальності страховика покладається на ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія". Дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ИЖ 2717-90, д.р.н. [NUMBER], яка трапилась 12 березня 2016 року, була визнана ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" страховою подією, про що було складено страхові акти від 09 жовтня 2017 року №1779-16, від 24 жовтня 2017 року №1779-16-1 та від 25 січня 2018 року №1779-16-2, та прийнято рішення про виплату [PERSON] та [PERSON] страхового відшкодування (а. с. 21-22, 24-25, 29-30). На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 червня 2015 року АІ/7937274 ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" сплатило [PERSON] на відшкодування витрат на поховання грошові кошти у сумі 16536,00 грн та відшкодування моральної шкоди у сумі 4436,28 грн, а також [PERSON] - відшкодування моральної шкоди у розмірі 4437,16 грн. Крім того, страховиком було також сплачено податок з доходів фізичних осіб у сумі 1985,20 грн та військовий збір у сумі 165,36 грн (а. с. 23, 26, 27, 28, 31, 32, 33). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні. Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується вироком Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року (а. с. 8), ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" сплатило [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування, цей страховик отримав право регресної вимоги до відповідача у межах сплаченої суми страхового відшкодування. Твердження відповідача про те, що ним було у повному обсязі відшкодовано матеріальні збитки та моральну шкоду дітям померлої [PERSON], не заслуговує на увагу з огляду на наступне. До матеріалів справи відповідачем долучено копії заяв [PERSON] та [PERSON], у яких зазначено, що вони є доньками [PERSON], яка трагічно загинула 12 березня 2016 року на автодорозі Бобровиця-Козелець, та не мають претензій до водія [PERSON] та власника автомобіля [PERSON], а також, що матеріальна допомога відшкодована у повному обсязі (а. с. 50, 51). Проте з указаних заяв незрозуміло, ким саме, коли та у якому розмірі була відшкодована така матеріальна допомога. Більш того, у заявах не зазначено про відшкодування [PERSON] та [PERSON] відповідачем [PERSON] моральної шкоди. Таким чином, вищезазначені заяви не можуть вважатись належними доказами на підтвердження відшкодування [PERSON] та [PERSON] матеріальних збитків та моральної шкоди. З огляду на вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 27560,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1762,00 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 1166, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 12, 22, 27, 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved