Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся прокурор Ставищенського району Київської області, посилаючись на те, що прокуратурою району встановлено, що наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 15 жовтня 2014 №№ 10-7380/15-14-сг, 10-7379/15-14-сг затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенської району Київської області та надано в оренду строком на 49 років наступні земельні ділянки: площею 2,2360 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0210; площею 12,3886 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0211. Крім цього, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області без номеру та дати затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на вищевказаній території та надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 1,0562 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0212. На підставі вказаних наказів, між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та фізичною особою [PERSON] 4 листопада 2014 року укладено договори оренди даних земельних ділянок, які зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського РУЮ Київської області 7 листопада 2014 року. Вважає, що накази від 15 жовтня 2014 №№ 10-7380/15-14-сг, 10-7379/15-14-сг та наказ без номеру та дати прийняті всупереч вимогам Закону України „Про фермерське господарство, оскільки [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації не звертався. Оскільки зазначені накази Головного управління Держземагентства у Київській області прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, тому договори оренди землі, які зареєстровані Реєстраційною службою Ставищенського РУЮ, слід визнати недійсними. Прокурор просить суд визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагенства в Київській області від 15 жовтня 2014 року №№ 10-7380/15-14-сг, 10-7379/15-14-сг про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок: площею 12,3886 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0211; площею 2,2360 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:021; наказ Головного управління Держземагенства в Київській області без дати та номеру, яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0562 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0212, в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району; визнати недійсними договори оренди укладені 4 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагенства в Київській області та [PERSON] про надання в оренду земельних ділянок: площею 12,3886 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0211, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського РУЮ Київської області з індексним номером 17055070; площею 2,2360 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0210, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського РУЮ Київської області з індексним номером 17052168; площею 1,0562 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0212, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського РУЮ Київської області з індексним номером 17053972; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського РУЮ Київської області від 7 листопада 2014 року про державну реєстрацію інших речових прав право оренди земельної ділянок з кадастровими номерами: 3224286400:02:001:0210, 3224286400:02:001:0211, 3224286400:02:001:0212, з індексними номерами 17052168, 17055070, 17053972. В судовому засіданні прокурор Ставищенського району Турчин С.О. підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - Головного Управління Держгеокадастру в Київській області позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що прокурор робить хибний висновок про те, що дозвіл на надання в користування земельних ділянок для ведення фермерського господарства повинен надаватися районною державною адміністрацією за місцем знаходження земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади. Частиною 4 ст. 122 ЗК України встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передає центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, одним з яких є відповідач. Закон України «Про фермерське господарство» набрав чинності 29.07.2003 року, останні зміни до статті 7 даного Закону, на яку посилається прокурор, були внесені 16.10.2012 року. Тому, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» прийнято пізніше, ніж Закон України «Про фермерське господарство», тому останній не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Таким чином, в даному випадку, Ставищенська районна державна адміністрація не мала правових підстав надавати, а Головне управління не мало правових підстав вимагати у заявника будь-яких дозволів на відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представники третьої осіб - відділу Держземагенства у Ставищенському районі Київської області у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не зявився. З Реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області до суду надійшов лист з проханням розгляд справи проводити без участі її представника, проти задоволення позову заперечень не має. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора Ставищенського району Турчина С.О., представника відповідача Головного управління Держгеокадастру в Київській області [PERSON] та представника третьої особи відділу Держземагенства України в Ставищенському районі Київської області [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії наказу Головного управління Держземагенства у Київській області від 14 серпня 2014 року № 10-4465/15 „Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, орієнтовним розміром 21,0000 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності (т.2 а. с.79). ПП „Кадастр розроблено на замовлення [PERSON] проект землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства відповідача (а.с. 35-37 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Станіславчицької сільської ради (за межами населеного пункту) Ставищенського району Київської області). Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 15 жовтня 2014 №№ 10-7379/15-14-сг, 10-7380/15-14-сг (т.1 а.с. 174, 214) затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенської району Київської області та надано в оренду строком на 49 років земельні ділянки: площею 2,2360 га кадастровий номер 3224286400:02:001:0210; площею 12,3886 га кадастровий номер 3224286400:02:001:0211. Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області без номеру та дати (т. 1 а.с. 57-64) затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенської району Київської області та надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 1,0562 га кадастровий номер 3224286400:02:001:0212. 4 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та [PERSON] укладено договори оренди земельних ділянок (т.1 а.с. 218-221, 178-181, т. 2 а.с. 18-21), які зареєстровані Реєстраційною службою Ставищенського РУЮ Київської області 7 листопада 2014 року, що підтверджується копіями реєстраційних справ щодо даних земельних ділянок (т. 1 а. с. 161-241, т.2 а.с. 1-40). З копій довідок Головного управління Держземагенства у Київській області від 26 червня 2014 року (а.с. 11), Ставищенської районної державної адміністрації від 11 червня 2015 року за № 739 вих-15 (т. 1 а.с. 14), реєстраційної служби Ставищенського РУЮ від 6 травня 2015 року за № 04.03-02/107 (т. 1 а.с. 16) [PERSON] із заявами про надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації не звертався. В державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців інформація про зареєстровані на території Ставищенського району фермерські господарства засновником яких є [PERSON] відсутня. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Законом України "Про фермерське господарство" та Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Проте, спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України є Закон України «Про фермерське господарство». Частинами 1, 2 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Відповідно до ст. 2 даного Закону відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Як вбачається із змісту ч. ч. 1,2, 7 ст. 7 вищевказаного Закону громадяни для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства звертаються до відповідної районної державної адміністрації, а для отримання земельної ділянки із земель комунальної власності до місцевої ради. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Згідно ст. 9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації (в редакції чинній на час розроблення документації із землеустрою) та висновку про погодження проекту землеустрою начальника відділу Держземагенства у Ставищенському районі від 21 серпня 2014 року за № вих-88 (а. с.18 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Станіславчицької сільської ради (за межами населеного пункту) Ставищенського району Київської області) проект землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань підлягає обов'язковій державній експертизі. Проте, як вбачається з матеріалів справи, проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Станіславчицької сільської ради (за межами населеного пункту) Ставищенського району Київської області та наданих у судовому засіданні пояснень представником Головного управління Держгеокадастру України у Київській області державна експертиза вищевказаних земельних ділянок не проводилась, що також призвело до порушення вимог чинного законодавства про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Головним управлінням Держземагентства України у Київській області прийнято накази №№ 10-7379/15-14-сг, 10-7380/15-14-сг від 15.10.2014 року та наказ без дати та номера про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] без згоди Ставищенської районної адміністрації на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки, всупереч Закону України „Про фермерське господарство та без проведення державної експертизи вищезазначених земельних ділянок, а тому їх слід визнати недійсними та скасувати. Прокурор Ставищенського району зазначив, що спірні земельні ділянки надані [PERSON] в оренду не єдиним масивом. Проте, згідно частини 7 статті 7 Закону України „Про фермерське господарство земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Термін "єдиний земельний масив" введений до законодавства України Законом Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), однак його зміст чітко не визначений. Разом з тим, вказаний Закон передбачає виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) єдиними земельними масивами двох видів. Перший з них являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи групі компактно розташованих полів. Другий вид єдиного земельного масиву це одна земельна ділянка, яка передається у спільну власність групі власників земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок земель" земельний масив - сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сільськогосподарських угідь) придатних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства та несільськогосподарських угідь, необхідних для їх обслуговування (зокрема, земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами), що мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загального користування, полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, водними обєктами тощо). Враховуючи, що [PERSON] надано в оренду земельну ділянку на території Станіславчицької сільської ради, яка являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі, що підтверджується схемою розміщення земельної ділянки с. Станіславчик Ставищенського району Київської області (за межами населеного пункту), яка знаходиться у проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Станіславчицької сільської ради (за межами населеного пункту) Ставищенського району Київської області (а. с. 19), тому суд не бере до уваги твердження прокурора Ставищенського району того, що спірні земельні ділянки знаходяться не на єдиному масиві так як вони спростовуються даною схемою. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Статтею 116 ч. 1, 2 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Тобто, наявність рішення відповідного органу виконавчої влади про надання її в оренду чинним законодавством визначається в якості обовязкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, правовою підставою для укладення спірних договорів оренди у даній справі є накази Головного управління Держземагентства у Київській області, які також мали б бути прийняті тільки після рішення Ставищенської РДА. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 ст. 203 ЦК України. Однак, при укладанні спірних договорів сторонами порушено вимоги ст. 203 ЦК України, якою визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо. Буручи до увачи те, що вищезазначені накази про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради слід визнати недійсними, тому договори оренди укладені 4 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагенства в Київській області та [PERSON] про надання в оренду земельних ділянок: площею 12,3886 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0211, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером 17055070; площею 2,2360 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0210, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером 17052168; площею 1,0562 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0212, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером 17053972 необхідно також визнати недійсними з скасуванням їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та Головного Управління Держгеокадастру в Київській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути судовий збір по 609 грн.. з кожного.

Outcome: approved