Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що із 11.08.2007 року вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.08.2013 року рішенням Жовківського районного суду Львівської області розірвано. Стверджує, що за час подружнього життя в них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO]. Зазначає, що батьком дитини являється відповідач про що записано у свідоцтві про народження дитини. Вказує, що відповідач не бажає виконувати свого батьківського обов'язку по утриманню дитини, не надає будь-яких коштів на його утримання, жодної допомоги на оздоровлення, а тому дитина повністю знаходится на її утриманні. А тому просить стягувати з відповідача на її користь кошти на утримання неповнолітньої дитини, сина- [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації його проживання, від нього не надійшло жодних клопотань на адресу. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності відповідача по справі, який повторно не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час проведення такого та на підставі поданих до суду доказів постановити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 11.08.2017 року у Виконавчому комітеті Деревнянської сільської ради Жоківського району Львівської області, актовий запис № 05. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина, син- [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що його батьком є відповідач по справі [PERSON]. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12.08.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач в позовній заяві стверджує, що син [PERSON] перебуває на її утриманн, оскільки відповідач не з'являється в судове засідання, не заперечує проти позовних вимог, суд вважає, що він фактично визнає той факт, що дитина перебуває саме на утриманні позивача. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/3 від доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мініміму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Проте у позовній заяві позивачка зазначає, що їй не відомо місце праці відповідача, взагалі позивачем не вказано чи відповідач працює офіційно. Позивач не надала суду доказів щодо можливості відповідача надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини у визначеному нею розмірі. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст. 182, 183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст. 184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує обов'язок обох батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та вимоги Закону України "Про виконавче провадження" і роз'яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому з врахуванням на час винесення рішення по справі розміру мінімальної заробітної плати /3200,00 гривень/, прожиткового мінімуму для дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення і оскільки позивачем не доведено, а у суду немає відомостей про те, що відповідач офіційно працює, має постійний дохід, а тому розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дтитини, сина-[PERSON], повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подачі позову, тобто з 16.05.2017 року . Дана сума підлягає індексації відповідно до закону. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання відповідачем обов'язків по утриманню дитини - сина, [PERSON], що передбачено чинним законодавством. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved