Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

В серпні 2017 року ТОВ СП «Нібулон» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання права користування і володіння земельними ділянками, усунення перешкод у володінні та користуванні земельними ділянками шляхом звільнення від посівів сільськогосподарської культури (кукурудзи), витребування земельних ділянок із незаконного володіння та користування і відшкодування заподіяних збитків. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 12 травня 2006 року між сторонами було укладено договори оренди землі, строком на 10 років, 01 листопада 2014 року між сторонами укладено договори про внесення змін до договорів оренди землі, згідно яких, строк дії договорів - 20 років. І договори оренди, і договори про внесення змін до договорів оренди зареєстровано у встановленому законом порядку. Дані земельні ділянки використовувались позивачем з 2006 року, регулярно та у встановленому розмірі сплачувалась орендна плата. В серпні 2016 року позивачем проведено роботи з підготовки ґрунту до посіву соняшника під врожай 2017 року, однак 01 травня 2017 року позивач дізнався, що відповідач самовільно, всупереч укладеним договорам оренди землі, здійснив посів кукурудзи, чим унеможливив проведення позивачем запланованих сільськогосподарських робіт. Всі вимоги позивача звільнити земельні ділянки відповідачем було проігноровано. Внаслідок невиконання орендодавцем умов договору, позивачеві було завдано збитків, розмір яких становить 215 424 грн. 76 коп., тому просили визнати за ними право володіння та користування земельними ділянками, усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, шляхом звільнення їх від посівів кукурудзи, витребувати у відповідача вказані земельні ділянки із незаконного володіння та користування, стягнути з відповідача збитки та судові витрати. 16 січня 2018 року відповідач подав відзив, згідно якого проти задоволення позову заперечував, оскільки позивачем не доведено понесення ними збитків, крім того, земельні ділянки не були сформовані, тобто визначені на місцевості, тому просили відмовити в задоволенні позову. Також 10 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ СП «Нібулон» про визнання недійсними договорів оренди землі. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 18 липня 2006 року між сторонами було укладено договори оренди земельних ділянок, належних позивачеві. Строк дії договорів було визначено у 10 років, тому їх дія закінчувалась в 2016 році. Також 01 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладеного договори про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, за умовами яких строк оренди було збільшено до 20 років. Про існування договорів від 01 листопада 2014 року йому стало відомо в 2017 році, він їх не підписував, а тому просив визнати недійсними дані договори. ТОВ СП «Нібулон було подано відзив, згідно якого просили відмовити в задоволенні позову [PERSON], через недоведеність того, що договори ним не підписувались. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 15 серпня 2017 року було задоволено клопотання ТОВ СП «Нібулон» про забезпечення доказів, шляхом огляду земельних ділянок. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року у справі за позовом ТОВ СП «Нібулон» до [PERSON] було відкрито провадження. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10жовтня 2017 було частково задоволено клопотання ТОВ «СП «Нібулон» про забезпечення позову. Накладено арешт на посіви кукурудзи загальною площею 8,4504, які знаходяться на земельних ділянках площею 4,2204 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 4,23 га (кадастровий номер [NUMBER]), що розташовані на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області,інше майно та грошові кошти, що належать [PERSON] в межах ціни позову в розмірі 215424,76 гривень. Забезпечено вимогу позивача заставою в розмірі 200000 грн. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року відкрито загальне позовне провадження за позовом [PERSON] до ТОВ СП «Нібулон» про визнання недійсними договорів оренди землі. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2018 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] було закрито. Провадження у справі було зупинено у зв'язку з призначенням експертизи. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 травня 2018 року провадження у цивільній справі за позовом ТОВ СП «Нібулон» до [PERSON] було зупинено до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ СП «Нібулон». Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 червня 2018 року провадження у справі за позовом [PERSON] було відновлено, через повернення матеріалів справи з експертної установи. Ухвалами від 20 вересня 2018 року цивільні справи за позовом ТОВ СП «Нібулон» до [PERSON] та за позовом [PERSON] до ТОВ СП «Нібулон» було прийнято до свого провадження суддею Гончарук-Аліфановою О.О., провадження у справі за позовом ТОВ СП «Нібулон» до [PERSON] було поновлено. Справи було призначено до судового розгляду. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 13 листопада 2018 року цивільну справу за позовом ТОВ СП «Нібулон до [PERSON] та за позовом [PERSON] до ТОВ СП «Нібулон» було об'єднано в одне провадження, по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 01 лютого 2019 року провадження у справі було поновлено. В судовому засіданні представник ТОВ СП «Нібулон» Дмитрієва Т. В. позовні вимоги товариства підтримала, просила їх задоволити. Проти задоволення позову [PERSON] заперечила. Також зазначила, що в 2018 , 2019 роках обробітком землі займається ТОВ СП "НІбулон". Просила не досліджувати наданий відеодиск, оскільки інформація на ньому продубльована в фотографіях, доданих до матеріалів справи. [PERSON], його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань не надали. Представник [PERSON] [PERSON],. проти задоволення позву ТОВ СП "Нібулон" заперечив, позов [PERSON] підтримав. Підтвердив, що в 2018-2019 роках земельні ділянки перебувають в користуванні ТОВ СП "Нібулон". Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено таке. 12 травня 2006 року між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» було укладено договір № 302/040681200028 оренди земельної ділянки, площею 4, 2204 га, яка знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] належить [PERSON] (Т. 1 а. с. 14-16, Т. 3 а. с. 8-9). Також 12 травня 2006 року між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» було укладено договір № 303/040681200029 оренди земельної ділянки, площею 4, 23 га, яка знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] належить [PERSON] (Т. 1 а. с. 21-23, Т. 3 а. с. 10-12). Зазначені договори зареєстровано у Хмільницькому районному відділі регіональної філії «Центр ДЗК» 18 липня 2006 року (Т. 2 а. с. 4, 5-9, 73-78). Відповідно до умов договорів оренди, орендодавець [PERSON] надає, а орендар ТОВ СП «Нібулон» приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Відповідно до п. 6.2 договорів, передача земельних ділянок здійснюється на підставі актів прийому-передачі, які оформлюються не пізніше семи днів з моменту набуття договорами чинності. З п. 7.1 договорів слідує, що орендар повертає орендодавцеві земельні ділянки після припинення дії договорів. Відповідно до п. 7.4 договорів, орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем зобов'язань, передбачених договором. При цьому збитками вважаються серед іншого: фактичні витрати, яких зазнав орендар у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Згідно п. 7.5 договорів, розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Пунктами 9.2 договорів оренди передбачено, що обов'язками орендодавця є зокрема передача орендарю земельних ділянок згідно з умовами договорів та у разі невиконання умов договорів, відшкодувати орендарю заподіяні цим збитки в повному обсязі, включаючи доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договорів. До прав орендаря, передбачених п. 9.3 договорів, відносяться: право вимагати своєчасної передачі орендодавцем земельних ділянок, самостійно господарювати на орендованих земельних ділянках з дотриманням умов договору; отримувати продукцію і доходи; на відшкодування збитків, згідно п. 7.4 договорів. Відповідно до п. 12.5 договорів, їх розірвання в односторонньому порядку не допускається. Після державної реєстрації договорів, 19 липня 2006 року, земельні ділянки було передано [PERSON] ТОВ С «Нібулон», що підтверджується відповідними актами прийому-передачі (Т. 1 а. с. 17, 24). 01 листопада 2014 року, між сторонами було укладено договори про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, згідно яких було вказано кадастрові номери орендованих ділянок, збільшено нормативну грошову оцінку, збільшено строк дії договорів до двадцяти років та розмір орендної плати до 5% від нормативної грошової оцінки (Т. 1 а. с. 18, 25, Т. 3 а. с. 34, 35). Як слідує з висновку експерта № 456 від 22 січня 2019 року, підписи на договорах від 01 листопада 2014 року від імені [PERSON] в графах «орендодавець» виконаний [PERSON], що спростовує твердження [PERSON] про те, що договори ним не підписувались (а. с. Т. 2 а. с. 218-229). Згідно реєстру виданих договорів оренди землі та додаткових угод орендодавцям в 2014-2016 роках, [PERSON] було отримано два договори про внесення змін ( Т. 3 а. с. 43-45). Договори від 01 листопада 20174 року було зареєстровано 31 січня 2015 року (Т. 1 а. с. 19, 26,Т. 3 а. с. 4-5, 6-7). Крім того 01 серпня 2015 року між сторонами було укладено договори про внесення змін до договорів оренди землі в частині збільшення нормативної грошової оцінки земельних ділянок та розміру орендної плати (Т. 2 а. с. 16, 17). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, ЗК України та ЗУ «Про оренду землі», у відповідних редакціях. Так, відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ч. 1 т. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 125 ЗК України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, у ТОВ СП «Нібулон» виникло право володіння та користування земельними ділянками, що належать [PERSON] починаючи з дня реєстрації договорів оренди землі - 18 липня 2006 року, строком на 20 років, тобто 18 липня 2026 року. Орендарем належним чином виконувались умови договорів оренди землі, що підтверджується довідкою № 183 від 26 червня 2017 року щодо проведення розрахунків з орендної плати (Т. 1 а. с. 31, Т. 3 а. с. 36) з доданими розрахунками (Т. 1 а. . 32-37, Т.3 а. с. 37-42); відомостями видачі орендної плати за 2006-2016 роки (Т. 2 а. с. 24-26, 2729, 30-31, 32, 33-35,36-37, 38-40, 41-43, 44-46, 47, 48-49, 50, 51-52, 53, 54-55). 14 березня 2017 року [PERSON] листом звернувся до Генерального директора ТОВ СП «Нібулон», згідно якого, посилаючись на економічну кризу та змінами в його житті, зазначив, що самостійно оброблятиме належні йому земельні ділянки (Т. 3 а. с. 46). В травні 2017 року було встановлено, що на земельних ділянках, переданих [PERSON] в оренду ТОВ СП «Нібулон», ним здійснено посів кукурудзи. Дана обставина підтверджується актом обстеження земельних ділянок (Т. 1 а. с. 28-29), планом-схемою (Т. 1 а. с. 30), висновками № 6464, 6435 про результати розгляду звернень громадян Хмільницьким ВП від 09 червня 2017 року та матеріалами розгляду звернень ( Т. 1 а. с. 40-42, 43-44), фото таблицею (Т. 1 а. с. 62-67), протоколом процесуальної дії - огляду земельних ділянок, кадастрові номери [NUMBER]; [NUMBER] (Т. 1 а. с. 107), актом обстеження земельних ділянок від 22 вересня 2017 року (Т. 1 а. с. 122-124). ТОВ СП «Нібулон» в червні 2017 року зверталось до [PERSON] з листом щодо звільнення земельних ділянок від посівів (Т. 1 а. с. 38, 39), а в травні 2017 року до Голови Вінницької обласної державної адміністрації (Т. 1 а. с. 98-104). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, від 24 липня 2017 року, ТОВ СП «Нібулон» рекомендовано звернутись до суду (Т. 1 а. с. 102-103). Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; Згідно ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Таким чином, [PERSON], самостійно засіявши належні йому, однак передані в оренду ТОВ СП «Нібулон», земельні ділянки,порушив пп. 1.1, 9.2 договорів оренди землі від 12 травня 2006 року, ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», порушивши право орендаря на володіння та користування земельними ділянками. Щодо способів захисту порушеного права володіння і користування земельними ділянками ТОВ СП «Нібулон», суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Згідно ч.1-3 ст. 28 ЗУ «Про оренду землі», орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом серед іншого визнання прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно п. «д» ст.. 156 ЗК України, землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельних ділянок. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 157 ЗК України, відшкодування збитків землекористувачам здійснюють громадяни, які використовують земельні ділянки, а також громадяни, діяльність яких обмежує права землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків встановлюється кабінетом Міністрів України. 9 квітня 1993 року Кабінет Міністрів України своєю постановою № 284 затвердив Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, змістом пунктів 2, 3 якого передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відповідно до акта засідання районної комісії з питань визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 2 від 12 липня 2017 року, загальна сума збитків, завдана орендодавцем [PERSON] ТОВ СП «Нібулон» по двох земельних ділянках складає 215 424 грн. 76 коп. (Т. 1 а. с. 47, 48-49, 50, 51, 52-53, 54, 55, 56, 57-59). Вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ СП «Нібулон» на підставі ст. ст.22 ЦК України, ст. ст. 152, 156, 157 ЗК України, ст. 28 ЗУ «Про оренду землі», пп. 7.4, 7.5, договорів про оренду землі від 12 травня 2006 року. З огляду на те, що [PERSON] не визнається право володіння та користування ТОВ СП «Нібулон» земельними ділянками, переданими ним в оренду, позовна вимога щодо визнання за ТОВ СП «Нібулон» права оренди земельних ділянок підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 16, 792 ЦК України, ст. ст. 93, 125 ЗК України. Так як на час розгляду справи земельні ділянки перебувають в користуванні ТОВ СП "Нібулон", що визнано сторонами в судовому засіданні, перешкод у володінні та користуванні ними орендодавцем не чиниться, в цій частині позов необхідно залишити без задоволення. Таким чином позовні вимоги ТОВ СП «Нібулон» до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. В частині позову [PERSON] до ТОВ СП «Нібулон», суд зазначає, що оскільки проведеною експертизою встановлено, що підписи на договорах від 01 листопада 2014 року виконані [PERSON], доказів недійсності правочинів, зокрема невідповідності їх вимогам ст. 203 ЦК України, [PERSON] не надано, підстав для його задоволення в суду немає. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 141 ЦПК України. Заходи забезпечення позову діють згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України. Зустрічне забезпечення скасовуються в порядку ч. 2 ст. 155 ЦПК України. На підставі ст. ст. 16, 22, 792 ЦК України,ст. ст. 93, 125, 152, 156, 157 ЗК України, ст. ст. 1, 24, 25, 27, 28 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: approved