Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У вересні 2017 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк") та [PERSON] укладено кредитний договір №500317163, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 19072,00 грн на строк до 06 листопада 2017 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами становила 15,99% річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Позивач стверджував, що [PERSON] своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитними коштами та штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором. Зважаючи на те, що позичальник не дотримується умов кредитного договору від 02 листопада 2012 року №500317163, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" просило суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у сумі 49345,62 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 18435,47 грн, проценти за користування кредитом у сумі 8522,58 грн, комісію за управління кредитними коштами у сумі 9287,57 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 13100,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, а відтак, відповідно до положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з початку особливого періоду нарахування процентів за користування кредитом та неустойки є неправомірним. Таким чином, [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 18435,47 грн, комісії за управління кредитними коштами у сумі 9287,57 грн, та процентів за користування кредитом та штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором - за період до 30 березня 2016 року, тобто до вступу відповідача на військову службу до лав Збройних Сил України. Крім того, [PERSON] просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафу за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором. Представники залучених до участі у справі в якості третіх осіб ПАТ "Альфа-Банк" та товариства з обмеженою відповідальністю "Дата майнінг груп" (далі - ТОВ "Дата майнінг груп") в судове засідання не з'явились, треті особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання своїх представників суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2012 року ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір №500317163, за умовами якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 19072,00 грн на строк до 06 листопада 2017 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами становила 15,99% річних (а. с. 7-9). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ПАТ "Альфа-Банк" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 19072,00 грн. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з п. 2.3. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит у термін до 06 листопада 2017 року. Однак [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором від 02 листопада 2012 року №500317163 зобов'язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом. За договором факторингу від 30 вересня 2014 року ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Дата майнінг груп" право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором від 02 листопада 2012 року №500317163 (а. с. 77-79, 80-82). У свою чергу, на підставі договору факторингу від 10 жовтня 2016 року №2016-1ДМГ/ЄАПБ ТОВ "Дата майнінг груп" відступило право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а. с. 63-68, 69-71, 72-74, 75, 76). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 4 кредитного договору від 02 листопада 2012 року №500317163 за повне чи часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за кристування ним, та/або інших платежів, сплата яких, передбачена договором, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 150,00 грн за перший прострочений платіж та 350,00 грн за кожний наступний просторчений платіж поспіль. Штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором, нарахований позивачем, у сумі 13100,00 грн. П. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач у судовому засіданні зробив заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором. Таким чином, в частині вимог про стягнення штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором поза межами річного строку до моменту пред'явлення позивачем позову слід відмовити. Розмір штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором за рік, що передує зверненню позивачем з позовом (з 21 вересня 2016 року), складає 700,00 грн. Отже, заявлена до стягнення сума заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2012 року №500317163 з урахуванням штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором за рік, що передує зверненню позивачем з позовом, становить 36945,62 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 18435,47 грн, проценти за користування кредитом у сумі 8522,58 грн, комісія за управління кредитними коштами у сумі 9287,57 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 700,00 грн. Однак, розраховуючи суму заборгованості за кредитом, позивач не звернув увагу на такі обставини. Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України" на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено п. 15 такого змісту: "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Відповідно до Закону України від 21 жовтня 1993 року "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і тривав на час дії кредитного договору від 02 листопада 2012 року №500317163 (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц, у постанові від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц). П. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що сфера дії цього закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей. З огляду на те, що з 30 березня 2016 року і до сьогодні відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (а. с. 44-47), він має право на визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема на звільнення від обов'язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов'язань за кредитним договором з початку і до закінчення особливого періоду. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом та штрафу за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором від 02 листопада 2012 року №500317163 за період з 30 березня 2016 року до 06 листопада 2017 року є неправомірним. Отже, ураховуючи наведені обставини, заборгованість за кредитним договором від 02 листопада 2012 року №500317163, яка підлягає стягненню з [PERSON], становитиме 34730,77 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 18435,47 грн, проценти за користування кредитом у сумі 7007,73 грн (8522,58 грн - 1514,85 грн = 7007,73 грн), комісія за управління кредитними коштами у сумі 9287,57 грн. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором від 02 листопада 2012 року №500317163 у сумі 34730,77 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1126,13 грн (34730,77 грн / 49345,62 грн х 1600,00 грн = 1126,13 грн). З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 258, 267, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 551, 553, 554, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial