Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, якою просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 62,8 кв.м.; прибудову літ. «а», тамбур літ. «а1», тамбур літ. «а2», ганок, душ літ. «Б», туалет літ. «В», хвіртку № 1, огорожу № 2, ворота № 3, що розташовані за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO] та [PERSON], що померла [INFO]. Позовні вимоги мотивував тим, що між батьком позивача [PERSON] та [PERSON] 02.05.1985 року було укладено шлюб, який зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до наказу № 28 від 20.04.1989 року по Учгоспу «Приозерне» батьку позивача [PERSON] виділено земельну ділянку розміром 0,06 га за адресою [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. На протязі 1988 - 1991 років спадкодавці на вищезгаданій земельній ділянці побудували житловий будинок літ. «А» із прибудовою літ. «а», тамбури літ. «а1» та «а2», ганок, душ літ. «Б», туалет літ. «В», хвіртку № 1, огорожу № 2 та ворота № 3. Вказує про те, що батько за життя не встиг отримати правовстановлюючий документ на вказаний будинок. В обґрунтування побудови батьком за життя вищезгаданих будівель та споруд посилається на технічну документацію БТІ. Зазначає про те, що спадкодавці за життя постійно проживали у вищезгаданому будинку. [INFO] батько позивача помер, та після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, що за адресою [ADDRESS], яку прийняли позивач та [PERSON] Проте [INFO] померла також і [PERSON] Вказує про те, що він, починаючи з 1991 року постійно проживав зі своїми батьками та був зареєстрований за адресою спірного домоволодіння. При цьому вказує, що відповідач-1 починаючи з 2000 року і до часу подачі позову у спірному домоволодінні не мешкає. Зазначає про те, що звернення позивача до нотконтори із заявою про прийняття спадщини в оформленні спадкових прав на спірне домоволодіння йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння. Через викладене просить захистити його порушені права саме в порядку визначеному в прохальній частині позову. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав із вказаних у позові підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача-2 Комишанської селищної ради м. Херсона за довіреністю Кабанов Р.М. у судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказуючи на відсутність з цього приводу спору з боку його довірителів. Відповідач-1 [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, якою також зазначав про своє визнання позовних вимог без вказівки на підстави такого визнання. Від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, якою вони при вирішенні питання по суті покладались на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились, вивчивши доводи позовної заяви та перевіривши їх поданими сторонами доказами, а також документами наявними в матеріалах інвентарної справи на спірне домоволодіння та відомості з реєстру прав власності на спірну нерухомість, приходжу до наступних висновків. Так судом встановлено, що позивач, як і відповідач-1 [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON], при цьому між останніми двома 02.03.1985 року було укладено шлюб, що підтверджується дослідженими судом свідоцтвами про народження від 18.04.1985 року серії [NUMBER] та від 17.07.1987 року серії [NUMBER], а також свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.03.1985 року серії [NUMBER] ( а.с. 9, 25) [INFO] у віці 43 роки помер [PERSON], а [INFO] у віці 45 років померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвами про смерть від 02.09.2005 року серії [NUMBER] та від 14.01.2012 року серії [NUMBER] відповідно (а.с. 10, 41). За життя за [PERSON] наказом № 12 від 20.04.1989 року по Учгосп «Приозерне» Херсонського сільгоспінституту було закріплено земельну ділянку площею 0,06 га., що по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку (а.с. 12). Окрім того за життя [PERSON] рішенням Комишанської сільради № 67 від 03.05.1988 року за заявою останнього було вирішено дозволити продовження строків будівництва житлових на надвірних споруд за адресою [ADDRESS] до грудня 1989 року. Окрім того рішенням Комишанської сільради № 49 від 06.06.1989 року вищезгаданий накази № 25 по Учгосп «Приозерне» про виділ земельної ділянки для будівництва житлового будинку було затверджено. Також, рішенням виконкому Комсомольської районної ради народних депутатів м. Херсона №269 від 11.08.1989 року [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку розміром 12,50х10,72 м., будівництво сараю-літньої кухні розміром 4,50х7,0 м. у [ADDRESS] відповідно до проекту головного архітектора м. Херсона. Строк здачі будівництва в експлуатацію визначено серпнем 1992 року. При цьому 20.09.1989 року Головним архітектором м. Херсона, відповідно до вказаного рішення Херсонського міськвиконкому, було затверджено проект будівництва будівель та споруд на земельній ділянці у [ADDRESS], а саме будівництво житлового будинку площею 10,72х12,56, сараю-літньої кухні площею 6,0х4,0 м., вбиральні площею 2х1 м. та мостіння площею 1,0 м., який управлінням архітектури та містобудування м. Херсона було зареєстровано 28.09.1989 року за № 168 ( а.с. 14). При цьому дослідженням інвентарної справи на спірне домоволодіння не встановлено наявність будь-яких інших документів, які б у встановленому законом порядку свідчили про здачу спірного домоволодіння спадкодавцем в експлуатацію як станом до серпня 1992 року так і пізніше. При цьому слід зазначити, що позивачем, окрім вищезгаданих документів, суду надано також технічний паспорт на спірне домоволодіння а також два висновки про технічний стан такого домоволодіння усі від 14.05.2015 року, затверджені керівником ХБТІ (а.с. 15- 19), з яких вбачається наявність на виділеній за обставинами справи для забудові ділянці, що за адресою [ADDRESS] житлового будинку літ. «А» площею забудови 72,1 кв.м., прибудови літ. «а» площею забудови 89,2 кв.м., тамбурів літ. «а1» та «а»» площе забудови 4,7 кв.м., а також споруди літ. «Б» - душ площею 1,7 кв.м. та літ. «В» туалет площею 1,7 кв.м., при цьому, згідно вказаної технічної документації роком забудови об'єктів зазначено 1992 рік. Згідно п.п. 2, 5, ч. 1 ст. 26 Закон УРСР, ВР УРСР "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" від 07.12.1990, № 533-XII, в редакції, що діяла станом на серпень 1992 року, тобто на час, коли спадкодавцю за документами було визначено граничний строк для здачі будинку до експлуатацію, сільська, селищна, міська Рада народних депутатів: здійснює контроль за додержанням затверджених проектів будівництва об'єктів житлово-комунального господарства і виробничого призначення; зупиняє будівництво, яке проводиться з порушенням планів забудови і затверджених проектів і може завдати шкоди навколишньому середовищу; призначає державні приймальні комісії, затверджує акти про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів житлово-цивільного призначення, а також бере участь у прийманні в експлуатацію інших об'єктів, розташованих на відповідній території. Згідно ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 13 Закон УРСР, ВР УРСР, від 07.02.1991, № 697-XII "Про власність" громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Згідно п. 6 ч. 1, ч. 3 ст. 19 Закон, ВР України, від 01.07.2004, № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зі змінами внесеними згідно із Законом України від 16.05.2013 р. N 245-VII державна реєстрація прав проводиться на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти нерухомості документами, що посвідчують речові права на земельні ділянки під такими об'єктами, можуть також вважатися рішення відповідної сільської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому судом встановлено, що, як вбачається із паспортних даних позивача ( а.с. 7), так і з домової книги за адресою спірного домоволодіння (а.с. 21-23) та з довідок за адресою спірного домоволодіння (а.с. 24), позивач з народження до 2002 року був прописаний за адресою спірного домоволодіння, після чого також там був прописаний з січня 2004 року де мешкав і на ас смерті спадкодавців за спірними правовідносинами. Слід також зауважити, що згідно ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, в редакції, що діяла за життя спадкодавців за розглядуваними судом обставинами право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. При цьому ст. 182 ЦК України встановлено право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом, а саме ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких обставин спадкоємець не позбавлений права звернутися до суду із позовом про визнання за ними права на спадкування прав і обов'язків спадкодавця та на підставі рішення суду, ухваленого за такими вимогами, звернутися за оформленням права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею їм свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади. Окрім того, аналізуючи вищевикладені обставини, спадкоємець також не позбавлений права звернутися до суд із вимогою про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, що були використані при будівництві нерухомого майна на яке спадкодавцем не за життя не було оформлено право власності у встановленому законом порядку, проте позивачем обрано інший, розглядуваний спосіб захисту своїх прав, хоча судом представнику останнього у судовому засіданні роз'яснювались відповідні права позивача. Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог через неправильний спосіб захисту. Питання щодо розподілення судових витрат по справі суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed