Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

ТзОВ "Благо-Інвест" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 3333,30 грн. та 1333,40 грн. адміністративних витрат за Основним договором. Крім цього, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме: 380,00 грн. витрати на правову допомогу, 229,40 грн. сплаченого судового збору. Позов мотивує тим, що 29.12.2006 року між ТОВ "Благо-Інвест" та відповідачем [PERSON] було укладено договір №001832, відповідно до якого позивач, діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок відповідача здійснює дії, спрямовані на придбання товару для відповідача на умовах діяльності програми "Інвест", за якою відповідач зобов'язався сплатити одноразовий реєстраційний платіж, а також щомісячно до 15 числа сплачувати загальний платіж, який складається із чистого внеску, за рахунок якого здійснюється оплата товару чи надається відповідна сума у позику та адміністративні витрати, що є платою за послуги позивача з організації діяльності програми. Відповідно до заяви відповідача на участь в асигнаційному заході, учасник отримав дозвіл на суму 40000,00 грн., яку отримав 23.05.2007 року у розмірі 32850,00 грн. та 29.05.2007 року у розмірі 7150,40 грн. 26.04.2007 року укладено Додаток №3 до Договору №001832, де сторони підтверджують, що учасник отримав дозвіл на отримання товару в сумі 40000,00 грн., а також, що на момент підписання Додатку №3 відповідачем було сплачено 17 чистих внесків на суму 5666,61 грн., які зараховані адміністратором в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики. У відповідності до умов Основного договору, 26.04.2007 року з відповідачем укладено договір позики №14/07, відповідно до якого останньому надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання кошти в сумі 40000,00 грн. строком до 15.04.2017 року. За період з 10.01.2007 по 16.11.2012 року відповідачем було сплачено чистих внесків на загальну суму 28333,20 грн. З грудня 2012 року відповідач почав порушувати графік погашення позики. Станом на вересень 2013 року виникла заборгованість у сумі 3333,30 грн. адміністративних витрат за Основним договором в період з грудня 2012 року по вересень 2013 року. В свою чергу відповідачем [PERSON] до суду подано заперечення на позовну заяву. Заперечення мотивує тим, що умови укладеного між ним та ТОВ "Благо-Інвест" договору виконував згідно умов догвоору, щомісячні виплати в розмірі 333,33 грн. та адміністративні витрати він проводив при отриманні ним платіжного доручення. В зв"язку з процедурою банкрутства ТОВ платіжні доручення перестали надходити відповідачу і він не знав куди і на який рахунок сплачувати внески, тому в нього і утворилася заборгованість, яку він не відмовляється сплачувати. Просить суд позовні вимоги задовольнити частково, відмовити позивачу в стягненні понесених позивачем витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надіслав на адресу суду заву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 23.01.2014 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. 19.12.2013 року ним до суду було подано письмове заперечення на позов. 23.12.2013 року позивач клопотав про відкладення судового засідання у зв"язку з можливим врегулюванням спору у позасудовому порядку. Клопотання позивача було задоволено, судове засідання відкладено на 09.00 годину 23.01.2014 року. Судове засідання проведено у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 29.12.2006 року між ТОВ "Благо-Інвест"та відповідачем [PERSON] було укладено договір №001832 (а.с.4), відповідно до якого позивач діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок відповідача здійснює дії, спрямовані на придбання товару для відповідача на умовах діяльності програми "Інвест", за якою відповідач зобов'язався сплатити одноразовий реєстраційний платіж, а також щомісячно до 15 числа сплачувати загальний платіж, який складається із чистого внеску, за рахунок якого здійснюється оплата товару чи надається відповідна сума у позику та адміністративні витрати, що є платою за послуги позивача з організації діяльності програми. Відповідно до заяви відповідача на участь в асигнаційному заході, учасник отримав дозвіл на суму 40000,00 грн., яку отримав 23.05.2007 року у розмірі 32850,00 грн. та 29.05.2007 року у розмірі 7150,40 грн. 26.04.2007 року укладено Додаток №3 до Договору №001832, де сторони підтверджують, що учасник отримав дозвіл на отримання товару ув сумі 40000,00 грн., а також, що на момент підписання Додатку №3 відповідачем було сплачено 17 чистих внесків на суму 5666,61 грн., які зараховані адміністратором в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики (а.с.7). У відповідності до умов Основного договору, 26.04.2007 року з відповідачем укладено договір позики №14/07, відповідно до якого останньому надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання кошти в сумі 40000,00 грн. строком до 15.04.2017 року (а.с.8). За період з 10.01.2007 по 16.11.2012 року відповідачем було сплачено чистих внесків на загальну суму 28333,20 грн. З грудня 2012 року відповідач почав порушувати графік погашення позики (а.с.11). Станом на вересень 2013 року виникла заборгованість у сумі 3333,30 грн. адміністративних витрат за Основним договором в період з грудня 2012 року по вересень 2013 року. Постановою Господарського суду Житомирської області від 04.03.2013 року, ТОВ "Благо-Інвест" було визнано банкрутом та розпочата ліквідаційна процедура товариства. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов"язків, встановлених договором позики, що забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 229,40 гривень судового збору (а.с.1), а відтак, з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 380,00 грн., суд приходить до переконання, що в задоволенні такої слід відмовити, виходячи з наступного. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ст. 56 ЦПК України). Таким чином, необхідною умовою допуску особи, яка надає правову допомогу для участі у справі, є волевиявлення особи, яка бере участь у справі та прийнята з цього питання ухвала суду. Відшкодування витрат на правову допомогу може мати місце лише за наявності цих умов. Позивач заяви про допуск особи, яка має право на надання правової допомоги, не надав. Відтак відшкодування витрат на правову допомогу не може мати місця. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, позовні вимоги позивача слід задовольнити частково.

Outcome: partial