Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 26 червня 2007 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач як клієнт банку зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, передбачені цим Договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору № б/н від 26 червня 2007 року, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2014 року утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 13 387 грн. 44 коп. Представник позивача Спірідонова Н.І. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили позов, зазначили, що у зв'язку з тим, що картку було викрадено у 2008 році, про що повідомив банк, до зняття коштів за кредитним договором відповідач не має ніякого відношення, а тому просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 526, 651 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, 26 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, до складу якого входить заява про надання кредиту, «Умови надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку». Факт підписання кредитного договору № б/н від 26 червня 2007 року та отримання відповідачем кредитної картки сторонами не оспорюється. Відповідно до розділу "Кредитна картка" заяви відповідача, його кредитний ліміт становить 5 000 грн., базова відсоткова ставка по кредиту - 22,8 % із розрахунку 360 днів у році, розмір комісії за кредитне обслуговування - 1 % від суми заборгованості, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, передбачені цим Договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення [PERSON] строків сплати за будь-якими грошовими зобов'язаннями, передбаченими дійсним договором понад 120 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову. Відповідно до розрахунку позивача, прострочена сума заборгованості станом на 31 березня 2014 року становить - 13 387 (тринадцять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 44 коп., яка складається з наступного: 3 876 грн. 01 коп. - заборгованість за кредитом; 5 565 грн. 94 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2 831 грн. 80 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 613 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи № 23/4764, порушеної 26 лютого 2009 року за ст. 185 ч. 3 КК України, вбачається, що в ніч з 24 на 25 квітня 2008 року, невстановлена особа з метою викрадення чужого майна шляхом вільного доступу проникла в кабінет інструктора локомотивного депо ст. Шепетівка [PERSON], звідки таємно викрала пластикову кредитну картку Приватбанку, видану на ім'я останнього, з якої в ніч на 26 квітня 2008 року зняла кошти в сумі 4 841 грн., завдавши матеріальних збитків [PERSON] Постановою слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Янішевської Т.В. від 02 березня 2009 року [PERSON] визнано потерпілим по даній справі. Постановою слідчого Янішевської Т.В. від 24 квітня 2009 року досудове слідство у кримінальній № 23/4764 провадженням зупинено на підставі п. 3 с. 206 КПК України (ред. 1960 р.). Із санаторно-курортної книжки [PERSON] вбачається, що останній в період з 05 квітня 2008 року по 25 квітня 2008 року проходив лікування у санаторії «Картпати», що знаходиться в с. Карпати-1 Мукачівського району Закарпатської області, що підтверджує покази відповідача про те, що він фізично не мав змоги зняти кошти з карткового рахунку з банкомату, який знаходився у м. Шепетівка по вул. К.Маркса, 43, кафе "Молодіжне". Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В судовому засіданні [PERSON] довів відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання за кредитним договором № б/н від 26 червня 2007 року, оскільки після викрадення кредитної картки звернувся з відповідним повідомленням до банку, а також із заявою до правоохоронних органів по факту даного викрадення, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи № 23/4764, тобто вжив всіх заходів щодо належного виконання зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає у зв'язку з відсутністю вини відповідача у порушенні зобов'язання.

Outcome: dismissed