Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач у червні 2013 року звернулася до суду з позовом до відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа - начальник відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківського району Харківської області Бабельчук Ольга Іванівна, в.о. завідувача Пісочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) №3 «Теремок» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Ветренко Марина Юріївна про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної (немайнової) шкоди. У грудні позивач вточнила , а в лютому збільшили збільшила свої позовні вимоги та просила суд постановити рішення, яким : визнати незаконним та скасувати наказ № 151-к від 16 травня 2013 р. про звільнення її з займаної посади на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з набранням сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, виданий начальником відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області Бабельчук Ольгою Іванівною; визнати незаконним та скасувати наказ № 74-к від 16 травня 2013 р. про звільнення її з займаної посади на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, виданого виконуючим обов'язки завідуючого Пісочинського дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Ветренко Мариною Юріївною; поновити її на посаді завідувача Пісочинського дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області; стягнути з Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 33214 грн. 35 коп.; стягнути з Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської на її користь моральну (немайнову) шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах одного місяця. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно наказу № 912-к начальнику відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 01.10.2009 р. вона була прийнята на посаду завідувача комунального дошкільного навчального закладу «Теремок» смт. Пісочин. Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 12.07.2011 р. назва комунального дошкільного навчального закладу «Теремок» смт. Пісочин було змінена на Пісочинський дошкільний заклад (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 р. її було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП України, тобто за порушення встановлених законом обмежень стосовно використання службових повноважень і пов'язаних з цим можливостей з отриманням за це неправомірної вигоди у розмірі, що не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів податком доходів громадян. З вказаною постановою Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 р. вона не погодилась, винною себе в скоєні адміністративного правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та ч. 2 ст. 172-2 КпАП України, не визнала. Постанова Харківського районного суду Харківської області була оскаржена нею у встановленому законом порядку до апеляційного суду Харківської області. Незважаючи на те, що відповідачам у справі було відомо, що вона не погодилась з постановою суду першої інстанції від 16.04.2013 року та оскаржила її до апеляційного суду Харківської області, наказом № 151-к начальника відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 16.05.2013 р. вона була звільнена з займаної посади на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з набранням сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення. Постановою апеляційного суду Харківської області від 20.08.2013 року було скасовано постанову Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 р., якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП України. Постанова суду другої інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. Звільнення вважає незаконним, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КЗпП України, у випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 цієї статті, вона підлягала звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а вона була звільнена через 8 днів після отримання постанови суду,так як Постанову Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 р. начальником відділу освіти Харківської державної районної адміністрації Харківської області було отримано 08.05.2013 р., про що свідчить вхідний № 856/1-51 на супровідному листі. Крім того, вказана вище норма передбачає підставою для звільнення лише судове рішення, яке набрало законної сили. Оскільки вона оскаржила постанову Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 року до апеляційного суду, то вона не набрала законної сили на момент її звільнення станом на 16.05.2013 року. Таким чином, наказ № 151-к про її звільнення з займаної посади було складено до прийняття остаточного рішення по справі апеляційним судом Харківської області, а тому є незаконним. При звільненні її з займаної посади начальником відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківського району Харківської області було безпідставно застосовано норму Кодексу Закону про працю України, яка на час видання наказу не була чинною. Також позивач вважає, що притягуючи її до відповідальності за ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП України, та ухвалюючи постанову 16.04.2013 р. Харківській районний суд Харківської області помилково вважав її суб'єктом вказаного адміністративного правопорушення, виходячи лише з того, що вона «одержую заробітну плату за рахунок місцевого бюджету», таким чином, прирівняв її до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування. Такий висновок не відповідає дійсності та не витікає з вимог вказаного Закону. Крім того, суперечить положенням чинної посадової Інструкції завідувача комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок» смт. Пісочин. Крім того, її звільнення начальником відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області було звільнено з займаної посади не отримавши погодження органу місцевого самоврядування - Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, так як ,відповідно до п. 1.3 Розділу „Загальні положення" Статуту Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області є засновником Пісочинського дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок», саме з посади завідуючої якого її і було незаконно звільнено. Також при звільненні з займаної посади їй не було видано копію наказу № 151-к від 16.05.2013 р. та з нею не були проведені повні розрахунки у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Копію наказу № 151-к від 16.05.2013 р. їй було вручено лише 13.06.2013 р., тому вважає, що її звільнення з займаної посади проведено з порушенням ч. 1 та ч. 2 ст. 47 КЗпП України. Також вважає незаконним наказ № 74-к від 16.05.2013 року про її звільнення з посади завідувача Пісочинського дитячого дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» за ст. 36 п. 7-1 КЗпП України, виданого виконуючим обов'язки завідуючого вказаного закладу Ветренко М.Ю, яким її звільнення відбулося на підставі наказу № 151-к від 16.05.2013 року, виданого начальником відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківського району Харківської області Бабельчук О.І., оскільки до компетенції виконуючого обов'язки Пісочинського дитячого дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» прийняття на роботу завідувача та його звільнення не належить; вказаний наказ вона взагалі ніколи не бачила, з його змістом не була знайома, його копію не отримувала, взнала про нього тільки лише при ознайомленні з матеріалами справи під час підготовки до судового засідання. Також разом з поновленням на роботи вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який згідно її розрахунку та з урахуванням її середньоденної заробітної плати за період з 17 травня 2013 року та по день подачі заяви про збільшення позовних вимог складає 33214 грн. 35 коп. Крім того, вважає, що позбавивши її займаної посади та звільнивши без будь-яких правових підстав, відповідач завдав їй моральної (немайнової) шкоди, яка виразилась в наступному. Протягом декількох місяців начальником відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області штучно створювались умови, які не давали їй можливості виконувати свої посадові обов'язки. Відносно неї провокувались безпідставні перевірки, складались акти та інше. Без будь-яких правових підстав її звинуватили в порушеннях, яких в дійсності не було. Таке упереджене ставлення особисто до неї начальника відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області дуже вплинуло не тільки на її працездатність та виконання професійних обов'язків, а й завдало додаткових моральних страждань, бо вона втрачала довіру улюблених вихованців закладу та їх батьків, співробітників, які протягом багатьох років з великою повагою відносились до мене. Крім того, перевірки, які відбувались відносно неї провокувались відповідачем та були направлені на публічне приниження її як керівника закладу та знищення як людини. В цілому, усі дії відповідача відносно неї мали лише єдину мету - звільнення з займаної посади будь-якою ціною. Саме при таких обставинах, було видано наказ № 151-к від 16.05.2013 р. Внаслідок вищевикладеного, у зв'язку з постійним психічним навантаженням у неї загострились хронічні захворювання. Як публічна, досить відома людина в районі за місцем працевлаштування, будучи фактично знищеною та приниженою, вона була вимушена доводити особисто до її підлеглих, батьків, усіх відвідувачів закладу та колег-керівників, що ніякого правопорушення вона не вчиняла. Такі обставини додавали їй додаткових моральних страждань. Усе викладене дуже негативно вплинуло на її професійну діяльність, моральний стан та стан здоров'я, що в цілому змінило її життя, оскільки вона втратила нормальні життєві зв'язки з суспільством. Моральну шкоду, яка їй була завдана відповідачем внаслідок незаконного звільнення, яка підлягає відшкодуванню, вона оцінюю в 5000 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, надавши вищевказані пояснення. Представники відповідачів , Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області; третьої особи , Начальник відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області Бабельчук Ольги Іванівні проти позову заперечували, надали суду письмові заперечення ( а.с.33-34,59,109-111) та посилались на те, що позивачем пропущений строк позовної давності; відділом освіти при звільненні позивача не порушені вимоги п.7-1 ст.36 КЗпП України, зміст якої викладено у редакції на час звільнення; відділ освіти не зобов'язаний був видавати позивачу копію наказу, оскільки вона звільнена не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу , а звільнена за вчинення корупційного правопорушення на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 року, яка набрала законної сили 24.04.2013 року;позивач її не оскаржила в установлений законом строк, визнана свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення; позивач працюючи на посаді завідувача завідувача дошкільного навчального закладу селища Пісочин, відносилась до посадової особи юридичних осіб публічного права, яка отримувала заробітну плату за рахунок місцевого бюджету , допустила порушення обмежень щодо використання службового становища з одержанням неправомірної вигоди, а саме : неправомірно надала собі перевагу у вигляді незаконного отримання заробітної плати в сумі487,06 грн., тобто вчила дії, які містять ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого.1 ст.6 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції», ч.2 ст.172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення» ; також позивач не надала ніяких доказів стосовного упередженого ставлення до неї начальника відділу освіти; вважають дії відділу освіти та начальнику відділу освіти райдержадміністрації щодо звільнення позивача були здійснені на підставі та у межах діючого законодавства України. Також оскільки, як вважають відповідача, права [PERSON] не були ними порушені, то моральної шкоди їх діями не було заподіяно. Третя особа, в.о. завідувача Пісочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) №3 «Теремок» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Ветренко М.Ю. в останнє судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність , при вирішення позову покладалась на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно наказу № 912-к начальнику відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 01.10.2009 р. [PERSON] була прийнята на посаду завідувача комунального дошкільного навчального закладу «Теремок» смт. Пісочин. Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 12.07.2011 р. назва комунального дошкільного навчального закладу «Теремок» смт. Пісочин було змінена на Пісочинський дошкільний заклад (ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області ( а.с.11). Постановою Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 р. її було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП України, тобто за порушення встановлених законом обмежень стосовно використання службових повноважень і пов'язаних з цим можливостей з отриманням за це неправомірної вигоди у розмірі, що не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів податком доходів громадян, яка відповідно супровідного листа надійшла до відділу освіти Харківської державної районної адміністрації 30.04.2013 року ( а.с.35,36-38). Наказом № 151-к начальника відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 16.05.2013 р. [PERSON] була звільнена з займаної посади на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з набранням сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення ( а.с.5). Наказ № 74-к від 16.05.2013 року [PERSON] також була звільнена з посади завідувача Пісочинського дитячого дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» за ст. 36 п. 7-1 КЗпП України, виданим виконуючим обов'язки завідуючого вказаного закладу - Ветренко М.Ю. Звільнення відбулося на підставі наказу № 151-к від 16.05.2013 року, виданого начальником відділу освіти Харківської, про наявність якого позивачу стало відомо тільки у суді при ознайомленні з матеріалами справи ( а.с.70). З постановою Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 р. позивач не погодилась, винною себе в скоєні адміністративного правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та ч. 2 ст. 172-2 КпАП України, не визнала. Постанова Харківського районного суду Харківської області була оскаржена нею у встановленому законом порядку до апеляційного суду Харківської області. Постановою апеляційного суду Харківської області від 20.08.2013 року було скасовано постанову Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2013 р., якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП України ( а.с.78-79. Вказана Постанова суду Апеляційного суду Харківської області є остаточною і оскарженню не підлягає. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається зі вказаної постанови -постанова Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня не набрала законної чинності, оскільки була вручена [PERSON] лише 17 червня 2013 року , так як відповідно наказу №40-к вона з 16 по 30 квітня 2013 року перебувала у щорічній відпустці. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення національного законодавства відповідність із стандартами Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією» від 18 квітня 2013 року « 221-У11, який набрав чинності 18 травня 2013 року, у Кодексі України про адміністративні правопорушення ст..172-2, по якій [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, виключена та на час розгляду справи є чинною. Відповідно до ч.2 ст.8 КУпАП закони, які пом'якшують адміністративну відповідальність або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення , мають зворотну силу, тобто поширюються на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Крім того, відповідно до п. 8.2 Р. У111 Статуту Пісочинського дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» керівництво роботою дошкільного закладу здійснює його завідувач, який призначається і звільняється з посади відділом освіти Харківської районної державної адміністрації за погодженням з органами місцевого самоврядування з дотриманням чинного законодавства. Як вбачається безпосередньо зі змісту наказу № 151-к від 16.05.2013 року, виданого начальником відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області Бабельчук О.І., остання не дотрималась вищевказаних положень Статуту та звільнила [PERSON] з займаної посади, не отримавши погодження органу місцевого самоврядування - Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, яка відповідно до п. 1.3 Розділу „Загальні положення" Статуту , є засновником Пісочинського дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок», саме з посади завідуючої якого позивача і було звільнено. Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи" При звільненні з займаної посади [PERSON] не було видано копію наказу № 151-к від 16.05.2013 р. Також під час звільнення зі нею не були проведені повні розрахунки у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Копію наказу № 151-к від 16.05.2013 р. їй було вручено лише 13.06.2013 р., тобто на вказаний час ст..172-2 КпАП України, по якій [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, а потім звільнена вказаним наказом, виключена. Тому при таких обставинах, наказ № 151-к начальника відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 16.05.2013 р. про звільнення [PERSON] з займаної посади на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з набранням сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення, підлягає скасуванню. Також суд вважає, що наказ 74-к від 16.05.2013 року, виданий виконуючим обов'язки завідуючого Пісочинського дитячого дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» Ветренко М.Ю. є незаконним, оскільки суперечить установчим документам закладу та КЗпП України, так як відповідно до положень п. 8.2 Р. У111 Статуту Пісочинського дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок» його завідувач призначається і звільняється з посади відділом освіти Харківської районної державної адміністрації за погодженням з органами місцевого самоврядування з дотриманням чинного законодавства. Крім того, як пояснила у судовому засіданні третя особа, Ветренко М.Ю., яка видала та підписала вказаний наказ, 16.05.2013 року вона ще не виконувала обов'язки в. о. завідувача Пісочинського дошкільного закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок», видати та підписати вказаний наказ її зобов'язала начальник відділу освіти Харківської районної державної адміністрації О.І. Бабельчук, він був виданий задньою датою. Таким чином сказаний наказ також підлягає скасуванню. Тому суд вважає, що [PERSON] була звільнена з займаної посади без законних підстав. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату робітникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки № 2491 від 08.11.2013 року, наданою до суду представником відповідача Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області ( а.с.65), середньоденна заробітна плата завідуючого Пісочинского ДНЗ (ясла-садок) № 3 „Теремок", яку [PERSON] займала до звільнення, станом на 16.05.2013 року складала 170 грн. 33 коп., що обчислена відповідно до постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Відповідно розрахунку позивача, з яким суд погоджується сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу складає : травень 2013 р. (12 раб. днів) = 2043,96 грн.; червні 2013 р. (19 раб. днів) = 3236,27 грн.;липні 2013 р. (23 раб. дня) = 3917,59 грн.; серпня 2013 р. (21 раб. день) = 3576,93 грн.;вересні 2013 р. (20 раб. днів) = 3406,60 грн.; жовтні 2013 р. (23 раб. дні) = 3917,59 грн.;листопаді 2013 р. (21 раб. день) = 3576,93 грн.; грудні 2013 р. (18 раб. дні) = 3065,94 грн.;січні 2014 р. (20 раб. днів) = 3406,60 грн.; лютому 2014 р. (14 раб. днів) = 2384,62 грн., а усього: 33214 грн. 35 коп. Але при цьому суд вважає,що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу повинна бути виплачена позивачу по день винесення рішення, тому вказана сума збільшиться на 510,99 грн.( за 3 дні лютого 2014 року ,170,33 Х3), тому остаточно сума заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь [PERSON] складає 33725,34 грн. Так як фінансування Пісочинского ДНЗ (ясла-садок) № 3 „Теремок", здійснює Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, яка також є і його засновником, то сума заробітної плати за вимушений прогул підлягає стягненню на користь [PERSON] саме з неї. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом дійсно встановлено, що незаконним звільненням [PERSON] заподіяна маральна шкода, так як це призвело її до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків. Але, разом з тим, моральна шкода відшкодується власником або уповноваженим ним органом, позовні ж вимоги в частині стягнення моральної шкоди пред'явлені Пісочинській селищній раді Харківського району Харківської області, яка не звільняла [PERSON] з займаної посади, а тільки є засновником Пісочинского ДНЗ (ясла-садок) № 3 „Теремок" та здійснює його фінансування. При таких обставинах в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Також суд не погоджується з доводами відповідача, Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації, в той частині, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України , так як відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ст..253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Так як встановлено судом, проти чого не заперечували сторони, трудову книжку [PERSON] отримала 16.05.2013 року тому перебіг строку почався з 17.05.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії трудової книжки. Позивач звернулась до суду 17.06.2013 року, тобто в строк, передбачений законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial