Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

11.02.2014 року позивач КС "Гарант" звернувся до суду з позовом відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] "про стягнення заборгованості ". В обґрунтування позову зазначив, що на підставі заяви від 08.10.2009 року із [PERSON] було укладено кредитний договір № 128 від 08.10.2009 року та надано кредит у розмірі 15 700,00 грн. На підставі п.1.1 Кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року, позивачем було передано суму відповідачу [PERSON] у касовому порядку згідно видаткового касового ордеру № 750 від 08.10.2009 року. зазначений договір встановлює плату за кожен день користування кредитом у розмірі 0,2356% від суми залишку кредиту. Відповідно до додаткового договору від 29.12.2010 року до кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року строк погашення кредитного зобов'язання пролонговано до 08.10.2015 року. Згідно з п.п.1.1, 4.4, 4.10 кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року, відповідач зобов'язаний сплачувати не пізніше 8 числа кожного місяця проценти, які нараховуються на залишок кредиту, і основну суму кредиту рівними частками. Першочергово сплачуються проценти, а в наступну чергу - частка основної суми кредиту. Відповідно до договорів поруки № 236, 237 та 238 від 08.10.2009 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяли на себе обов'язок солідарно відповідати по зобов'язанням [PERSON], що випливає із кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року. Відповідачами порушені умови кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року, договорів поруки та ст.ст. 1054,536 ЦК України, у частині платності та своєчасності виконання боргового зобов'язання, оскільки не було отримано від відповідачів чергових платежів у повному обсязі. 04.08.2010 року Київським районним судом м. Донецька було винесено судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідачів на користь КС "Гарант" за період з 25.12.2009 року по 30.07.2010 року у розмірі 18 185,17 грн. У подальшому виконавчі листи було направлено до відповідних відділів ДВС м. Донецька до примусового виконання, таким чином заборгованість за судовим наказом складає всього 4 763,40 грн. - тіло кредиту. Оскільки відповідачами порушено зобов'язання за кредитним договором позивачем було донараховано проценти за період з 31.07.2010 року по 07.02.2014 року у розмірі 34 560,54 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за донарахованим процентами за кредитним договором № 128 від 08.10.2009 року за період з 31.07.2010 року по 07.02.2014 року у розмірі 34 560,54 грн., а також судовий збір у розмірі 345,61 грн. Представник позивача Пясецька І.В., яка дії на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість. В судове засідання 24.03.2014 року відповідач не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Враховуючи, викладене суд визнає причину неявки відповідача не поважною, та вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних доказів у справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили. Тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року відповідач [PERSON] уклала з позивачем Кредитною спілкою "Гарант" кредитний договір № 128 на підставі якого отримала кредит у розмірі 15 700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,2356 % від суми залишку кредиту за кожен день кредиту (а.с.8). Відповідно до додаткового договору від 29.12.2010 року до кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року строк погашення кредитного зобов'язання пролонговано до 08.10.2015р. (а.с. 9). Відповідно до видаткового касового ордеру від 08.10.2009 року відповідачу [PERSON] був виданий кредит у розмірі 15 700 гривень 00 копійок, який вона отримала, що підтверджується її особистим підписом (а.с.13). Як вбачається з договорів поруки № 236, 237 та 238 від 08.10.2009 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяли на себе обов'язок солідарно відповідати по зобов'язанням [PERSON], що випливає із кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року укладеного із Кредитною спілкою "Гарант "(а.с.10-12). У кожному з договорів поруки (№ 236, 237 та 238 від 08.10.2009 року) є наступні положення: - у п.5.2. Розділу 5 зазначено, що у випадку змін у розділі 4 "Порядок надання/ погашення кредиту та нарахування /сплати процентів ", зміни дати сплати по кредиту та /або процентам, та у п. 1.3. Кредитного договору в частині змін строку кредиту, такі зміни оформлюються окремими Додатковими договорами до Кредитного договору №128 від "8" жовтня 2009 року та не потребують внесення відповідних змін до Договору поруки, так як він є (при наявності) невід'ємною частиною Кредитного договору; - у п.5.3. зазначено, що зміни в Кредитному договорі №128 від "8" жовтня 2009 року, які оформлюються відповідними Додатковими договорами, є обов'язковими для даного Договору поруки. 04 серпня 2010 року Київським районним судом м. Донецька було прийнято судовий наказ про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на користь КС " Гарант" за період з 25.12.2009 року по 30.07.2010 року у розмірі 18 064,85 грн., що підтверджується судовим наказом (а.с.15). Відповідно до розрахунку № 2 заборгованості за донарахованими процентами за кредитним договором № 128 від 08 жовтня 2009 року КС " Гарант", з відповідачів було примусово отримано суму сплаченої заборгованості у розмірі всього 13 421,77 грн., залишок заборгованості за попереднім судовим наказом складає всього 4 763,40 грн. - тіло кредиту. Відповідно до розрахунку наданого відповідачем, правильність якого була перевірена судом, за період з 31.07.2010 року по 07.02.2014 року заборгованість за процентами відповідачів перед позивачем складає 34 560,54 грн. (а.с. 4-6). Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається із положень ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України (п.17 Постанови ПВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"). Як вбачається з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладання окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку та поручителя), а, також, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання (п.22 Постанови ПВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання в частині сплати чергової частини заборгованості за кредитним договором, що згідно ч.1 ст.1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наслідки, а саме наявність у банківської установи права вимагати сплати процентів. Співвідповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], як поручителі [PERSON], згідно ч.1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України відповідають перед банківською установою у тому ж обсязі, що і остання, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки. В договорах поруки, а саме пунктах 5.2. та 5.3., передбачено можливість зміни строків виплати за договором без додаткового повідомлення поручителів та укладання окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку та поручителів), а, також, поручителі дали згоду на зміну основного зобов'язання відповідно до додаткового договору від 29.12.2010 року до кредитного договору № 128 від 08.10.2009 року, яким строк погашення кредитного зобов'язання пролонговано до 08.10.2015 року. Всі відповідачі, які несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники, згідно ч.1 ст. 625 ЦК України не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов'язання, тому позовні вимоги до них в частині стягнення грошових коштів підлягають задоволенню в повному обсязі. Сума заборгованості, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за період з 31.07.2010 року по 07.02.2014 року, складає 34 560,54 грн. З відповідачів на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати з оплати судового збору у розмірі 86,40 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved