Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Вказуючи на те, що [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним договір № 229693 від 02. 08. 2014 року з додатками до нього, укладений між нею та ТОВ «Гранфінресурс», стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки в загальній сумі 3600 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 02. 08. 2014 року між нею та ТОВ «Гранфінресурс» укладено договір № 229693 з додатками до нього №1 та №2, за умовами якого ТОВ «Гранфінресурс», за її згодою, зобов'язується вчинити від її імені та за її рахунок певні дії, спрямовані на отримання нею грошової суми у розмірі 10 000 грн., на умовах діяльності Програми «Альянс-Україна», у порядку та строки, що містить Додаток №2, який є невід'ємною частиною цього Договору, в тому числі сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, організовувати та проводити заходи по розподілу грошового фонду та надати їй заявлену до придбання суму (ст. 1 Договору). На виконання умов даного договору, а саме ст. 2 Договору № 229693 позивачкою 02. 08. 2014 року було здійснено сплату одноразового комісійного внеску у розмірі 650 грн. При цьому позивачка зазначає, що умовами укладеного договору та додатків до нього не визначено чіткого графіку отримання коштів. Діяльністю відповідача є створення та обслуговування пірамідальної схеми, що полягає у формуванні групи клієнтів, метою яких є придбання товару в групах за рахунок коштів їх учасників, без залучення коштів товариства, а зобов'язання відповідача зводяться до організації та створення умов для придбання товарів учасниками системи і здійснення адміністративних послуг. Згідно з укладеним договором учасник має сплатити одноразовий комісійний платіж, адміністративний платіж та щомісячний загальний платіж. Розподіл коштів між учасниками проводиться щомісячно, але право на купівлю товару отримують не всі учасники системи, а ті, які зробили найбільшу кількість загальних щомісячних платежів, тобто розподіл коштів проводиться по пірамідальній схемі. Відповідач здійснює фінансові послуги, які передбачають залучення фінансових активів фізичних осіб, але відповідної ліцензії на цей вид діяльності не має. Вказує, що договір не відповідає чинному законодавству і порушує її права як споживача послуг. Крім того, позивачка вказує що діями відповідача їй була спричинена матеріальна шкода, яка складає 3600 грн. та просить стягнути з відповідача і стягнути понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1020 грн. 15 лютого 2016 року ухвалою суду в якості належного відповідача було залучено по справі ТОВ "Гранфінресурс", місцем розсташування якого є м. Київ вул. Ярославів Вал, будинок 13/2 літера "Б". В судовому засіданні позивач (та її представник) позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити виходячи з пояснень даних ними у судовому засіданні та з матеріалів які маються у справі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час слухання справи був повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення за місцем знаходження юридичної особи в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та зазначених і доведених ними обставин. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, 02. 08. 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Гранфінресурс» укладений договір №229693. Згідно з п. 1.1 статті 1 даного договору, адміністратор, за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні дії спрямовані на отримання учасником грошової суми, зазначеної у додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в додатку №2, який є невід'ємною частиною цього договору, в тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, надати учаснику відповідну суму, заявлену для утримання на умовах діяльності програми. Згідно з п.1 розмір грошової суми, заявленої Учасником для придбання на умовах діяльності Програми та строки розрахунків за даним договором зазначаються у відповідних додатках до цього договору. Статтею 2 договору та додатком № 1 до нього передбачені обов'язки учасника, а саме: сплатити одноразовий комісійний внесок, що становить 650 гривень. Умови розірвання договору наведені у статті 8 додатку №2 договору. Відповідно до п. 8.2. договору сторони дійшли згоди, якщо учасник виявить бажання розірвати договір в односторонньому порядку після встановленого в п. 8.1 даної статі терміну то одноразовий внесок та адміністративні витрати учаснику не повертаються. Відповідно до п. 8.5 договору якщо учасник виявить бажання розірвати договір після закінчення строку визначеного в п. 8.1 даної статті, договір вважається розірваним з першого числа місяця наступного за тим, в якому учасник самостійно повідомив адміністратора про розірвання договору шляхом подання заяви за адресою м. Донецьк, Ворошиловський р-н, вулиця Артема, 32, ТОВ «Гранфінресурс». Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, при цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 вересня 2013 року, відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч.3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Сам, договір не містить строків та (або) термінів отримання учасником товару/позики, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ „Гранфінресурс" за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником товару/позик. Натомість договором передбачено, що у випадку неналежного виконання умов договору або не сплати запропонованих адміністратором платежів, учасник позбавляється права на придбання товару/позики, втрачає сплачений адміністративний платіж і позбавляється права на участь у наступному найближчому заході. У разі виявлення учасником бажання розірвати договір протягом 3 календарних днів з моменту його підписання та виконання ним умов ст. 8 Додатку № 2 до Договору відповідач повертає учаснику 70% внесеного ним вступного платежу, в інших випадках розірвання договору вступний платіж та адміністративні витрати учаснику не повертаються, повернення коштів відбувається після закриття реєстру. Таким чином, суд вважає що умови оспорюваного договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, і що ТОВ „Гранфінресурс" здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання товару/позики формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства, а розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. З умов договору вбачається, що позивач сплачувала кошти не за сам товар, тобто гроші, які вона мала намір отримати у позику, а за дозвіл отримати позику. Передбачувана позика сплачується із коштів учасників групи і ні договір, ні умови програми «Альянс Україна»не передбачають залучення власних коштів товариства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Вразі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину( ч. 2 ст. 216 ЦК України). При вирішенні спору, щодо спірних правовідносин між сторонами, суд враховує правову позицію Верховного Суду України щодо застосування вимог ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів"визначену в постанові від 23.05.2012 року у справі 6-35 цс 12. З положень ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Судом встановлено, що позивач сплачувала кошти не за сам товар/ позику, а за можливість одержання права на купівлю товару/отримання позики. ТОВ „Гранфінресурс" без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару/отримання позики одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Альянс Україна». Тому, позовні вимоги позивача щодо визнання недійним договору № 229693 від 02 серпня 2014 року з додатками до нього та стягнення з відповідача на її користь сум сплачених винагород та одноразового комісійного внеску в сумі 3600 грн., суд вважає доведеними. Також, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦК України стягнути з відповідача по справі судові витрати понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду, які необхідно стягувати в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved