Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", що у подальшому передало свої права Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі -ТОВ "ОПТ Факторинг Україна") звернулося до суду з позовом і просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2006243921 від 14 жовтня 2013 року у розмірі 21448,93 грн., а також за договором про надання споживчого кредиту № 2007659777 від 09 січня 2014 року у розмірі 20104,08 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтував тим, що 14 жовтня 2013 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк"(далі ПАТ "ОТП Банк"), укладений договір про надання споживчого кредиту № 2006243921, за умовами якого банком надано відповідачеві кредит в сумі 18780,00 грн. для придбання товару, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, у порядку та на умовах, що визначені у кредитному договорі. 09 січня 2014 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк"(далі ПАТ "ОТП Банк"), укладений договір про надання споживчого кредиту № 2007659777, за умовами якого банком надано відповідачеві кредит в сумі 15621,00 грн. для придбання товару, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, у порядку та на умовах, що визначені у кредитному договорі. Зобов'язання за вищевказаними договорами про надання споживчого кредиту, кредитор виконав у повному обсязі. При цьому, [PERSON] передбачені договорами зобов'язання, щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за його користування, не виконувала належним чином, у зв'язку з чим станом на 24 листопада 2016 року утворилась заборгованість за договором № 2006243921 у сумі 21448,93 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом - 15983,19 грн.; несплачених відсотків за користування кредитом - 1,25 грн.; комісія за РО - 5464,49 грн.; за договором № 2007659777 у сумі 20104,08 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом - 14606,97 грн.; несплачених відсотків за користування кредитом - 1,27 грн.; комісія за РО - 5495,84 грн. Посилаючись на наведені обставини, а також на умови договору факторингу, який був укладений 22 грудня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", згідно з яким продавець продав (переуступив) покупцю право вимоги за договорами № 2006243921, № 2007659777 укладені з відповідачем, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. В підпункту б) п. 3.15 договорів вказано, що відповідач отримала кошти від банку за згодою свого чоловіка, але такої згоди чоловік не надавав та жодних документів позивач на підтвердження такого не надав. Також вказала, що договір № 2007659777 укладений неналежним чином нечітко та не читаємо, тому не може мати юридичної сили, так як не зрозуміло на яку саме суму оформлений кредит, умови кредиту та час його оформлення. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження переуступки боргу, в якому саме обсязі зобов'язань позичальниці та на яких умовах банк відступив право вимоги до позивача. Її, як боржника, не було повідомлено про передачу боргу позивачеві від первісного стягувача. Наявність боргу відповідача підтверджується лише розрахунком, який не є належним доказом, не надано розрахунку кожної складової боргу , не визначена природа комісії РО та взагалі не зрозуміло за що вона стягується. Вислухавши пояснення відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. 14 жовтня 2013 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк"(далі ПАТ "ОТП Банк"), укладений договір про надання споживчого кредиту № 2006243921, за умовами якого банком надано відповідачеві кредит в сумі 18780,00 грн. для придбання товару, про що свідчить наявна у матеріалах справи його копія (а.с.4-6). 09 січня 2014 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк"(далі ПАТ "ОТП Банк"), укладений договір про надання споживчого кредиту № 2007659777, за умовами якого банком надано відповідачеві кредит в сумі 15621,00 грн. для придбання товару, про що свідчить наявна у матеріалах справи його копія (а.с.13-15). Позивач виконав свої зобов'язання за договорами споживчого кредиту перед відповідачем, шляхом перерахування кредитних коштів на карткові рахунки карток, які отримані відповідачем за № [NUMBER] та [NUMBER] ім'я [PERSON], що підтверджується розписками від 14.10.2013 та 09.01.2014 (а.с.12,21). У свою чергу відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позичальнику вказані кредитні кошти у строки зазначені в кредитному договорі. Але, на порушення умов зазначених договорів, користуючись кредитними коштами відповідач сплату платежів банку здійснював неналежним чином, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, сума якої станом на 24 листопада 2016 року становить за договором № 2006243921 розмір 21448,93 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом - 15983,19 грн.; несплачених відсотків за користування кредитом - 1,25 грн.; комісія за РО - 5464,49 грн.; за договором № 2007659777 озмір 20104,08 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом - 14606,97 грн.; несплачених відсотків за користування кредитом - 1,27 грн.; комісія за РО - 5495,84 грн. До того ж, 22 грудня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу (а.с. 28-34), відповідно до якого первісний кредитор передав, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості. Відповідно до акту приймання передачі реєстру боржників та додатків до нього, право вимоги за договорами про надання споживчого кредиту передано Фактору (а.с.106). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитним договором відповідача було повідомлено листами від 05 січня 2015 року. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до наданих відповідачем квитанцій (а.с.50-52) та розрахунку наданого позивачем (а.с.57-60), встановлено, що боржник здійснював останні платежі до банку до передачі права вимоги за кредитними договорами до Фактора та вказані суми включені в розрахунок заборгованості. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд дійшов висновку, що позивач виконав всі умови кредитного договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе кредитним договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов кредитного договору. Твердження відповідача про відсутність юридичної сили договору про надання споживчого кредиту не приймаються судом, так як на момент укладення вказаних договорів у відповідача не виникало питань щодо не читаємості та не чіткості тексту та не завадило їй отримати кредитні кошти. Враховуючи вищевикладене, те що представник позивача просить позов задовольнити, а відповідач, скориставшись наданими їй кредитами, не здійснювала належним чином повернення кредитних коштів та інших платежів, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню за виключенням комісії. Відповідно до п.1.4.4 кредитних договорів передбачена сплата комісії позичальником щомісяця за обслуговування кредиту одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, розмір якої визначено в Графіку платежів, що є невід'ємною частиною кредитного договору. Таким чином, комісія - це плата за послуги банку за надання та обслуговування кредиту. Однак, позивачем не надано доказів які саме послуги надав банк при оформленні кредитних договорів із відповідачем, за які останній повинен заплатити комісію РО. Крім того, відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України із відповідача також необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем у зв'язку із подачею даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial