Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

05.12.2014 року позивач подав в суд позов, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.10.2014 року у розмірі 4112 грн. 60 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2005 року по 31.10.2014 року у розмірі 1436 грн. 63 коп. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються останньому за адресою: [ADDRESS]. При цьому, через не сплату даних послуг утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути. Відповідач [PERSON], до позиції якого приєдналися інші відповідачі згідно заяв, проти позову заперечував, просив застосувати строки позовної давності та врахувати його тяжке матеріальне становище. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Квартира підключена до центрального водопостачання та водовідведення, яке здійснюється КП «Харківводоканал». Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 року споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Підприємством було підготовлено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового та повідомлено про необхідність його укладання мешканців м. Харкова, його зразок було розповсюджено через засоби масової інформації. Також КП «Харківводоканал» щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує абонентам письмово укласти договір, зазначає адресу, номер телефону, за яким потрібно звернутись, та перелік документів, що необхідні, однак відповідач не вчиняв дій, спрямованих на укладення індивідуального договору. Відповідно до п. 2 ст. 642 ЦК України "якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (...сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції... " КП "Харківводоканал" зі свого боку надає послуги з водовідведення, а відповідач в свою чергу приймає ці послуги і, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, іноді оплачував отримані послуги. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Поряд з цим, суд вважає можливим застосувати строки позовної давності, виходячи з того, що заяву про видачу судового наказу було подано в суд в квітні 2014 року, тобто позивачем пропущений трирічний строк звернення з вимогою за період з 01.12.1999 року по 01.04.2011 року без поважних причин.Відтак заборгованість за надані послуги підлягає стягненню за період з 01.04.2011 року по 31.10.2014 року, що становить 3015,65 грн.. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів стягується судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial