Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 578 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений 18.04.2001 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, посвідчений на Універсальній Товарній Біржі "Марія", зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" № 578 від 18.04.2001 року, право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 5958 від 26.04.2001 року, в реєстровій книзі № 132. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі-продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. Крім того, сторона договору - [PERSON] помер [INFO] . На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив розглядати справу без його участі. Представник позивача - адвокат Ісаєва Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову. Відповідачі також надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи в своїй заяві просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 18.04.2001 року [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 578 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений на Універсальній Товарній Біржі "Марія", зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" № 578 від 18.04.2001 року, та 26.04.2001 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за позивачем в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 5958, в реєстровій книзі № 132. Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.12.2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Через невідповідність договору купівлі-продажу нерухомого майна вимогам закону, позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved