Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] .Сторони проживають окремо, дитина залишилась проживати з матір`ю, позивачкою у даній справі. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 20 травня 2020 року у справі № 365/153/20 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно. З часу ухвалення судом рішення змінились обставини. Зокрема погіршився стан здоров`я дитини, у зв`язку з чим здійснюються більші витрати на харчування дитини, лікування, профілактику захворювання. Витрати на утримання сина збільшились, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг, дитячі товари тощо. Через це матеріальне становище позивачки погіршилось. Також у 2021 році доходи відповідача за місцем роботи збільшились. Відповідач має задовільний стан здоров`я. Інших утриманців не має. Добровільно сплачували аліменти у зміненому розмірі відповідач відмовляється. З огляду на вищевикладене, позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина з твердої грошової суми на ј частину заробітку. але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, судові витрати покласти на відповідача. Відповідачем [PERSON] в порядку ст. 178 ЦПК України до суду подано відзив на позовну заяву. Невизнання позову відповідач обгрунтовував тим, що його матеріальне становище з часу прийняття рішення про стягнення аліментів не поліпшилось. Оклад відповідача за місцем роботи у порівнянні з 2020 роком не змінився, збільшення заробітної плати мало місце через нарахування премій та матеріальної допомоги, тобто таке збільшення не має систематичного характеру. Відповідач бере участь у додаткових витратах на дитину в добровільному порядку, перераховуючи кошти на рахунки позивачки. Також відповідач систематично відвідує сина за місцем його проживання та привозить йому одяг та продукти харчування, нещодавно придбав велосипед, про що відповідачка не зазначає. Щодо зміни стану здоров`я дитини та його частих хвороб, то син лише знаходився на обліку як часто хворіючий гострими бронхітами. Інформація про періоди хвороби та розмір понесених позивачкою витрат на лікування відсутній. При зверненні позивачки щодо необхідності придбання ліків, відповідач завжди надавав матеріальну допомогу. Позовні вимоги позивачки є необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають до задоволення. В судове засідання сторони не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені. Позивачка [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити рішення з урахуванням обставин, викладених у позові та відзиві. Оцінюючу добуті в судовому засіданні докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про шлюб - а.с.8, копія свідоцтва про народження - а.с.9) На підставі рішення Згурівського районного суду Київської області від 20 травня 2020 року у справі № 365/153/20, яке набрало законної сили, з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (копія рішення суду - а.с.6-7). Дитина проживає з позивачкою (довідка про склад сім`ї - а.с.14). Позивачка [PERSON] працює в Згурівській селищній раді з 14.04.2021 року на посаді головного спеціаліста та отримує відповідну заробітну плату (довідка з місця роботи - а.с.15). Відповідач [PERSON] працює у ДП «Городнянське лісове господарство» на посаді провідного інженера лісового господарства та отримує відповідну заробітну плату (довідка з місця роботи - а.с.17). Збільшення загального розміру доходів відповідача в 2021 році по відношенню з доходами 2020 року відбулось здебільшого за рахунок премій та матеріальних допомог (копія довідки - а.с.33). Відповідачем здійснювалось перерахування коштів на рахунки позивачки (банківська інформація про рух коштів - а.с.31-32). Дитина [PERSON] знаходилась на диспансерному обліку з діагнозом часто хворіючий гострими бронхітами (медична довідка - а.с.16). Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO], стягуються аліменти у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. Позивачка [PERSON] довела перед судом свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, крім того дитина хворіє, потребує систематичних обстежень та лікування, що також потребує додаткових витрат. Крім того, визначення способу стягнення аліментів є прерогативою того з батьків, з ким проживає дитина, в даному випадку позивачки. Суд не приймає до уваги обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, працює офіційно, отримує постійний дохід, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги є обґрунтованими та повністю відповідають інтересам дитини. Суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням суду з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на ј частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Згурівського районного суду Київської області від 20 травня 2020 року у справі № 365/153/20. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved