overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія АКСОР", за участі третьої особи - Публічного акціонерного товариства "АСТРА БАНК" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог. 04 вересня 2014 року справа направлена до Апеляційного суду Дніпропетровської області. 08 жовтня 2014 року справу повернуто до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року для винесення додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції не вирішив питання щодо стягнення судового збору. В судове засідання сторони не з`явились, що у відповідності до ч.3 ст.220 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі за наступних обставин. Згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія АКСОР", за участі третьої особи - Публічного акціонерного товариства "АСТРА БАНК" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. В п. 5 прохальної частини позовної заяви, що надійшла до суду, позивач просила стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Так, згідно ч.ч. 3, 4 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Оскільки позовна заява [PERSON], яка звільнена від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», залишена без задоволення та враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження здійснення судових витрат відповідачем, з урахуванням положень ч. 4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати на користь відповідача за рахунок держави компенсації не підлягають, а в задоволенні вимог про стягнення з відповідача судового збору на користь держави належить відмовити. Внаслідок викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В судове засідання [PERSON] подав заяву в якій заявлені вимоги підтримав просить справу розглядати у його відсутності. З поданої заяви вбачається, що [INFO] року померла мама позивача - [PERSON], після її смерті позивач звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом. Перешкодою в цьому є те, що в свідоцтві про народження позивача у графі мати ім'я зазначено неправильно "[PERSON]" замість "[PERSON]", а в свідоцтві про народження матері, паспорті та в свідоцтві про смерть імя матері зазначено правильно "[PERSON]". Зацікавлена організація - Бурштинська міська рада, Галицького району не заперечує проти задоволення заяви і просить розглядати справу у відсутності їхнього представника. Суд заслухавши заяву [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року померла мама позивача - [PERSON], після її смерті позивач звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом. Перешкодою в цьому є те, що в свідоцтві про народження позивача у графі мати ім'я зазначено неправильно "[PERSON]" замість "[PERSON]", а в свідоцтві про народження матері, паспорті та в свідоцтві про смерть імя матері зазначено правильно "[PERSON]". Встановити вказаний факт іншим шляхом, крім судового порядку, не може, встановлення даного факту йому необхідно для прийняття спадщини. Це підтверджено копіями документів: паспорта [PERSON] виданого Бурштинським ВМ УМВС в Івано-Франківській області від 27 листопада 1996 року, свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22 червня 1971 року в якому міститься описка; свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.04.1962 року; паспорта серії [NUMBER] від 12 березня 1998 року; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20 серпня 2012 року; довідка Бурштинської міської ради № 1132 від 20.08.2012 року. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява є підставною і підлягає до задоволення повністю. На підставі наведеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Волинський інститут економіки та менеджменту у формі закритого акціонерного товариства звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свій позов мотивують тим, що 31.08.2011 року між ЗАТ "ВІЄМ" та [PERSON] був укладений договір № 359 про підготовку бакалавра, відповідно до якого відповідач зобов'язувалась сплатити за навчання [PERSON] на 3 курс 2665 грн. Згідно наказу від 25.08.2011 року № 72-С, [PERSON] зараховано студентом 3 курсу заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем "бакалавр" за напрямком підготовки "Облік і аудит". За час навчання [PERSON] відповідачу нараховано плату в розмірі 2132 грн., однак [PERSON] сплатила лише 332 гривні. В зв'язку з наведеним, просить стягнути з відповідача борг в сумі 1799 гривень 50 копійок, а також відшкодувати судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31.08.2011 року між ЗАТ "ВІЄМ" та [PERSON] був укладений договір № 359 про підготовку бакалавра, відповідно до якого відповідач зобов'язувалась сплатити за навчання [PERSON] на 3 курс 2665 грн. Згідно наказу від 25.08.2011 року № 72-С, [PERSON] зараховано студентом 3 курсу заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем "бакалавр" за напрямком підготовки "Облік і аудит". Відповідно до наказу № 33-с від 11.05.2012 року [PERSON] було відраховано зі складу студентів 3 курсу напрямку підготовки 6.0306509 «Облік і вудит» групи зОА-31-09 заочної форми навчання за невиконання навчального плану та порушення умов договору (а.с. 4). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд, відповідач, в порушення вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, свої зобов'язання належним чином відповідно до умов договору не виконав. З картки-рахунку 36.3 студента [PERSON] вбачається, що в останнього виникла заборгованість перед ЗАТ "ВІЕМ" в сумі 1799 гривень 50 копійок. Таким чином, аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач неналежним чином виконала умови договору, тому з неї слід стягнути 1799 грн. 50 коп. суму заборгованості по оплаті за навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Головний лікар комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] хворіє на шизофреноподібний психотичний розлад внаслідок вживання алкоголю. Хворий групи інвалідності не має та за своїм психічним станом потребує примусової госпіталізації в психіатричній лікарні. Представник заявника в судовому засіданні заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримав та просив її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо необхідності надання йому медичної допомоги. Прокурор дану заяву також підтримав та не заперечував проти ухвалення рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заслухавши пояснення представника комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня", особу, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.11.2014 року, [PERSON], [INFO] встановлено діагноз: шизофреноподібний психотичний розлад внаслідок вживання алкоголю (а.с. 3). Підставою для госпіталізації в примусовому порядку є наявність у хворого [PERSON] відмови від добровільної госпіталізації, в стані загострення хвороби він є небезпечним для оточуючих. Тому, комісія лікарів-психіатрів вважає доцільним госпіталізувати хворого [PERSON] до комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" в примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У листопад 2018 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 04.12.2019 р., яка була прийнята Судом до розгляду (а. с. 60, 64), просить стягнути на його користь з Приватного підприємства "Мінераліз" нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 24 306,89 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 04.02.2015 р. по 15.11.2018 р. працював у Приватному підприємстві "Мінераліз", у день звільнення йому не було виплачено нараховану заробітну плату. Від Приватного підприємства "Мінераліз" заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з`ясовано, що [PERSON] з 04.02.2015 р. по 15.11.2018 р. працював у Приватному підприємстві "Мінераліз", що підтверджується записами у його трудовій книжці (а. с. 4 - 6). Станом на 29.05.2019 р. заборгованість по заробітній платі Приватного підприємства "Мінераліз" перед [PERSON] складає 24 306,89 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі від 29.05.2019 р. № 01/05 цього підприємства (а. с. 35). Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Доказів того, що [PERSON] у день звільнення - 15.11.2018 р., не працювала, Приватне підприємство "Мінераліз" не подало, а відтак воно мало провести йому виплату всіх належних сум у цей день, проте, як випливає з наведеного вище, не зробило цього. Докази того, що Приватне підприємство "Мінераліз" на момент ухвалення рішення провело [PERSON] виплату усіх належних йому на день звільнення сум, відсутні, а відтак Суд виходить з того, що така виплата проведена не була. Беручи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з Приватного підприємства "Мінераліз" на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

03.11.2014 року суддею Карлівського районного суду Полтавської області Жмурко П.Я. за заявою ПО КВПТГ "Полтаватеплоенерго" видано судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з [PERSON] в розмірі 4328,66 грн. та судового збору в розмірі 121,80 грн. Після отримання судового наказу, 12.11.2014 року, боржник звернулася із заявою про його скасування, оскільки вона не визнає борг, так як , згідно договору купівлі-продажу від 27.04.2014 р. квартиру відчужено. Ухвалою судді від 17 листопада 2014 року дану заяву було прийнято до розгляду. В судове засідання заявник не з*явилася , хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Представник ПО КВПТГ "Полтаватеплоенерго" в судове засідання не з*явився , хоча також належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суддя, розглянувши надані матеріали, приходить до висновку про необхідність задоволення такої заяви в зв'язку з наступним. В поданій ПО КВПТГ "Полтаватеплоенерго" заяві про видачу судового наказу вбачається спір про право, оскільки боржник не визнає вимог стягувача, так як квартиру по якій рахується щзаборгованість давно продана, що підтверджується доданим договором купівлі-продажу. В свою чергу наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що є особливою формою судового рішення, так як одночасно він є і виконавчим документом. Захист права у наказному провадженні може мати місце лише за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами. Таким чином, є обґрунтовані підстави для задоволення даної заяви про скасування судового наказу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - державного акта на право приватної власності на землю від 21 січня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1184, виданого на ім'я [PERSON]. В обґрунтовування заяви [PERSON] вказував, що на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 722 від 28.11.1997 року йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 507 кв.м. № [NUMBER] у СВТ "Зорька" для ведення садівництва. На підставі цього рішення 21.01.1998 року заявнику було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-МК № 025199, в якому була допущена помилка при написанні прізвища заявника, яке вказано як "[PERSON]" замість "[PERSON]". Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу в його відсутність, свої вимоги підтримує. Зацікавлена особа по справі - Миколаївська міська рада в судове засідання свого представника не направила, не надала заперечень проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не співпадають з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом, вказаних в свідоцтві про народження або в паспорті. Судовим порядком можуть бути встановлений також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян. Судом встановлено, що відповідно до державного акта про право приватної власності на землю від 21.01.1998 року земельна ділянка площею 0,0507 га № [NUMBER] на території СВТ "Зорька" в м. Миколаєві належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.11.1997 року № 722 у приватну власність земельна ділянка № [NUMBER] на території СВТ "Зорька" передана для ведення садівництва [PERSON], тобто прізвище зазначено правильно згідно паспорту (а.с. 5, 8). Враховуючи зазначені розходження у документах, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] та встановлення факту належності останній правовстановлюючого документа - Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 837499, виданого 24 грудня 2002 року. В обгрунтування своїх вимог вказав, що [PERSON] є його бабою. [INFO] року вона померла і після її смерті відкрилася спадщина, яку він, заявник, як спадкоємець по закону прийняв, однак оформити спадкові права не може у зв'язку з тим, що в свідоцтві про народження його матері [PERSON] (дівоче прізвище "[PERSON]") прізвище її матері зазначено [PERSON], а в свідоцтві про смерть останньої прізвище - "[PERSON]". Крім того, у виданому його бабі [PERSON] Державному акті на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 837499 від 24 грудня 2002 року допущена помилка у прізвищі, а саме зазначено "[PERSON]". Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Чухелівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Від Чухелівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника, вимоги заяви визнає. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин між заявником та [PERSON] та факт належності останній Державного акті на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 837499, виданого 24 грудня 2002 року підтверджується: паспортом заявника та свідоцтвом про його народження, в якому матір'ю вказана [PERSON]; актовим записом про шлюб № 9 від 23.11.1965 року, складеним виконавчим комітетом Чухелівської сілської ради Волочиського району Хмельницької області на [PERSON] (дошлюбне прізвище - "[PERSON]") та [PERSON]"; довідкою Волочиського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 04.12.2014 року, про те, що [PERSON] знята з реєстрації з місця проживання в с. Чухелі Волочиського району 28.02.2013 року у зв'язку зі смертю; довідкою, виданою виконавчим комітетом Чухелівської сілської ради Волочиського району Хмельницької області від 06.12.2014 року № 397 про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою; відмовою приватного нотаріуса Волочиського районного нотаріального округу у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 12/2014, заведеної після смерті [PERSON]; показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON], яка померла [INFO] року, є бабою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді будинковолодіння по [ADDRESS], яке належало спадкодавцю на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Сарненської державної нотаріальної контори 22 листопада 1986 року, і дану спадщину після смерті матері прийняв батько [PERSON], який помер [INFO], однак при житті не оформив прийняття спадщини, в зв"язку з чим при прийнятті нею, заявницею, у встановленому порядку спадщини після смерті батьків виявилось, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 22.11.1986 року допущена помилка у даних матері [PERSON] в частині імені, де зазначена як "[PERSON]", що ставить під сумнів належність даного документу спадкодавцю і не дає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв"язку з чим просить встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Сарненської державної нотаріальної контори 22 листопада 1986 року відносно житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], та виписки з інвентаризаційних матеріалів Рівненського ОБТІ №55 від 08.11.2013 року, в яких мати зазначена як "[PERSON]". Заявник [PERSON] письмовою заявою підтримала вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності. Представник заінтересованої особи Степанської селищної ради письмовою заявою не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Суд, дослідивши письмові докази по факту права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Сарненської державної нотаріальної контори 22 листопада 1986 року, виписки з інвентаризаційних матеріалів Рівненського ОБТІ №55 від 08.11.2013 року, в яких допущена помилка в імені власника [PERSON], яка зазначена на ім"я "[PERSON]", по факту смерті [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON] відповідно до свідоцтв про смерть, дані про заявницю як спадкоємця за законом, яка є рідною дочкою [PERSON] та [PERSON], вважає, що вимоги заяви про встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Сарненської державної нотаріальної контори 22 листопада 1986 року, виписки з інвентаризаційних матеріалів Рівненського ОБТІ №55 від 08.11.2013 року померлій [INFO] [PERSON] як правовстановлюючих документів є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved