Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 28 квітня 2015 року із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані в [INFO], за якою останнім надаються послуги з гарячого водопостачання та опалення житлової площі, що складає 45,2 кв. м. Однак відповідачі не вносили платежі за надані послуги, внаслідок чого за період з 01 березня 2011 року по 01 лютого 2015 року в них утворилась заборгованість на суму 8930,22 гривень. Вказана сума була нарахована на підставі діючих у той час тарифів. Враховуючи вищенаведене позивач просить суд стягнути з відповідачів суму боргу в зазначеному розмірі. Також на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідачів 3% річних в розмірі 540,81 гривень, та суму інфляційних витрат в розмірі 2114,88 гривень разом із судовими витратами. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні повністю підтримала заявлені ККП «Маріупольтепломережа» позовні вимоги, які просила суд на підставі їх доведеності задовольнити. Зазначила, що підприємство надає послуги у повному обсязі та згідно норм, які встановлені законодавством. Відповідачі були повідомлені про наявність заборгованості, але суму боргу не сплатили. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявились. В матеріалах цивільної справи мається довіреність, за якою вона уповноважує свого чоловіка, [PERSON], бути її представником. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги ККП «Маріупольтепломережа» не визнав. Зазначив, що між ним та ККП «Маріупольтепломережа» не було укладено договору на поставку теплової енергії. Коли він звернувся до ККП «Маріупольтепломережа» з приводу укладання договору про надання послуг та внесення в нього зауважень, то йому відмовили в укладанні договору. Зазначив, що представником позивача не надано жодних доказів про те, що послуги біли йому надані в повному обсязі. Він не неодноразово звертався до різних інстанцій з приводу надання неякісних послуг. Також просить суд застосувати строки позовної давності. На підставі переліченого просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Також зазначив, що він користується пільгами на підставі Закону України Про соціальний захист дітей війни, але позивач при нарахуванні вартості послуг не врахував його пільгу, а тому розрахунок заборгованості не вірний. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, [PERSON],позовні вимоги не визнав. Пояснив, що договір про надання послуг між ККП «Маріупольтепломережа» та відповідачем [PERSON] не укладався. Оскільки не має договірних зобовязань не має і відповідальності. Вважає що відповідачі не повинні сплачувати за послуги надані ККП «Маріупольтепломережа», оскільки вони не відповідають санітарним нормам, а по друге договору про їх надання взагалі не було. У разі задоволення позовних вимог ККП «Маріупольтепломережа» просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що плата за комунальні послуги нараховується щомісячно у відповідності з умовами договору або закону. Розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Згідно особового рахунку вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 10 червня 1982 року, та [PERSON] з 24 січня 2008 року. Як вбачається із розрахунків ККП «Маріупольтепломережа» заборгованість відповідачів з наданої теплової енергії за адресою: [ADDRESS], складає за період з березня 2011 року по січень 2015 року 8930,22 гривень. (а. с. 6). Також з вказаного розрахунку вбачається, що сплата за надані послуги не проводилась взагалі. Відповідач та його представник посилаються на ті обставини, що між ККП «Маріупольтепломережа» та [PERSON] і [PERSON] не укладено договору на поставу теплової енергії, а тому відповідачі не повинні сплачувати за послуги. Розглядаючи зазначене питання суд приходить до наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач посилався на надання не якісних послуг з теплопостачання, скаржився на недопоставку теплової енергії та гарячої води. Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні відповідачами не було надано жодного доказу щодо звернення їх в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг. Всі звернення до ККП «Маріупольтеплемережі» які було надано відповідачем [PERSON] були поза межами строків розрахунку заборгованості. На підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 22 грудня 2010 року № 448 тарифи на послуги з опалення та горячого водопостачання для населення складають: центральне опалення в разі розрахунку протягом року 1 кв. м. 2,68 грн.; горяче водопостачання за 1 куб. м. 11,04 грн. (а. с. 9). Згідно до постанови № 146 від 17 жовтня 2014 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надається населенню субєктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» вбачається, що для абонентів ККП «Маріупольтепломережа» були встановлені тарифи за послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з приладами обліку 381,76 грн/Гкал; а також з централізованого постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників 21,60 грн. за 1 куб м. (з ПДВ), а за наявності рушникосушильників 23,27 грн. за 1 куб. м. (з ПДВ) (а. с. 11). Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що розмір несплачених відповідачами послуг з гарячого водопостачання та центрального опалення підтверджено відповідними тарифами та розрахунком представників ККП «Маріупольтепломережа» за особовим рахунком [ADDRESS]. Також в судовому засіданні відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог ККП «Маріупольтепломережа» строків позовної давності. Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Початок перебігу строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок відповідно до ст. 253 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Однак перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Згідно розрахунку наданого ККП «Маріупольтепломережа» відповідачі [PERSON] мають заборгованість по сплаті за комунальні послуги з березня 2011 року по січень 2015 року в розмірі 8930,22 гривні. Оплати за комунальні послуги за весь цей час на рахунки позивача не поступало. ( а.с.6) Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також за ч. 3 ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Верховним Судом України у справі № 6-116цс13 було надано правовий висновок, за яким зазначено, що відповідно ст. 261 ЦК початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу щомісячними платежами починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи зазначені правові норми та позицію Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що право зі зверненням до суду до відповідача у представників ККП «Маріупольтепломережа» виникло з моменту несплати відповідачами щомісячного платежу за надану теплову енергію, тому з відповідної дати необхідно обраховувати початок перебігу позовної давності за заявленими позовними вимогами, що стосується окремо кожного щомісячного платежу, який відповідач повинен був сплатити позивачу. Враховуючи що позивач звернувся до суду 28 квітня 2015 року, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги підлягають задоволенню з квітня 2012 року по січень 2015 року, оскільки позивачем не було заявлено позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості за період з січня 2015 року по квітень 2015 року. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню сума в межах строків позовної давності в розмірі 6168,18 гривень. В своїх запереченнях відповідач [PERSON] посилався на невірне нарахування суми заборгованості в частині не врахування пільги на оплату комунальних послуг відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни в розмірі 25%. При цьому відповідач повідомив, що він звернувся з відповідною заявою лише тільки 8 вересня 2015 року. Відповідно до п. 22 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником. У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу. Таким чином враховуючи що відповідач [PERSON] звернувся до ККП «Маріупольтепломережа» із заявою про врахування пільги лише тільки 8 вересня 2015 року, врахування пільги за період заявлений позивачем не передбачений законом. Також однією з позовних вимог ККП «Маріупольтепломережа» є стягнення суми 3% річних в розмірі 540,81 гривня та інфляційні витрати в сумі 2114,88 гривень. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, яка передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку 3% річних та сум інфляційних витрат, нарахованих представниками ККП «Маріупольтепломережа» відповідачам, вбачається, що за період з березня 2011 року по січень 2015 року відповідачі повинні сплатити 540,81 грн. 3% річних та 2114,88 грн. інфляційних сум. Враховуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд вважає за можливе застосувати строки позовної давності до заявлених вимог, враховуючи, що особа споживача вважається слабкою стороною у договорі надання споживчих послуг та підлягає особливому правовому захисту з боку держави та суду, тому на підставі переліченого позовні вимоги ККП «Маріупольтепломережа» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення з відповідачів суми інфляції підлягає задоволенню частково в межах строків позовної давності в розмірі 2081,65 гривень (2114,88-33,23= 2081,65), та 3% річних у розмірі 498,61 гривень ( 540,81-42,2 = 498,61). Таким чином позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованості за спожиту теплову енергію в межах позовної давності в сумі 6168,18 гривень, 3% річних у розмірі 498,61 гривень, сума інфляції у розмірі 2081,65 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в рівних частках судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь позивача, сплачений представниками ККП «Маріупольтепломережа» при поданні до суду вказаного позову.

Outcome: partial