Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі уповноваженого представника [PERSON] , де заінтересована особа: реєстратор Ужгородської районної ради звернулася до Ужгородського міськрайонного суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту , що має юридичне значення, в якій просить встановити факт , що має юридичне значення, а саме: змінити ім`я з " [PERSON] " на " [PERSON]" в рішенні суду виданого від 22 лютого 1996 року винесене Ужгородським районним судом Закарпатської області по цивільній справі № 2-4/96 для реєстрації права власності Ѕ це 32,4 м. квадратних ( згідно технічного паспорту на житловий будинок ) на житловий будинок [ADDRESS] та новозбудованим будинком під літерою Б - 24,8 м квадратних будинку на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Мотивуючи свої вимоги заявник вказує на те, що 04.08.1994 року [PERSON] звернулася до Ужгородського районного суду з позовом про розподіл будинку. Під час подання позовної заяви нею зроблена технічна помилка в написанні її імені, головуючий суддя помилково в цивільній справі № 2-4/96 теж допустив аналогічну помилку в написанні її імені. 22.02.1996 року по цивільній справі № 2-4/96 постановлена ухвала про затвердження мирової угоди між сторонами по справі , а саме між [PERSON] та [PERSON] . На виконання вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист. В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до органу державної реєстрації речового права на нерухоме майно з метою зареєструвати за собою як власник право власності на житловий будинок площею Ѕ ( 32,4 ) будинок [ADDRESS] та новозбудований площею 24,8 м квадратних будинку [ADDRESS] . Описка допущена у написанні імені заявника як " [PERSON] " , замість вірного " [PERSON] " у судовому рішенні від 22 лютого 1996 року винесене Ужгородським районним судом Закарпатської області по цивільній справі № 2-4/96 створюють перешкоди заявнику в оформленні права власності , а саме реєстрації відповідно до ЗУ " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Посилаючись на наведене, заявник просить встановити факт , що має юридичне значення, а саме: змінити ім`я з " [PERSON] " на " [PERSON]" в рішенні суду виданого від 22 лютого 1996 року винесене Ужгородським районним судом Закарпатської області по цивільній справі № 2-4/96 для реєстрації права власності Ѕ це 32,4 м. квадратних ( згідно технічного паспорту на житловий будинок ) на житловий будинок [ADDRESS] та новозбудованим будинком під літерою Б - 24,8 м квадратних будинку на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . В ході судового розгляду справи через канцелярію суду від представика заявника - адвоката Мочкош Л.В. надійшли доповнення до заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, за якими просить суд : встановити факт належності [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , рішення та ухвали Ужгородського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 1996 року про затвердження мирової угоди , згідно умов якої вона набула право власності на 24,8 м.кв. будинку [ADDRESS] , винесеного на ім`я [PERSON] , що не збігається з ім`ям , зазначеним у свідоцтві про народження та в паспорті. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що в ухвалі Ужгородського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 1996 року, якою затверджено мирову угоду, ім`я заявника записано як " [PERSON] " та не збігається із записом імені в свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України, серія та номер: [NUMBER] , що був виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області від 13.01.1999 року, де ім`я зазначене як [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник заявника в судовому засіданні підтримала вимоги викладені у заяві , що надійшла до суду 21.06.2018 року та просила суд їх задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у заяві. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. 21.06.2018 року представником заявника подано до суду на виконання ухвали про залишення заяви без руху, заяву про встановлення юридичного факту в новій редакції з додатками. 17.09.2018 року представником заявника подано до суду заяву про відкладення розгляду справи; 07.11.2018 року представником заявника подано до суду заяву згідно якої просила розгляд справи залишити без розгляду; 03.12.2018 року представником заявника подано до суду клопотання про заміну первісної заінтересованої особи належною заінтересованою особою; 03.12.2018 року представником заявника подано до суду доповнення до заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу; 12.12.2018 року представником заявника подано до суду заяву про продовження розгляду справи. Від попередньої заяви про залишення справи без розгляду відмовляється. В ході розгляду справи проведені наступні процессуальні дії: 04 липня 2018 року ухвалою судді Бенца К.К. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; 07 червня 2019 року ухвалою судді Бенца К.К. клопотання представника заявника задоволено, проведено заміну заінтересованої особи у справі. Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. (ч.1 ст.294 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). При цьому, згідно ч.3 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлю-ваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Звертаючись з заявою про встановлення факту , що має юридичне значення до суду, заявник просить в порядку окремого провадження : " змінити ім`я з " [PERSON] " на " [PERSON]" в рішенні суду виданого від 22 лютого 1996 року винесене Ужгородським районним судом Закарпатської області по цивільній справі № 2-4/96 для реєстрації права власності". Отже, заявник фактично просить в порядку окремого провадження внести зміни до судового рішення , яке набуло законної сили, мотивуючи наявністю допущеної описки у написанні імені заявника в судовому рішенні від 22 лютого 1996 року винесене Ужгородським районним судом Закарпатської області по цивільній справі № 2-4/96. Водночас, норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту , що має юридичне значення шляхом внесення змін до судового рішення. За таких обставин слід дійти до висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку факту , що має юридичне значення шляхом внесення змін до судового рішення. Водночас слід зазначити, що Законом, а саме приписами ст. 269 ЦПК України передбачено розгляд питання про внесення виправлень допущених в рішенні чи ухвалі суду описок чи арифметичних помилок. Таким чином , процессуальним Законом визначено інший порядок виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи неможливість розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту , що має юридичне значення шляхом внесення змін до судового рішення, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed