Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірною відмову відповідача достроково розірвати договори банківського вкладу, зобов'язати розірвати договори банківського вкладу та стягнути грошові кошти за цими договорами з відповідача. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 25.11.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDNWFD0070021389000 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів ). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. У відповідності до додаткової угоди до договору №SAMDNWFD0070021389000 від 25.11.2013р. відсоткова ставка за договором була збільшена на 1 відсоток. 25.11.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDNWFD0070021390100 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів ). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. У відповідності до додаткової угоди до договору № SAMDNWFD0070021390100 від 25.11.2013р. відсоткова ставка за договором була збільшена на 1 відсоток. 25.11.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDNWFD0070021392200 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20033,89 (двадцять тисяч тридцять три долара89 центів). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. У відповідності до додаткової угоди до договору № SAMDNWFD0070021392200 від 25.11.2013р. відсоткова ставка за договором була збільшена на 1 відсоток. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717275968 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717275886 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717276090 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 01.03.2012р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN01000724036946 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 9 900 (дев'ять тисяч дев'ятсот). Грошові кошти були розміщені під 7,5 відсотків річних. 14.03.2012р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000724293064 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20 000 (двадцять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 28.01.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000732524362 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 49999,98 (сорок дев'ять тисяч дев'ятисот дев'яносто дев'ять доларів 98 центів). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. 27.01.2014р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000740327576 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу (тип вкладу «Стандарт»). На особовий рахунок позивача [NUMBER] були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 17078,59 (сімнадцять тисяч сімдесят вісім доларів п'ятдесят дев'ять центів). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. 28.01.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000732524362 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 49999,98 (сорок дев'ять тисяч дев'ятисот дев'яносто дев'ять доларів 98 центів). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. 27.01.2014р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000740327576 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу (тип вкладу «Стандарт»). На особовий рахунок позивача [NUMBER] були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 17078,59 (сімнадцять тисяч сімдесят вісім доларів п'ятдесят дев'ять центів). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. Умови укладених договорів, як і приписи діючого законодавства передбачали дострокове розірвання договору, з повним поверненням суми вкладу та виплати відсотків за зниженою відсотковою ставкою. 05 серпня 2014 р. позивачі звернулися до ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовими заявами (вимогами) про дострокове розірвання вищезазначених договорів банківського вкладу. Зазначені заяви було відправлено поштовим зв'язком рекомендованим листом, з описом вкладення. Заяви про дострокове розірвання договорів банківського вкладу було отримано уповноваженим представником банку 08 серпня 2014р. Таким чином, поданням зазначених заяв про повернення банківського вкладу позивачі засвідчили свій намір припинити дію договорів. Однак, до теперішнього часу ані позивачів, ані їх представника не повідомлено про дострокове розірвання вищезазначених договорів та про можливість отримати вклади, у відповідності до зазначених вище вимог про повернення вкладів від 05.08.2014р. При цьому єдиним посиланням працівників ПАТ КБ «Приватбанк» на неможливість повернення вкладів на першу вимогу позивачів стали пояснення щодо невизначеного стану території Кримського півострову, її правового режиму та відсутність можливості у Банку здійснити «розблокування» рахунків позивача. Вважає зазначені посилання та дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо відмови у видачі вкладів на першу вимогу вкладників неправомірними, просить визнати неправомірною відмову відповідача у дострокову розірванні укладених з позивачами договорів банківського вкладу; зобов'язати відповідача розірвати укладені з позивачами договори банківського вкладу; стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти, внесені за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070021389000 від 25.11.2013р., у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів США) та 1 312,5 (одна тисяча триста дванадцять 50 центів) доларів США відсотків річних; за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070021390100 від 25.11.2013р. у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів США) та 1 312,5 (одна тисяча триста дванадцять 50 центів) доларів США відсотків річних; за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070021392200 від 25.11.2013р. у розмірі 20 033,89 (двадцять тисяч тридцять три 89 центів) та 525, 89 (п»ятсот двадцять п»ять доларів , 89 центів) відсотків річних. Також просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти, внесені за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN25000717275968, у розмірі 10 000 (десять тисяч доларів США) та 247,9 (двісті сорок сім) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. № SAMDN25000717275886 , у розмірі 10 000 (десять тисяч доларів США) та 247,9 (двісті сорок сім) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN25000717276090, у розмірі 10 000 (десять тисяч доларів США) та 247,9 (двісті сорок сім) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 01.03.2012р. № SAMDN01000724036946, у розмірі 9 900 (дев'ять тисяч дев'ятсот доларів США) та 216,5 (двісті шістнадцять) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 14.03.2012р. № SAMDN25000724293064, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч доларів США) та 495,8 (чотириста дев'яносто пять) доларів США відсотків річних.. Також просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти, внесені за договором банківського вкладу №SAMDN25000732524362 від 28.01.2013р., у розмірі 49999,98 (сорок дев'ять тисяч дев'ятисот дев'яносто дев'ять доларів США 98 центів) та 1458,31 (одна тисяча чотириста п'ятдесят вісім) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу №SAMDN25000740327576 від 27.01.2014р. у розмірі 17078,59 (сімнадцять тисяч сімдесят вісім доларів п'ятдесят дев'ять центів) та 498,12 доларів США відсотків річних. Також просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти, внесені за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN25000717276850, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 247,9 (двісті сорок сім) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN25000717276937 , у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 247,9 (двісті сорок сім) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. № SAMDN25000717277019, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 247,9 (двісті сорок сім) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 07.10.2011р. №SAMDN25000720405235, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 233,3 (двісті тридцять три) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 07.10.2011р. №SAMDN25000720405021, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 233,3 (двісті тридцять три) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 31.07.2012р. №SAMDN25000727539156, у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч)доларів США та 525 (п'ятсот двадцять п'ять) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 31.07.2012р. №SAMDN25000727539013, у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч)доларів США та 525 (п'ятсот двадцять п'ять) доларів США відсотків річних.; за договором банківського вкладу від 20.03.2013р. №SAMDN25000733924494 , у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США та 568,16 (п'ятсот шістдесят вісім) доларів США відсотків річних та стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позови підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Ковалишкін В.В. проти позову заперечив в повному обсязі, надав письмові заперечення проти позову. Зазначив, що дійсно між позивачами та ПАТ КБ «Приватбанк» укладені вищезазначені договори банківського вкладу. Вказав, що 02.04.2014 року Державною думою Російської Федерації прийнятий Закон «Про захист інтересів фізичних осіб, які мають вклади у банках і відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих і (або) діють на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя». Відповідно до норм вказаного закону, цей закон регулює відносини, пов'язані зі створенням автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» та здійсненням компенсаційних виплат фізичним особам, передбачених цим Законом, шляхом придбання «Фондом захисту вкладників» прав (вимог) фізичних осіб за вкладами в кредитних установах. Таким чином, АНО «Фонд захисту вкладників» законодавством РФ призначена й фактично взяла на себе зобов»язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладників Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», поза волею відповідача. У відповідності до систематичних повідомлень, розміщених АНО «Фонд захисту вкладників» на своєму офіційному сайті, АНО «Фонд захисту вкладників» замінив ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не лише за депозитними, але і за орендними, кредитними та іншими відносинами. Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/1 від 21.04.2014 року також припинено з 21.04.2014 року діяльність на території Республіки Крим та м. Севастополя відокремлених структурних підрозділів, серед яких ПАТ «Приватбанк», що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та м. Севастополя-Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Вважає, що викладені факти свідчать про те, що відбувся перехід прав і обов»язків ПАТ «КБ «Приватбанк» за договорами про банківський вклад до АНО «Фонд захисту вкладників» , а тому ПАТ «КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у позові. Також вважає, що в судовому засіданні необхідно було дослідити питання щодо відсутності на час ухвалення рішення придбання АНО «Фонд захисту вкладників» уповноваженим банком Фонду у нього прав (вимог) за вкладами, повернення яких вимагає позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги частково обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 61ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено наступне. 25.11.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDNWFD0070021389000 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. У відповідності до додаткової угоди до договору №SAMDNWFD0070021389000 від 25.11.2013р. відсоткова ставка за договором була збільшена на 1 відсоток 25.11.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDNWFD0070021390100 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. У відповідності до додаткової угоди до договору № SAMDNWFD0070021390100 від 25.11.2013р. відсоткова ставка за договором була збільшена на 1 відсоток. 25.11.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDNWFD0070021392200 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20033,89 (двадцять тисяч тридцять три долара89 центів). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. У відповідності до додаткової угоди до договору № SAMDNWFD0070021392200 від 25.11.2013р. відсоткова ставка за договором була збільшена на 1 відсоток (а.с. 10,14-16 Т.2). 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717275968 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717275886 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717276090 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 01.03.2012р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN01000724036946 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 9 900 (дев'ять тисяч дев'ятсот). Грошові кошти були розміщені під 7,5 відсотків річних. 14.03.2012р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000724293064 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20 000 (двадцять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 28.01.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000732524362 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 49999,98 (сорок дев'ять тисяч дев'ятисот дев'яносто дев'ять доларів 98 центів). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. 27.01.2014р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000740327576 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу (тип вкладу «Стандарт»). На особовий рахунок позивача [NUMBER] були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 17078,59 (сімнадцять тисяч сімдесят вісім доларів п'ятдесят дев'ять центів). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717276850 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717276937 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 14.06.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000717277019 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8,5 відсотків річних. 07.10.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000720405235 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. 07.10.2011р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000720405021 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 8 відсотків річних. 31.07.2012р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000727539156 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. 31.07.2012р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000727539013 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 10 відсотків річних. 20.03.2013р. [PERSON] у відповідності до заяви №SAMDN25000733924494 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача [NUMBER] (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20 000 (двадцять тисяч). Грошові кошти були розміщені під 9,75 відсотків річних . Умови укладених договорів, як і приписи діючого законодавства передбачали дострокове розірвання договору, з повним поверненням суми вкладу та виплати відсотків за зниженою відсотковою ставкою. Наявність між сторонами укладених договорів підтверджується також дослідженими в судовому засіданні оригіналами вказаних договорів, їх копії відповідають пред'явленим оригіналам (а.с.13-14 Т.1., а.с.14-17 Т.2, а.с.15-29 Т.3, 15-23 Т.4) . Крім того, представником відповідача в судовому засіданні підтверджено укладення між позивачами та ПАТ КБ «Приватбанк» вищезазначених договорів банківського вкладу. Внесення відповідних грошових коштів, тобто підтвердження того, що позивачами виконано умови договорів банківського вкладу підтверджується квитанціями про внесення на рахунок та платіжними дорученнями, оригінали яких досліджені в судовому засіданні (а.с. 92-96 Т.1, а.с.15-30 Т.3 , а.с.15-24 Т. 4). Відповідно до п.п. 7 договорів банківського вкладу вкладник та банк мають право достроково розірвати договори, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договорів. Вказані умови договору про строковий вклад кореспондується з приписами ст. 1060 ЦК України. Вказаною нормою закону передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Такі ж вимоги містить п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних операцій з юридичним і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, зі змінами та доповненнями. 05 серпня 2014 р. позивачі звернулися до ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовими заявами (вимогами) про дострокове розірвання вищезазначених договорів банківського вкладу. Зазначені заяви було відправлено поштовим зв'язком рекомендованим листом, з описом вкладення. Заяви про дострокове розірвання договорів банківського вкладу було отримано уповноваженим представником банку 08 серпня 2014р. (а.с. 11-12 Т.1, а.с.12-13 Т. 2, а.с. 13,14 Т.3, а.с.13-14 Т.4) Таким чином, поданням зазначених заяв про повернення банківського вкладу позивачі засвідчили свій намір припинити дію договорів. Однак, на момент розгляду справи в суді ані позивачів, ані їх представника не повідомлено про дострокове розірвання вищезазначених договорів та про можливість отримати вклади, у відповідності до зазначених вище вимог про повернення вкладу від 05.08.2014р. Натомість, згідно роздруківки діалогів між представником позивача та представником ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно розірвання договорів банківського вкладу, проведення яких не заперечувалося відповідачем (а.с. 17 Т.1, а.с.20 Т.2, а.с.32 Т.3,а.с.26 Т.4), та відповідей ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.08.2014 року, адресованих позивачам з приводу цих діалогів, (а.с 80-91 Т.1)працівники ПАТ КБ «Приватбанк» посилаються на неможливість повернення вкладів на першу вимогу позивачів у зв»язку із невизначеністю стану території Кримського півострову, її правового режиму та відсутністю можливості у Банку здійснити «розблокування» рахунків позивача. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 629ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У ч. 5 ст. 1061 ЦК України передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає правомірними вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів суми банківського вкладу за вищевказаними договорами, оскільки позивачі скористались своїм правом дострокового розірвання договорів,письмово повідомивши відповідача про такий намір, однак відповідачем не здійснено наміру щодо виконання умов договору та повернення позивачам сум вкладів та, відповідно, розірвання вказаних договорів. Посилання працівників ПАТ КБ «Приватбанк» на той факт, що нібито депозити, відкриті на територій Криму «заблоковані» та в банку немає можливості їх розблокувати, що діяльність усіх відокремлених підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена, тому відповідач не повинен відповідати за договором банківського вкладу, укладеним на території АР Крим не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Так, відповідно до ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до статті 41 Конституції України відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним; Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між: клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Відповідно до положень статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно положень ст. ст. 316 та 177 Цивільного кодексу , гроші також є об'єктами права власності. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1058 ЦК, до цих правовідносин застосовуються також: положення про договір банківського рахунка (тобто ст. ст. 1066 - 1076 ЦК України. Згідно зі ст. 1074 Цивільного кодексу, обмеження прав клієнта, щодо розпорядження грошовими коштами, що находяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Інших випадків обмеження прав вкладника щодо розпорядження рахунком Цивільним кодексом України не передбачено. Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу розривається за заявою клієнта у будь-який час. У відповідності до ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» арешт на кошти та інші цінності фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Тобто, лише рішення суду чи постанова державного виконавця можуть бути підставами для «заблокування» чи арешту рахунків фізичних осіб, що знаходяться в банку. Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки договори банківського вкладу були укладені між позивачами та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську. Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Про необхідність виконання вимог законодавства та вжиття заходів із захисту фінансових інтересів кримських вкладників йдеться й у листі Національного банку України від 31.07.2014р. №47-604/41267, у відповідності до якого банкам України наголошено на необхідність докладання максимальних зусиль з метою створення умов громадянам України для виконання зобов'язань та захисту їх фінансових інтересів; сприяння пред'явникам довідок про реєстрацію місця проживання/перебування осіб, які переселяються із АРК та м. Севастополя на материкову частину у розблокуванні їх особистих рахунків та забезпечення можливості використання платіжних карток, емітованих в АРК, тощо. Більш того, інші банківські установи, які припинили роботу на території АРК, зокрема, ПАТ КБ "Промінвестбанк" та ПАТ КБ "Сбербанк Россії" здійснюють подальше обслуговування своїх клієнтів, які відкривали депозитні рахунки у філіях розташованих на території АРК та здійснюють заходи із дострокового розірвання укладених депозитних договорів на відповідну вимогу вкладника. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є громадянами України, їх місце проживання зареєстроване у [ADDRESS] (а.с. 7,10 Т.1; а.с.8, 11 Т.2), у [ADDRESS] (а.с.10, 12 Т.3; а.с.9,12 Т.4), куди прибули з Автономної Республіки Крим, м. Керч та де на даний час і проживають. Зі змісту діалогів між представником позивачів та представником ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно розірвання договорів банківського вкладу (а.с. 17 Т.1, а.с.20 Т.2, а.с.32 Т.3,а.с.26 Т.4) та відповідей ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.08.2014 року, адресованих позивачам з приводу раніше проведених діалогів, роздруківка яких була досліджена вище (а.с 80-91Т.1), вбачається, що відповідач визнавав як факт наявності укладеного між сторонами договорів, так і своє зобов'язання щодо повернення депозитних вкладів. Доводи представника відповідача про те, що позивачі мали довести, а суд - перевірити факт неотримання позивачами від створеного на території АР Крим «Фонду захисту вкладників» коштів за даними договорами, суд вважає безпідставними, оскільки оригінали квитанцій про внесення вкладів та самі договори, надання яких до АНО «Фонд захисту вкладників» є необхідною умовою отримання компенсації, знаходяться на руках у позивачів. Водночас, суд знаходить обставини, зазначені позивачами в обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення процентів за договорами банківського вкладу не доведеними і у зв'язку з цим не вбачає підстав для задоволення даної позовної вимоги. Так, в позові при розрахунку процентів за користування вкладами позивачами не зазначено час останньої виплати Банком процентів позивачам, відповідних доказів не надано. А, враховуючи період нарахування процентів по вкладам, як зазначено у вищевказаних договорах, у 1 місяць, відсутність таких відомостей унеможливлює проведення правильного розрахунку процентів. Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право особи на отримання банківських послуг належної якості, на безпеку банківських послуг для майна вкладника. Таким чином, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial