Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивача, як спадкоємця за законом своєї матері [PERSON] , отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) на території Богданівської сільської ради Семенівського району Полтавської області площею 4,27 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0291811, а також на земельну частку (пай) на території Богданівської сільської ради Семенівського району Полтавської області площею 4,27 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0291808. В обґрунтування позову вказано, що позивач є єдиним спадкоємцем своєї матері, а мати успадкувала вказані частки (паї) за сертифікатами за заповітами [PERSON] і [PERSON] . Нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні частки (паї), ненадання доказів вступу [PERSON] в управління чи володіння спадковим майном [PERSON] і [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, клопотав розглянути справу за його відсутності. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, вказав, що [PERSON] прийняла спадщину і [PERSON], і [PERSON] за їх заповітами. Реквізити сертифікатів підтверджено відповідними заповітами, оскільки при складенні заповітів відповідна посадова особа і спадкодавець перевіряли вірність вказаних у них відомостей. Спадкодавці включені до списку громадян-членів ВАТ "Богданівське" за номерами 208, 211. Розмір земельної частки (паю) 4,27 га підтверджено заповітами. Богданівська сільська рада заявою від 13.01.2020 просила розглянути справу за відсутності свого представника, проти позову не заперечує (а.с. 89, 111). ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відзивом від 13.01.2019 вказало, що підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Підстав для виділення позивачеві земельної ділянки із земель запасу державної власності або земель резервного фонду немає. Землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад. ГУ Держгеокадастру не розпоряджається землями колективної власності. Справу розглядати без його участі його представника (а.с. 90-100). Семенівська РДА не заперечує проти позову, підтримує його, розгляд справи просить здійснити за відсутності її представника (а.с. 108) Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив вирішити справу по суті за відсутності сторін та їх представників. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на позивача. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до постанов нотаріуса від 18.11.2019 №№ 297/02-31, 298/02-31 (а.с. 6, 7) нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у спадковій справі №№ 82/2015 через (1) ненадання доказів прийняття спадщини [PERSON] після спадкодавців [PERSON] і [PERSON] ; (2) відсутність вказаних у заповітах сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0291811 від 28.03.1997, а також серія ПЛ № 0291808 від 28.03.1997. Перший аргумент учасникам справи не оспорено. Стосовно другого аргументу представник позивача вважав, що доказом реквізитів сертифікатів і розмірів умовних кадастрових гектарів спадкодавців є відомості, вказані у заповітах спадкодавців. Суд відхиляє вказані доводи з огляду на таке. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК). Так, у своєму заповіті, посвідченому 29.12.1997 секретарем виконкому Богданівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, [PERSON] заповів [PERSON] своє право на земельну частку (пай) в розмірі 4,27 га у ВАТ "Богданівське" за сертифікатом серія ПЛ № 0291811 від 28.03.1997, виданим Семенівською райдержадміністрацією (а.с. 13, 112). В своєму заповіті, посвідченому 29.12.1997 секретарем виконкому Богданівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, [PERSON] заповіла [PERSON] своє право на земельну частку (пай) в розмірі 4,27 га у ВАТ "Богданівське" за сертифікатом серія ПЛ № 0291808 від 28.03.1997, виданим Семенівською райдержадміністрацією (а.с. 14, 113). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 56 Закону України "Про нотаріат" (у редакції на час складення зазначених заповітів) нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу чи іншій посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії. При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Отже посадова особа, яка посвідчує заповіт, не перевіряє склад та обсяг спадкового майна на яке вказує особа ц своєму заповіті. Заповіт не є правовстановлюючим документом, тобто доказом належності вказаного у ньому майна спадкодавцеві. Семенівська районна державна адміністрація листом від 27.11.2019 № 01-35/81 повідомила, що за 1997 рік відсутні дані про видачу сертифікатів на земельну частку (пай) ВАТ "Богданівське" (а.с. 23). Суд звертає увагу, що заповіти вказують на номери і дати видачі сертифікатів саме Семенівською РДА, яка відповідних даних не підтвердила і сертифікатів у 1997 році на земельні частки (паї) ВАТ "Богданівське" не складала. Згідно листа Відділу у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 29.10.2019 № 963/115-19, за [PERSON] відповідно записів у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ "Богданівське" по Богданівській сільській раді відмітка про отримання сертифікату відсутня, запис серійного номеру сертифіката відсутній. Щодо видачі державного акту про право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), інформація відсутня. Відповідно технічної документації по паюванню земель переданих у колективну власність ВАТ "Богданівске" Семенівського району Полтавської області [PERSON] в Списку громадян - членів ВАТ "Богданівське" № 211. Нормативно грошова оцінка частки (паю) становить 166445,10 грн (а.с. 19). Згідно листа Відділу у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 29.10.2019 № 961/115-19, за [PERSON] відповідно записів у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ "Богданівське" по Богданівській сільській раді відмітка про отримання сертифікату відсутня, запис серійного номеру сертифіката відсутній. Щодо видачі державного акту про право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), інформація відсутня. Відповідно технічної документації по паюванню земель переданих у колективну власність ВАТ "Богданівське" Семенівського району Полтавської області [PERSON] в Списку громадян - членів ВАТ "Богданівське" № 208. Нормативно грошова оцінка частки (паю) становить 166445,10 грн (а.с. 21). Тобто орган Держгеокадастру також вказує на відсутність сертифікатів спадкодавців [PERSON] і [PERSON] , які вони відобразили у своїх заповітах. Наданий представником позивача державний акт на право колективної власності на землю ІІ-ПЛ № 000092, виданий Відкритому акціонерному товариству "Богданівське" 15.05.1997 (а.с. 116, 117), тобто після можливого складення сертифікатів на ім`я спадкодавців ( [INFO] ). Відтак не є доказом імовірного існування сертифікатів, виданих 28.03.1997 Семенівською РДА. Суд звертав увагу представника позивача у судовому засіданні, що позов вказує на 2 сертифікати, а орган Держгеокадастру спростовує їх існування (а.с. 101). Довідки Богданівської сільської ради від 25.11.2019 №№ 389, 390 (а.с. 20, 22) вказують на проект організації території земельних часток (паїв) бувшого бурякорадгоспу "Богданівський", тобто не юридичної особи ВАТ "Богданівське". Більш того, вони вказують на конкретні площі земельних ділянок, а не умовні кадастрові гектари якими обраховується право на земельну частку (пай). Доказів розміру земельної частки (паю) ВАТ "Богданівське" позивач і його представник до суду не надали. Відповідно до ст. 81 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи надані учасниками справи докази і встановлені у справі обставини суд робить висновок, що позивачем не доведено, щонайменше, факту видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0291811 від 28.03.1997, серія ПЛ № 0291808 від 28.03.1997 на ім`я спадкодавців [PERSON] і [PERSON] у ВАТ "Богданівське", тобто існування відповідного індивідуально визначеного майнового права; розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах ВАТ "Богданівське", а, відтак суд відмовляє у задоволенні позову. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Суд наголошує, що на ненадання вказаних сертифікатів позивачеві також вказував нотаріус відмовляючи у видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 6, 7). Визнання Семенівською РДА, як відповідачем, позову суперечить закону. Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом з іншим предметом і з інших підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed