Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У листопаді 2013 року Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання. У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" про визнання незаконним нарахування плати за спожите теплопостачання та стягнення моральної шкоди. У жовтні 2014 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила суд зобов*язати Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" звільнити її від оплати за послуги за теплопостачання за період з 01 листопада 2007 року по 01 листопада 2013 року у сумі 11.703 гривень 47 копійок, в тому числі в межах строку позовної давності у сумі 7.491 гривні 26 копійок; зобов*язавши відповідача припинити подальше постачання тепла у зв*язку з відмовою від послуг по теплопостачанню. В обґрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивача пояснив, що Комунальне підприємство почало працювати та надавати послуги з теплопостачання з листопада 2007 року. Відповідачка мешкає у квартирі [ADDRESS]. Мешкаючи у квартирі, вона не оплачує надані їй послуги за теплопостачання, які їй надаються безперебійно та постійно. Тому станом з 01 листопада 2007 року по 01 листопада 2013 року утворилась заборгованість по оплаті наданих послуг по теплопостачанню у сумі 11.703 гривень 47 копійок, а у межах строків позовної давності з 05 липня 2010 року у сумі 7.491 гривні 26 копійок, які і просить стягнути з відповідачки на їх користь. Відповідачка на протязі всього часу до них з заявами стосовно неякісного теплопостачання не зверталась. Також відповідачка не зверталась до них із заявами про відключення її квартири від теплопостачання. Відповідачці було запропоновано у добровільному порядку оплатити заборгованість за надані послуги по теплопостачанню. Однак, від сплати заборгованості у добровільному порядку вона відмовилась. Договірних стосунків з відповідачкою немає. Однак, відповідно до п.3.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ініціатором укладення договору є споживач. Тобто, відповідачка, яка зобов*язана укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Договори на надання послуг централізованого опалення зі споживачем укладаються відповідно до постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Просить позов задовольнити. Зустрічного позову не визнає та у його задоволенні просить відмовити. Відповідачці діями Комунального підприємства моральної шкоди не було спричинено. Представник відповідачки пред*явленого позову не визнав та пояснив, що позивачці за зустрічним позовом [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Вона є споживачем комунальних послуг. Позовні вимоги позивача за первісним позовом надумані, безпідставні та не обґрунтовані вимогами чинного законодавства. Відповідачкою за первісним позовом з позивачем немає ніяких договірних відносин. Письмового договору про надання та споживання послуг по теплопостачанню між ними не укладено. Тому позивачем за первісним позовом незаконно нараховано суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню і позивач знехтував чинним законодавством і незаконними діями хоче отримати необґрунтований прибуток. У квартиру [PERSON] тепло зовсім не постачалось. Із заявами до позивача про відсутність теплопостачання [PERSON] не зверталась тому, що з 2005 року мешкає за іншою адресою. Також [PERSON] нікуди не звертались стосовно того, щоб її квартиру відрізали від теплопостачання. Їм порядок встановлення автономного опалення та відключення від теплопостачання відомий. Тому діями позивача [PERSON] завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 5.000 гривень і яку просить стягнути з позивача на її користь. Окрім того, [PERSON] не влаштовувала якість послуг з теплопостачання, ціна послуги і вона вирішила відмовитись від послуг позивача по теплопостачанню і вирішила встановити у своїй квартирі автономне опалення. Тому у позивача відсутні підстави для нарахування позивачці плати за не надані послуги з теплопостачання та позивач не має ніякого права нав*язувати відповідачці свої послуги та проводити нарахування за не надані послуги з теплопостачання. Просить суд позов задовольнити та визнати незаконним нарахування плати за спожите теплопостачання; стягнути з Комунального підприємства спричинену [PERSON] моральну шкоду у сумі 5.000 гривень; зобов*язати Комунальне підприємство звільнити [PERSON] від оплати за послуги за теплопостачання за період з 01 листопада 2007 року по 01 листопада 2013 року у сумі 11.703 гривень 47 копійок, в тому числі в межах строку позовної давності у сумі 7.491 гривні 26 копійок, та зобов*язати Комунальне підприємство припинити подальшу поставку тепла у зв*язку з відмовою від послуг по теплопостачанню. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Так, відповідно до ст. 68 ЖК України: «Наймач зобов*язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги». У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка, проживаючи у квартирі [ADDRESS], користуючись наданими їй позивачем послугами по теплопостачанню, їх, разом з тим, не сплачує. Тому за користування наданими послугами по теплопостачанню у період з 01 листопада 2007 року по 01 листопада 2013 року утворилась заборгованість у сумі 11.703 гривень 47 копійок. Заборгованість у межах строку позовної давності з 05 липня 2010 року складає 7.491 гривню 26 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. При цьому, представником позивача за первісним позовом не заявлялось клопотання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду і позивачем суду не надано поважних причин його пропуску. Також, у судовому засіданні не було встановлено, та представником відповідачки суду не надано доказів, що позивачем послуги по теплопостачанню надавались у неповному обсязі чи неякісно. У судовому засіданні також було встановлено, що відповідачка з заявами до позивача стосовно неякісного теплопостачання не зверталась. Відповідно, і не складались акти стосовно неякісного теплопостачання. Вказана обставина у судовому засіданні була визнана і представником [PERSON] Більш того, із матеріалів справи вбачається, що за заявою Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" 08 травня 2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська був виданий судовий наказ № 207/1875/13-ц яким з відповідачки на користь позивача було стягнуто 10.743 гривні 74 копійки заборгованості за послуги по теплопостачанню. Ухвалою суду від 05 липня 2013 року судовий наказ за заявою відповідачки був скасований. Окрім того, заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2014 року був задоволений позов Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги по теплопостачанню. Заочним рішенням суду з відповідачки на користь позивача була стягнута заборгованість за надані послуги по теплостачанню у межах строків позовної давності з 05 липня 2010 року у сумі 7.491 гривні 26 копійок. 05 березня 2014 року до суду від представника відповідачки надійшла заява про скасування заочного рішення. В обґрунтування заяви про скасування заочного рішення представник відповідачки вказав, що [PERSON] не згодна з сумою заборгованості за теплопостачання та що їй не було відомо про день, час та місце розгляду справи. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] повідомлялась судом про день, час та місце розгляду справи про що свідчать розписки до судових повісток /а.с. 16,21/ та її особиста заява про відкладення справи розглядом /а.с.22/. Разом з тим, заява представника відповідачки судом була задоволена і ухвалою суду від 20 березня 2014 року заочне рішення було скасоване та справа судом була призначена до розгляду у загальному порядку. Вищенаведене свідчить, що відповідачка ухиляється від сплати заборгованості за послуги по теплопостачанню. Згідно зі ст. 60 УПК України: «Кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях». Позивачкою за зустрічним позовом та її представником суду не надано доказів стосовно незаконного нарахування Комунальним підприємством плати за спожите теплопостачання; спричинення моральної шкоди; звільнення від оплати за послуги за теплопостачання за період з 01 листопада 2007 року по 01 листопада 2013 року у сумі 11.703 гривень 47 копійок, в тому числі в межах строку позовної давності у сумі 7.491 гривні 26 копійок; та припинення подальшого теплопостачання у зв*язку з відмовою від послуг по теплопостачанню. Відповідно до ст.152 ЖК України: переобладнання і перепланування жилого будинку /квартири/, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. У судовому засіданні було встановлено, що позивачка за зустрічним позовом із заявою на дачу дозволу на переобладнання центральної системи опалення нікуди не зверталась. Надання дозволу на переобладнання інженерних систем у житловому будинку: переобладнання центральної системи опалення в багатоквартирних житлових будинках на індивідуальну є компетенцією органів місцевого самоврядування. Самовільне ж відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Представник позивачки за зустрічним позовом у судовому засіданні пояснив, що їм порядок встановлення автономного опалення та відключення від теплопостачання відомий. При таких обставинах суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. При цьому, суд, оцінюючи всі докази зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню. Задовольняючи первісний позов, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у сумі 229 гривень 40 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа".

Outcome: partial