Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» про стягнення компенсації та середнього заробітку за невчасно виплачену заробітну плату. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі наказу №37-к від 05 серпня 2014 року він був звільнений з посади заступника начальника відділу супроводу та сертифікації продукції Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» за згодою сторін на підставі п.1. ст.36 Кодексу законів про працю України. В порушенні ст.ст.115, 116, 117 КЗпП України відповідач не виплатив йому заробітну плату в день його звільнення та не сплатив її в повному обсязі по цей день. Так, заборгованість ПАТ «ДЗАК» по заробітній платі станом за березень 2013 року по серпень 2014 року становить 44 632 гривень 64 копійки. За захистом своїх порушених прав він звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. Так, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 08.09.2014 року по справі за №442/6195/14ц вирішено стягнути в його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 44632,64 грн. та компенсацію за моральну шкоду в сумі 500,00 грн. Дане рішення суду вступило в законну силу та передано до виконання до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького МРУЮ (виконавче провадження ВП№44871248). Проте до цього часу відповідач жодних коштів по заборгованості по зарплаті на його рахунок не перерахував. У відповідності до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або повноваженого ним органу (особи). Згідно ст.3 вищевказаного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. За вказаний період рівень інфляції становить: загальний рівень інфляції становить 102,9 х 102,4 х101,9 х103,0 х 103,1х105,3х110,8х114,0=151,65%. Таким чином сума компенсації становить (44632,64 грн. х 151,65%) - 44632,64 = 23 052,00 грн. Крім того, оскільки з дня його звільнення відповідач не сплатив позивачу заробітну плату, то відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Обчислення середньої заробітної плати здійснюється згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р №100. Згідно абзацу третього ч.2 вищевказаної Постанови №10 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата. Згідно довідки про середню заробітну плату №275 від 04.03.2015р. розмір його одноденної середньої заробітної плати становить 3286,33 гривень. Кількість робочих днів з 05 серпня 2014 року по 15 березня 2015 року становить 50 дні. Середній заробіток за один день становить 3286,33грн./50 дні =65,72. Таким чином, розмір середньомісячного заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по 15.05.2015р. становить 65,72 грн. х 159 робочих днів, що становить 10449,00 грн. Всього на його користь підлягає стягненню - компенсація за порушення строків виплати 23052,00 + середній заробіток 10449,00 = 33501 грн. А тому у нього виникла необхідність звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задоволити. Представник відповідача Бурмас Ю.Р. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв»язку із порушенням термінів їх виплати не підлягають задоволенню, оскільки згідно з ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно ч.І ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу, отже, заявлені у позовній вимозі позивача виплати, ( компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати) не відносяться до спорів про оплату праці, які не обмежуються будь-якими строками та оскільки позивач [PERSON] - 05 серпня 2014 р. (день звільнення) був повідомлений про звільнення з роботи і знав про порушення свого права на отримання розрахункових коштів в день звільнення, то встановлений ст. 233 КЗпП України строк позовної давності на звернення до суду розпочався 06 серпня 2014р., відтак просить застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в позові в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв»язку із порушенням термінів їх виплати. Заслухавши думку учасників судового розгляду, з»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається із копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2014р., заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено ; стягнуто з ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на його користь 45132,64 грн. заборгованості із заробітної плати із врахуванням компенсації за завдану моральну шкоду ( 500,00 грн.) Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, однак, як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення компенсації та середньомісячного заробітку за невчасно виплачену заробітну плату - 20.05.2015р., однак згідно з ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу, а відтак заявлені позовні вимоги в частині виплати позивачу [PERSON] компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати, не відносяться до спорів про оплату праці, які не обмежуються будь-якими строками, не підлягають задоволенню. Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №44871248 від 26.09.2014р., з ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 44632,64 грн. заборгованості по заробітній платі та 500грн. моральної шкоди, всього - 45132,64 грн. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середня заробітна плата повинна визначатися на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100. Відповідно до вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата. Та оскільки відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем при звільненні вимоги щодо стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню виходячи з розрахунку : середній заробіток за один день становить 3286,33грн./50 дні = 65,72, а відтак розмір середньомісячного заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по 15.05.2015р. становить 65,72 грн. х 159 робочих днів = 10449,00 грн., таким чином вищевказана сума сторонами не оспорюється і підлягає до примусового стягнення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Як вбачається зі ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пропорційність застосовується, насамперед, коли позов має майновий характер, адже лише вони можуть мати розмір. Водночас правило пропорційності є загальним, а тому повинно застосовуватися як в майнових, так і в немайнових справах, а відтак стягненню з відповідача підлягають витрати в користь держави, а саме судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Outcome: approved