Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

18.09.2018 позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначає, що з моменту розірвання шлюбу з відповідачем він перестав цікавитись дитиною, забезпечувати його, приймати участь в його вихованні та його житті. З посиланням на ст. 164 Сімейного кодексу України, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.09.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. 18.10.2018 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 22.10.2018 від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, про що подав нотаріально посвідчену заяву від 13.08.2018 та просить розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВСУ 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлені наступні факти. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.2010, [PERSON] народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 13.10.2010 зроблено відповідний запис за № 3261. Батьки - [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2012 у справі № 2/1416/3871/12, яке набрало законної сили 23.12.2012, розірвано шлюб, зареєстрований 26.06.2009 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а/з № 380) між [PERSON] та [PERSON]. Змінено прізвище [PERSON] на дівоче прізвище "[PERSON]". Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2012 у справі № 2/1416/3903/2012, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки старшого державного виконавця Левицької В.Ю. станом на 01.08.2018 за [PERSON] рахується 77383,14 грн. заборгованості з аліментів. Відповідно до заяви [PERSON] від 13.08.2018, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. та зареєстрованої в реєстрі за № 1159, він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], підтверджує факт невиконання батьківських прав по відношенню до сина, а також те, що не проявляє батьківського піклування, не виховує та не утримує його, аліменти не сплачує. Просить розглядати питання щодо позбавлення його батьківських прав без його участі. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї неповнолітнього [PERSON] від 03.04.2018, складеного в місті Орландо, провінції Оранж, штату Флоріда, США, всі члени родини проживають спільно в будинку з усіма зручностями, що складається з двох поверхів, 5 спалень, спортивного залу, 3 ваних кімнат, гральної кімнати, великої кухні та вітальні. [PERSON] проживає в окремій кімнаті, площею 16 кв.м. Дитині створені благополучні умови для повноцінного відпочинку, сну, навчання. Порушень санітарно-гігієнічних норм при перевірці не встановлено. В будинку чисто, тепло, речі складені акуратно. Всі члени родини виглядають охайно. Діти забезпечені речами, повноцінним харчуванням, відвідують додаткові секції. Акт складено трьома членами комісії у складі вчителів англійської мови середньої школи, особи яких та дієздатність перевірено нотаріусом штату Флоріда. Документ засвідчено апостилем. Відповідно до анкети учня та звіту успішності, переклад яких здійснено перекладачем [PERSON], справжність підпису якого засвідчено нотаріально, [PERSON] успішно навчається в державній школі в Оранж Каунті в початковій школі. Відповідно до Сертифікації імунізації штату Флорида та медичного огляду для вступу в школу, переклад яких здійснено перекладачем [PERSON], справжність підпису якого засвідчено нотаріально, дитина адекватно імунізована, здорова. Суд визнає надані іноземні офіційні документи письмовими доказами без їхньої легалізації. Так, легалізація не вимагається у відносинах між державами-учасницями Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага, 5 жовтня 1961 р.), до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 10.01.2002 № 2933-III "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів". Замість дипломатичної чи консульської легалізації офіційних документів у цих державах для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку автентичності відбитку печатки або штампу, якими він скріплений, компетентний орган держави, в якій було видано документ, проставляє на ньому апостиль (ст. 3, 5 названої Конвенції). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 11.09.2018 № 2069/02.02.01-22/22/14/18, орган опіки та піклування, виконком Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідач ухиляється від виховання та утримання дитини, більш того, надав заяву де особисто визнає всі ці обставини та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тим самим явно не бажаючи здійснювати свої обов'язки по відношенню до дитини і на майбутнє. В той же час, мати дитини намагається якнайкраще забезпечити розвиток та виховання дитини, створює їй належні умови для життя та для розвитку її природних здібностей. Суд оцінив надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та вважає, що встановлено сукупність факторів які однозначно можна розцінювати як умисне ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1, 1. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved