Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що вона працює завідуючим стаціонарним відділенням КУ "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" (надалі - КУ "Терцентр"). 03 червня 2015 року відповідач [PERSON], яка на той час працювала кухарем стаціонарного відділення КУ "Терцентр", звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою про те, що вона неодноразово зверталась до [PERSON] для отримання норм на харчування, проте остання постійно принижує її на робочому місці та грубо себе поводить по відношенню до неї. 09 червня 2015 року були проведені збори працівників КУ "Терцентр", на яких висловлена позитивна оцінка роботі [PERSON] та визнана безпідставною скарга [PERSON] 17 серпня 2015 року відповідач [PERSON] звернулась до голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області із скаргою про те, що [PERSON], використовуючи своє службове становище, постійно її принижує, погрожує та некоректно висловлюється із застосуванням ненормативної лексики. Для перевірки вказаних фактів була створена комісія за участю представників Горностаївської районної державної адміністрації та керівництва КУ "Терцентр". Комісія, провівши перевірку, визнала скаргу [PERSON] безпідставною. 17 вересня 2015 року відповідач [PERSON] повторно звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою про те, що на неї продовжується тиск зі сторони [PERSON] 21 вересня 2015 року керівництво КУ "Терцентр", перевіривши скаргу, визнало її безпідставною. Позивач [PERSON] вважає інформацію, викладену в скаргах відповідача [PERSON], неправдивою, негативною та недостовірною, яка ґрунтується на безпідставних голослівних висловлюваннях, а також такою, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, як завідуючого стаціонарним відділенням КУ "Терцентр". На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати недостовірною інформацію, поширену відносно неї відповідачем [PERSON] в скарзі на Урядову гарячу лінію від 03 червня 2015 року, в скарзі до голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області від 17 серпня 2015 року та в скарзі на Урядову гарячу лінію від 17 вересня 2015 року. Крім того, позивач [PERSON] просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати інформацію, поширену в скаргах, шляхом направлення листа на адресу директора КУ "Терцентр" наступного змісту: "Я, [PERSON], визнаю безпідставність власних звинувачень відносно громадянки [PERSON], прошу свого вибачення за всі мої висловлювання та наклепи, прошу вибачити мене та обіцяю на майбутнє не чинити образливих висловлювань та дій на Вашу адресу". В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що з 09 лютого 2007 року вона працювала в КУ "Терцентр" на посаді молодшої медичної сестри стаціонарного відділення, а з 13 липня 2007 року - на посаді кухаря стаціонарного відділення. 25 жовтня 2015 року за власним бажанням вона звільнилась з роботи в КУ "Терцентр". За час роботи у неї склались неприязні відносини із завідуючим стаціонарним відділенням [PERSON], оскільки остання до неї ставилась прискіпливо та упереджено. Так, [PERSON] принижувала її, грубо з нею поводилась, некоректно висловлювалась на її адресу, вживаючи ненормативну лексику. З цього приводу вона зверталась із скаргами: 03 червня 2015 року та 17 вересня 2015 року - на Урядову гарячу лінію, 17 серпня 2015 року - на ім'я голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області. На всі її скарги вона отримала відповіді про те, що вони були розглянуті та визнані необґрунтованими. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони працюють молодшими медичними сестрами стаціонарного відділення КУ "Терцентр". 03 червня 2015 року, 17 серпня 2015 року та 17 вересня 2015 року відповідач [PERSON] зверталась із скаргами на позивача [PERSON] Всі ці скарги розглядались на зборах працівників КУ "Терцентр" та визнані необґрунтованими. За час роботи вони не помічали упередженого ставлення [PERSON] до [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ч.1 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно ч.1 ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканість, право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Згідно ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року № 1 (надалі - постанова Пленуму) - під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, повідомлення в публічних виступах. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно п.18 постанови Пленуму - згідно з положеннями ст.277 ЦК України та ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Згідно ст.5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2015 року відповідач [PERSON], яка на той час працювала кухарем стаціонарного відділення КУ "Терцентр", звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою на завідуючого стаціонарним відділенням КУ "Терцентр" [PERSON] (л/с 9). У своїй скарзі [PERSON] вказала, що вона неодноразово зверталась до [PERSON] для отримання норм на харчування, проте остання постійно принижує її на робочому місці та грубо себе поводить по відношенню до неї. 09 червня 2015 року були проведені збори працівників КУ "Терцентр", на яких висловлена позитивна оцінка роботі [PERSON] та визнана безпідставною скарга [PERSON] (протокол № 2 від 09 червня 2015 року - л/с 10). 17 серпня 2015 року відповідач [PERSON] звернулась до голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області із скаргою про те, що [PERSON], використовуючи своє службове становище, постійно її принижує, погрожує та некоректно висловлюється відносно неї з використанням ненормативної лексики (л/с 12). Для перевірки вказаних фактів була створена комісія за участю представників Горностаївської районної державної адміністрації та керівництва КУ "Терцентр". Комісія, провівши перевірку, визнала скаргу [PERSON] безпідставною (лист директора КУ "Терцентр" від 14 вересня 2015 року № 261/1-9 - л/с 13). 17 вересня 2015 року відповідач [PERSON] повторно звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою про те, що на неї продовжується тиск зі сторони [PERSON] (л/с 14). 21 вересня 2015 року керівництво КУ "Терцентр", перевіривши скаргу, визнало її безпідставною (лист директора КУ "Терцентр" від 21 вересня 2015 року № 272/1-9 - л/с 15). Згідно ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно п.16 постанови Пленуму суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції. Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази та оцінивши встановлені у справі обставини, на які позивач посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, суд вважає, що інформація, викладена в скаргах відповідача [PERSON], не містить ознак поширення недостовірної інформації, оскільки в даному випадку остання скористалась своїм правом на звернення до компетентних державних органів, що гарантовано ст.40 Конституції України. Так, наведені в скаргах висловлювання є оціночними судженнями, критичною оцінкою недоліків, які на думку відповідача мали місце в роботі позивача [PERSON] на посаді завідуючого стаціонарним відділенням КУ "Терцентр", без посилання на конкретні факти. Таким чином, факт звернення відповідача [PERSON] зі скаргами до компетентних органів, які можуть перевірити інформацію та надати відповідь (навіть якщо у подальшому вказана інформація не знайшла свого підтвердження) не може бути підставою для задоволення позову. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON], звернувшись з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, просить зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа директорові КУ "Терцентр" з вибаченнями та обіцянкою на майбутнє не вчиняти певних дій. Так, згідно ч.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно п.26 постанови Пленуму - суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Таким чином, позивач обрала спосіб захисту своїх прав, який нормами Цивільного кодексу України не передбачений. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність правових підстав для задоволення позову позивач [PERSON] не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За таких обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed