Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

\~ \~\~ 13 листопада 2020 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.01.2012 року в розмірі 18529 грн. 56 коп. та судових витрат у розмірі 2102 грн. 00 коп. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 17.01.2012 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої, станом на 04.10.2020 року складає 18529,56 грн. з яких: 15440,00 грн.-\~заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 15440,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3089,56 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 1060,57 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. \~ Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 08 год. 30 хв. 17 грудня 2020 року. Ухвалою суду від 17.12.2020 року, у зв`язку з першою неявкою відповідача, розгляд цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, було відкладено на 08 год. 30 хв. 15 січня 2021 року. 15.01.2021 року о 08-30 год. представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити без участі представника банку, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. 15.01.2021 року о 08-30 год. відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Відповідачу [PERSON] відповідно до вимог\~ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останньої, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, судова повістка. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача/. Відповідно до п.3 ч.8\~ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Таким чином, в силу вимог вказаної норми Закону, відповідач вважається належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав. Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що усудове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 17.01.2012 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету- заяву б/н. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Проте, в анкеті - заяві міститься розділ "Виявляю бажання оформити на своє ім`я", зі змісту якого слідує, що позичальник зазначає свої пропозиції відносно умов надання банківських послуг, які в подальшому розглядаються банком для визначення істотних умов договору. Так, в даному розділі запропоновані послуги щодо отримання картки, а саме: кредитка "Універсальна", картка класу Gold, пенсійна картка, зарплатна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка та ідентифікація з паспортом. З цього розділу слідує, що [PERSON] обрала послугу з "ідентифікація з паспортом", що підтверджується відповідною відміткою. (а.с.17) При цьому, графа щодо оформлення будь - якої іншої картки, зокрема, платіжної картки кредитка "Універсальна" та графа щодо встановлення кредитного ліміту по платіжній картці кредитка "Універсальна"/Gold у зазначеній анкеті- заяві не заповнені, відсутнє зазначення номеру картки, яка була випущена банком. Окрім того, дана анкета не містить будь - якої інформації щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Жодних доказів того, що 17.01.2012 року відповідачу було видано кредитну картку "Універсальна", із встановленим на ній кредитним лімітом - матеріали справи не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості неможливо вважати доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки розрахунок сум заборгованості за кредитом та відсотками не є підтвердженням руху коштів на картковому рахунку. Крім того, банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с. 18), в якому зазначено умови обслуговування кредитних карт "Універсальна" - "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract" та "Універсальна Gold ", проте матеріали справи не містять відомостей щодо виду отриманої позичальником кредитної картки, тому суд позбавлений можливості визначити розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Також, на підтвердження позовних вимог Банком надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 19-42), які не містять підпису Позичальника. Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами у належній формі кредитного договору, оскільки надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття, а також підпису відповідача, тому позивачем не доведено, що під час підписання анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач [PERSON] була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами, а тому суд не може прийняти їх як належний та допустимий доказ. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання кредитної картки позичальником, що є предметом розгляду даної справи, оскільки в анкеті-заяві зазначено про "ідентифікація з паспортом". Таким чином, суд приходить до висновку, що із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність у анкеті-заяві зазначення про оформлення [PERSON] саме кредитної картки та визначення розміру кредитного ліміту, а лише вказано про отримання такої послуги як "ідентифікція з паспортом". Подана Банком на підтвердження позовних вимог анкета-заява, не підтверджує, а навпаки спростовує обставини викладені Банком у своєму позові, що 17 січня 2012 року відповідачу було видано кредитну картку "Універсальна" зі встановленим на ній кредитним лімітом. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк», не надано суду належних та допустимих доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору б/н від 17 січня 2012 року, з досягненням сторонами згоди в належній формі з усіх істотних умов, отримання кредитної картки, тощо, які б свідчили про волевиявлення відповідача укласти кредитний договір та отримати відповідно кредитні кошти. Докази, що відповідають вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надані. Враховуючи те, що за матеріалами справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту. Таким чином, представлений банком розрахунок заборгованості у розмірі 18529,56 грн., суд не може прийняти до уваги. З огляду на викладене та враховуючи те, що надані банком докази не підтверджують надання відповідачу кредиту, оскільки суперечать один одному, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в повному обсязі, то судові витрати по справі не відшкодовуються та покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed