Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідачів про захист прав споживачів та стягнення коштів, посилаючись на те, що 02 квітня 2008 року [PERSON] уклав з акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", в особі Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії договір банківського вкладу №38 про банківський строковий вклад (депозит) "Інвестиційний" в національній валюті, дію якого продовжено 03 квітня 2009 року договором №38/1 в сумі 56000 гривень за ставкою 24,00% річних, на строк з 03 квітня 2009 року по 03 жовтня 2009 року. Вказує на те, що до 07 жовтня 2014 року, банком зобов'язання [PERSON] виконувалися в повному обсязі відповідно до умов договору, мали місце як поповнення депозитного рахунку так і виплати вкладів, що підтверджується відповідними розпорядженнями банку. Залишок грошових коштів на депозитному вкладі станом на 07 жовтня 2014 року складав 50000 гривень. 27 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" з вимогою про повернення залишку депозитного вкладу в сумі 50000 гривень. Однак, 26 грудня 2014 року своїм листом №09-202-86/96-17416, відповідач повідомив позивача про те, що порушене ним питання потребує взаємодії декількох структурних підрозділів банку та є трудомістким процесом, тому пізніше повідомить про прийняте рішення. 09 січня 2015 року відповідач направив лист №09-202-86/96-290, яким повідомив, що договір банківського вкладу із банко не укладався та в ПАТ "укрсоцбанк" не обліковується, кріт того зазначив, що ПАТ "Укрсоцбанк" не відкривав депозитні рахунки, не приймав та не зараховував грошові кошти згідно договорів з депозитного обслуговування. На основі викладеного, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на його користь суму банківського вкладу, проценти річних за фактичну кількість днів користування внеском, суму втрат від знецінення грошей та індекс інфляції. 24 квітня 2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги, про що надав письмову заяву, в якій просив суд стягнути з відповідача вклад в розмірі 50000 гривень, відсотки 6766,67 гривень, суму втрат від знецінення грошей у розмірі 3% річних - 845,83 гривні, індекс інфляції - 14641 гривня та моральну шкоду в сумі 15000 гривень, а всього 87253,50 гривні, оскільки "Укрсоцбанк" тривалий час неправомірно користується його грошима. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, які зазначені у позовній заяві. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, та просили відмовити, вказуючи на те, що Договір на вклад, та розпорядження, на які посилається [PERSON], містять неправдиву інформацію, яка посвідчує факти, що мають юридичне значення, але не мали місця в об'єктивній реальності, які фактично не здійснювалися. У Банку не зареєстровані та не обліковуються як Договір, так і операції, про які зазначено у цих документах. У ПАТ "Укрсоцбанк" не надходили кошти від позивача і не відкривалися "вкладні" рахунки. З огляду на викладене, зміст договору та розпорядження на поповнення вкладу, не може бути доказом, тобто не може підтверджувати будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд міг би встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст договору та розпорядження підтверджує лише фіктивність цих документів, але не містить інформації щодо предмета доказування - існування договірних відносин між банком та позивачем. Оскільки договір та розпорядження містять неправдиву інформацію, то у цивільному процесі можливо лише зробити припущення про те, для яких цілей складалися ці документи. Крім того, за результатами розгляду заяви Банку, про кримінальне правопорушення, прокуратурою Голосіївського району міста Києва 25 грудня 2014 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Враховуючи викладене та відсутність договірних відносин між [PERSON] та банком, пояснення позивача про передачу спірних коштів підлягають перевірці виключно у порядку кримінального судочинства, яке, зокрема, регулюється Кримінально-процесуальним кодексом України. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року позивач уклав з відповідачем - з акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії [PERSON], договір банківського вкладу №38 про банківський строковий вклад (депозит) "Інвестиційний" в національній валюті, дію якого продовжено 03 квітня 2009 року договором №38/1 в сумі 56000 гривень за ставкою 24,00% річних, на строк з 03 квітня 2009 року по 03 жовтня 2009 року. Згідно п.1.1 вищевказаного договору, передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, банк нараховує вкладникові відсотки в розмірі 24,00% річних. Пункт 1.2 договору передбачає, що депозитний вклад залучається на строк з 03 квітня 2009 року по 03 жовтня 2009 року включно. Пункт 3.2.4. договору передбачає, що банк зобов'язаний повернути клієнту суму депозитного вкладу та суму нарахованих процентів в порядку, передбаченому цим договором. 27 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" з вимогою про повернення залишку депозитного вкладу в сумі 50000 гривень. Однак, 26 грудня 2014 року своїм листом №09-202-86/96-17416, відповідач повідомив позивача про те, що порушене ним питання потребує взаємодії декількох структурних підрозділів банку та є трудомістким процесом, тому пізніше повідомить про прийняте рішення. 09 січня 2015 року відповідач направив лист №09-202-86/96-290, яким повідомив, що договір банківського вкладу із банко не укладався та в ПАТ "укрсоцбанк" не обліковується, кріт того зазначив, що ПАТ "Укрсоцбанк" не відкривав депозитні рахунки, не приймав та не зараховував грошові кошти згідно договорів з депозитного обслуговування. Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. З копії договору, наданого позивачем, вбачається, що його підписано [PERSON] в особі начальника Кіцманського відділення та [PERSON] Однак копії заяви щодо оформлення депозитного вкладу позивачем не надано. Відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодксу). Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадно книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Статтею 6 Положення про Кіцманське відділення ПАТ "Укрсоцбанк", передбачено, що керівництво поточною діяльністю Відділення здійснює Начальник. Який затверджує підписом документи фінансового характеру, розрахункового характеру, в тому числі договори, в межах наданих Банком лімітів, та відповідно до довіреності, наданої начальнику відділення. Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює з 2001 року в Кіцманському відділенні ПАТ "Укрсоцбанк" провідним економістом та зазначила, що договори укладає менеджер, а начальник відділення не здійснює дані дії, оскільки не має доступу до документів, а тільки підписує укладені договори. Свідок [PERSON], яка працює провідним економістом Кіцманського відділення ПАТ "Укрсоцбанк", пояснила суду, що начальник відділення, яка мала доручення, підписувала усі документи та ставила печатки. Однак, документів, які містяться у матеріалах справи, вона раніше не бачила. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року за № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно із п. 2.1 цього Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п. 2.1 вищезгаданого Положення). Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року за № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції). П. 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно правовим позиціям Верховного Суду України, - письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки. [PERSON] не надано суду належних доказів згідно вимог ст.59 ЦПК України та ст.1059 ЦК України про внесення коштів до каси банку за договором №38/1, від 03 квітня 2009 року, що суперечить вимогами п. 2.10 гл. 2 розд. ІУ Інструкції НБУ від 01.06.2011 року за № 174 "Про ведення касових операцій банками України". Розпорядження, згідно яких вносилися кошти на депозит, на які посилається позивач, не відповідають вимогам закону та суперечать договору, оскільки не містять зазначеного номера рахунку клієнта, а грошові кошти розміщувалися згідно договору та не є підписаними ні касиром, ні особами, що в них зазначені як підписанти . Крім того, 21 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014260110000622 внесено відомості за правовою кваліфікацією по ч.3 ст.191 КК України, зокрема про те, що начальник Кіцманського відділення № 933 ПАТ "Укрсоцбанк" [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, на протязі тривалого часу, користуючись довірою фізичних осіб, отримувала від них значні суми коштів, як у гривнях, так і у іноземній валюті, і від імені банку заключала з ними фіктивні депозитні угоди. При цьому, кошти на банківські рахунки не надходили. Згідно листа прокуратури Голосіївського району міста Києва № 94/313-14(3059/15) від 06 січня 2015 року, до ЄРДР за № 42014100010000331 від 25 грудня 2014 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 цього Кодексу. Верховний суд України у постанові від 29.01.2014 року у справі № 6-149цс13 висловив наступну правову позицію: Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки. Покладення на особу передбаченої статтею 1172 ЦК України відповідальності, яка застосовується в деліктних правовідносинах, виключає одночасне застосування норм матеріального права, які передбачають відповідальність за порушення договірних зобов'язань, зокрема статей 1058-1060 ЦК України. Суд, вважає, що за наявності вищевказаних кримінальних проваджень № 12014160110000622 від 21 листопада 2014 року та № 42014100010000331 від 25 грудня 2014 року, має місце шкода, спричинена злочином, і питання про відповідальність винної особи може бути вирішено лише при наявності судового рішення у кримінальному провадженні. Таким чином, позивач не мав підстав вимагати захисту порушеного права Вимога позивача в частині стягнення моральної шкоди не може бути задоволена, так як між сторонами існують договірні відносини, які не передбачають такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди у даному виді правовідносин. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо б сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі, але договором відповідальності про стягнення суми у рахунок відшкодування моральної шкоди не передбачено. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті оставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При винесенні рішення, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed