Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши під час судового розгляду свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 1 серпня 2013 року з вини відповідача [PERSON] сталося залиття належної їй квартири [ADDRESS], в результаті якого були пошкоджені санвузол і коридор, що підтверджується актом КП «ЖЕП № 26». Вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття склала 26426,88 грн., з яких 6737,88 грн. - вартість матеріалів та 19689 грн. - вартість ремонтних робіт. Крім того, 28 січня 2015 року вдруге з вини відповідача сталося залиття її квартири, в результаті якого були пошкоджені санвузол і коридор, що підтверджується актом КП "ЖЕП № 26". Згідно з висновком експерта вартість завданих внаслідок залиття збитків складає 7580 грн. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на її користь у рахунок відшкодування завданої шкоди 34006 грн. 88 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач з приводу залиття жодного разу до неї не зверталася. Відповідно до звіту про проведення технічного огляду належної їй квартири [ADDRESS] експертом Інституту проектування та будівельних експертиз від 7 липня 2015 року водопостачальний стояк холодної води та каналізаційний стояк розташовані в квартирі № 27, будь-яких протікань зі стиків мережі водопостачання та водовідведення не виявлено. Акти про залиття від 1 серпня 2013 року та 28 січня 2015 року не відповідають вимогам п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, а також роз'ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975, а саме акти складені та підписані лише членами комісії, які є майстрами КП "ЖЕП № 26", в них не зазначено, чи були присутні під час огляду місця залиття власники квартири № 26, не зазначено чи були присутні при огляді та складанні актів свідки чи сусіди, в актах відсутні підписи відповідача та висновок комісії щодо встановлення її вини, не зазначено обсяги необхідного ремонту, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість. Жодного разу її не було запрошено для обстеження квартири позивача та складання акту. Вважали, що її вина в залитті квартири позивача не доведена. Крім того, позивач не надала належних доказів на підтвердження понесення нею збитків внаслідок залиття квартири. Просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Комунального виробничого житлово ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 26» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 10 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В.М., належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18 лютого 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В., належить квартира [ADDRESS]. 1 серпня 2013 року відбулося залиття належної позивачу квартири [ADDRESS]. Згідно з актом про залиття квартири, складеного Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство № 26» Дніпропетровської міської ради, причиною залиття є течія каналізаційного стояка в квартирі № 26 та внаслідок залиття пошкоджено: санвузол - кут стелі над унітазом розміром 0,1 кв.м., коридор - стеля по шву міжповерхового перекриття розміром 0,5 кв.м., стіна суміжна з санвузлом розміром 0,2 кв.м. 28 січня 2015 року знову відбулося залиття належної позивачу квартири. Згідно з актом про залиття квартири, складеного Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство № 26» Дніпропетровської міської ради, причиною залиття є халатність жильців квартири № 26 та внаслідок залиття пошкоджено: коридор - стеля по стику плит перекриття розміром 1,5 кв.м., стіна розміром 2,5 кв.м.; санвузол - стеля підвісна, через в отвори для електролампочок, стіна розміром 2,5 кв.м. Відповідно до статей 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, а тягар утримання майна лежить саме на власникові. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже майнова шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд вважає, що факт залиття квартири позивача 1 серпня 2013 року та 28 січня 2015 року з вини відповідача підтверджується актами, складеними Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство № 26» Дніпропетровської міської ради, та відповідачем не спростовано наявність її вини у залитті квартири позивача. Доводи відповідача та її представника щодо невідповідності актів про залиття квартири вимогам п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, суд до уваги не приймає, оскільки вказаними Правилами передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Згідно з Додатком № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Як вбачається з актів про залиття квартири позивача, вони в цілому відповідають встановленим вимогам. У них зазначено дату складання, прізвища, ініціали та займані посади членів комісії, описано характер залиття та його причини, описано пошкодження, які завдані внаслідок залиття, зокрема площу, яка була пошкоджена з зазначенням приміщень, які зазнали впливу води: коридор, санвузол, а також вказано, що залиття відбувається з вище розташованої квартири № 26. Ці акти були погоджені директором підприємства. Суд вважає, що сама по собі відсутність відповідача під час складання актів про залиття за доведеності самого факту залиття не може бути підставою для звільнення власника квартири, з вини якого відбулося залиття, від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Крім того, як пояснила сама відповідач у судовому засіданні за зазначеної адресою вона особисто не мешкає, в квартирі проживають інші особи. Також суд критично ставиться до висновку експерта Інституту проектування та будівельних експертиз, яким проводився технічний огляд квартири відповідача, про відсутність течі водопостачальних мереж та мереж водовідведення, оскільки такий огляд проводився 7 липня 2015 року, в той час як згідно з актами про залиття квартири позивача залиття мало місце 1 серпня 2013 року та 28 січня 2015 року. Крім того, посилання відповідача на відсутність в її квартирі каналізаційного стояка суд також вважає необґрунтованим, оскільки вони спростовуються доданими до звіту експерта фотоматеріалами, з яких вбачається, що каналізаційні стоки в квартирі позивача наявні. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріальних збитків, складеного ПП "Компанія "Делконс", вартість матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття 28 січня 2015 року квартири [ADDRESS] становить 7580 грн. Відповідачем не надано доказів, які б спростували зазначений розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивача. За таких обставин позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, 7580 грн. Разом з тим, суд вважає, що позивач не довела розмір шкоди, завданої їй внаслідок залиття її квартири 1 серпня 2013 року. В своєму позові позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, зазначає, що реальна вартість шкоди, завданої залиттям її квартири 1 серпня 2013 року складає 26426,88 грн., з яких 6737,88 грн. - вартість придбаних матеріалів та 19689 грн. - вартість ремонтних робіт. Проте як вбачається з матеріалів справи, позивачем до цієї суми включена вартість придбання матеріалів та ремонтних робіт, які не мають відношення до пошкоджень, зазначених в акті про залиття від 1 серпня 2013 року. Так, згідно з актом про залиття від 1 серпня 2013 року квартира позивача зазнала наступних пошкоджень: санвузол - кут стелі над унітазом розміром 0,1 кв.м.; коридор - стеля по шву міжповерхового перекриття розміром 0,5 кв.м., стіна суміжна з санвузлом розміром 0,2 кв.м. В той час як позивач просить стягнути з відповідача повну вартість ремонту ванної кімнати та коридору, в тому числі ремонт підлоги, облицювання кахлем, встановлення підвісної стелі, сантехніки та аксесуарів, електротехнічні роботи тощо, які не були зазначені в акті про залиття. Позивач та її представник не скористалися своїм правом щодо призначення судової експертизи на предмет визначення дійсної вартості завданої шкоди внаслідок залиття квартири 1 серпня 2013 року, відповідне клопотання в суді не заявили, хоча таке право роз'яснювалося представнику позивача в судовому засіданні. За таких обставин позов в цій частині задоволенню не підлягає. Питання щодо судових витрат необхідно вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial