Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Представник органу опіки і піклування Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області звернувся з позовом до суду в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та просить суд винести рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], зареєстровану за адресою: [ADDRESS], останнє відоме місце проживання [ADDRESS], батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та передати їх під опіку органу опіки та піклування Недригайлівської районної державної адміністрації. Крім того просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Прокурор Недригайлівського відділення Роменської місцевої прокуратури Лукаш К.П, представник органу опіки та піклування Деркачівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Кочура В.В., представника Недригайлівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Медведь Ю.М. та [PERSON], кожний зокрема, вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей та не заперечують проти задоволення позову. Представник ДПТНЗ "Недригайлівське ВПУ", тротьої особи по справі, Мікулінцев І.Д. не заперечував проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Представник Сумського центру соціально - психологічної реабілітації дітей області, третьої особи по справі, в судове засідання не з'явився, в своєму листі просить справу розглянути без участі представника. Не заперечують проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки - [PERSON], [INFO] (а.с.65). Представники комунального закладу Сумської обласної ради "Косівщинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат Сумського району", третьої особи по справі, Медведєва Т.Л. і Чернишева О.М. заперечили проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], пояснивши, що у разі позбавлення батьківських прав [PERSON], у їхньої вихованки [PERSON] змінюється соціальний статус дитини, і її потрібно буде переводити в інший заклад. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми, суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч.1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.66-67). Суд, заслухавши доводи учасників процесу, допитавши двох дітей, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], має чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6,8,10,12). [PERSON], [INFO], навчається в комунальному закладу Сумської обласної ради "Косівщинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат Сумського району" з вересня 2005 року і по даний час. [PERSON], мати дитини, відвідує її не часто (один - два рази на рік). [PERSON], [INFO], з 19 лютого 2015 року зарахована до Сумського центру соціально - психологічної реабілітації дітей області, де знаходиться і по даний час. [PERSON], мати дитини, за час перебування Мароини в даному закладі двічі відвідувала доньку та привозила з собою: печиво, сік, фрукти і цукерки. Окрім вищевказаного мати ніякої допомоги дочці [PERSON] не надавала. У ході занять з психологом з'ясувалося, що дівчинка бажає в подальшому жити в іншій сім'ї. [PERSON], [INFO], є учнем першого курсу ДПТНЗ "Недригайлівське ВПУ" та проживає в гуртожитку навчального закладу. Відповідачка, мати дитини, за період який [PERSON] навчається у вище вказаному навчальному закладі, навчанням та життям сина не цікавилася, допомоги йому не надає. [PERSON] перебуває на повному матеріальному забезпеченні батька, [PERSON]. [PERSON], [INFO], навчається в 6 класі Деркачівського НВК: ЗОШ І-ІІ ст., ДНЗ Недригайлівської районної ради Сумської області, проживає разом з батьком [PERSON]. та бабусею [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON], мати дитини, побутовим та шкільним життям [PERSON] не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідачка по справі [PERSON], зареєстрована в [ADDRESS], але постійного місця проживання немає. [PERSON] характеризується, як особа, яка не може створити дітям необхідних умов життя та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.28). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Деркачівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області [PERSON], 1980 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за місцем реєстрації не проживає, місце перебування її не відоме. Будинок, в якому проживала [PERSON] разом з доньками: [PERSON] і [PERSON], знаходится в антисанітарійному стані, для проживання не придатний. З підсобного господарства [PERSON] нічого не утримує. В матеріалах цивільної справ маються висновок органу опіки та піклування Деркачівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та висновок органу опіки і піклування Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її чотирьох неповнолітніх дітей (а.с.30-31, 34). Всупереч намаганням органу опіки та піклування Деркачівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, служби у справах дітей Недригайлівської районної державної адміністрації та Недригайлівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виправити ситуацію в сім'ї, мати не покращила свого ставлення до виконання батьківських обов'язків. Тому, орган опіки та піклування Деркачівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною від 27 лютого 1991 р. та ч.2 ст. 171 СК України, допитані в судовому засіданні діти: [PERSON] і [PERSON], які кожний окремо, не заперечували проти позбавлення їхньої матері батьківських прав відносно них так, як вона їхнім життям не цікавиться, з ними мало спілкується, матеріальної допомоги їм не надає. Ч. 3 ст. 51 Конституції України визначає, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно пливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Як вбачається з матеріалів справи з гр. [PERSON] постійно проводилися роз'яснювальні бесіди щодо належного утримання, проживання та виховання дітей. Але особливих змін у поведінці матері не відбувалося, вона не цікавиться життям своїх дітей, зловживає спиртними напоями, веде бродячий спосіб життя, матеріальної допомоги їм не надає. Суд вважає, що відвідування Комунального закладу Сумської обласної ради "Косівщинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат Сумського району" де навчається дочка [PERSON], двічі на рік, не є належним виконанням обов'язку щодо піклування про дитину. Згідно довідки Недригайлівської ЦРЛ Сумської області від 26.11.2015 р. №01-17/2265 гр. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра (а.с.52). Крім того відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.181-1 ч. 1 КУпАП (Зайняття проституцією) та за ст. 184 ч. 1 КУпАП. (Невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей). Враховуючи обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] не виконує своїх обов'язків по вихованню дітей, а саме: матеріально їх не забезпечує, не створює належних умов для їх проживання, не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей. За вказаних підстав, суд вважає, що [PERSON], як особу, яка ухиляється від обов'язків по вихованню і матеріальному утриманню дітей, необхідно позбавити батьківських прав відносно її чотирьох неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180, ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви з вимогою немайнового характеру становить 487,20 грн. та ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви з вимогою майнового характеру становить 487,20 грн. Отже, судові витрати щодо вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 974,40 грн. (487,20 +487,20=974,40). На підставі викладеного та

Outcome: approved