Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNJ0GI0000001993 від 05.12.2007 року, розмір якої становить 303412,63 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 47,70 м.кв., що розташована за адресою: [ADDRESS] і належать на праві власності відповідачеві [PERSON] на підставі договору міни. При цьому, вказує на необхідність проведення звернення стягнення шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастравого номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселивши відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначеній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Також просить стягнути з відповідача на користь товариства судові витрати понесені при пред'явленні позову у зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 3399,53 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладено зазначений кредитний договір. Відповідно умов якого банк надав позичальникові кредит у сумі 50000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення 05.12. 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 грудня 2007 року між банком та відповідачем також укладено договір іпотеки № DNJ0GI0000001993, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 47,70 м.кв., житловою 27,60 м.кв., розташовану за адресою: [ADDRESS], належну йому на праві приватної власності на підставі договору міни. Однак, [PERSON] умови кредитного договору виконувались не належним чином, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої на 07.04.2014 року становить 303412 грн. 63 коп., а тому позивач просить суд звернути стягнення, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, на предмет іпотеки. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності № 3941-О від 02 жовтня 2013 року, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася. У наданій заяві, підтримуючи у повному обсязі позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. За вказаних обставин суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Повно, всебічно, об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково затаких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. 05 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладено зазначений кредитний договір. Відповідно умов якого банк надав позичальникові кредит у сумі 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення до 05 грудня 2007 року /а.с.8-12/. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05.12.2007 року між банком та відповідачем укладено іпотечний договір № DNJ0GI0000001993, згідно умов якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] що належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі договору міни /а.с.13-15/. Право власності на предмет іпотеки підтверджується договором міни, посвідченим 06 березня 1996 року Жовтоводською державною нотаріальною конторою р-р №2-1211 та 07.03.1996 року зареєстрований в Жовтоводському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 15-235-10, реєстраційний номер 21156105 в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 67000,00 грн. (а.с. 13 на обороті). Відповідно наданого позивачем розрахунку, у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, утворилась заборгованість розмір якої на 17.04.2014 року становить 303412,63 грн. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, відповідачу направлено вимогу-повідомлення про усунення порушень та про добровільне виселення, а також попереджено відповідача, що в разі невиконання зазначеної вимоги банк звернеться до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 6). Але на час звернення до суду із даною позовною заявою вимога не виконана. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір є похідною угодою, яка укладається для забезпечення виконання іншої угоди, зокрема кредитного договору, і не може існувати самостійно. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. В силу вимог ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Суд відповідно до вимог ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вважає за необхідне зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів. Оцінивши у сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням того, що відповідач не здійснює виплату заборгованості за кредитним договором, що складається із низки складових, суд приходить до висновку, що заставодержатель ПАТ КБ "ПриватБанк" має право на забезпечення виконання зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастравого номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Що стосується позовних вимог про виселення [PERSON] та інших осіб з квартири [ADDRESS] та зняття їх з реєстрації, суд враховує, що згідно з ч.4 ст.9, ст.109 Житлового кодексу України, ст.ст.39,40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду за умов, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як встановлено судом відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Крім того, сам факт такої реєстрації не перешкоджає реалізації позивачем своїх прав, як іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його подальшої реалізації, а зняття [PERSON] з реєстрації в картирі може бути здійснено в позасудовому порядку відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». З урахуванням зазначеного, в задоволенні позову в частині виселення [PERSON] та зняття його з реєстрації в квартирі [ADDRESS] слід відмовити за необґрунтованістю. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору у сумі 3399,53 грн.

Outcome: partial