Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 жовтня 2018 року о 15 год. 25 хв. в м. Буча Київської області, відповідач, керуючи автомобілем SААВ д.н.з [NUMBER] , рухаючись по вул. Енергетиків, виїжджаючи на вул. Польова не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», допустила зіткнення з автомобілем SUBARU д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул. Польова, після зіткнення автомобіль SUBARU в`їхав в автомобіль ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобіль ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] наїхав на пішохода на пішохідному перехресті, громадянка [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а водійка [PERSON] порушила вимоги н. 16.11 ПДР України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «СТ «Брокбізнес». Після дорожньо-транспортної пригоди, через декілька днів [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про дорожньо-транспортну пригоду та надав всі наявні документи стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11.10.2018. Після чого, співробітники страхової компанії вказали на необхідність написання заяви про страхове відшкодування після остаточного судового рішення по справі, щодо винності застрахованої особи у вчиненні ДТП. По даному факту Ірпінським відділом поліції ГУ НП в Київській області складено висновок про відсутність кримінального провадження, оформлено адміністративні матеріали та направлено до Ірпінського міського суду Київської області. 28 листопада 2018 року адміністративні матеріали розглянуті в Ірпінському міському суді Київської області та повернуто до органу досудового розслідування, для вирішення питання внесення відомостей про кримінальне правопорушення. Лише 10 жовтня 2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування за фактом вказаної ДТП. У кінцевому результаті кримінальне провадження закрито, складено адміністративні матеріали та направлено до Ірпінського міського суду Київської області для прийняття рішення. Тільки 08 квітня 2020 року Ірпінським міським судом Київської області винесено постанову та визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП [PERSON] , [INFO] . Таким чином, [PERSON] , є винною у спричиненні пошкоджень автомобілю SUBARU д.н.з. [NUMBER] власником якого являється [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорту. Після отримання постанови суду по справі №367/2056/20, що набрала законної сили, 05.05.2020 [PERSON] звернувся до страхової компанії «Брокбізнес» із заявою про страхове відшкодування, проте отримав відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі пп.37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась із вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль SUBARU Forester д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , на праві приватної власності. На послуги евакуатора 11.10.2018, останній витратив 830,00 грн., що підтверджується квитанцією №1584822. 19 жовтня 2018 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» за вимогою страхової компанії «Брокбізнес» проведено оцінку вартості матеріального збитку. На підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля SUBARU Forester д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП 11.10.2018 складає 45 635,03 грн. Даний звіт також міститься в матеріалах страхової справи СК «Брокбізнес». Позивачем здійснено ремонт автомобіля за власний кошт. У зв`язку із чим втрачено 79 059,00 грн. Витрати на ремонт підтверджуються долученими до позовної заяви первинними документами. [PERSON] керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційного документа на транспортний засіб, а тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу. Хоча цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення була застрахована у встановленому законом порядку у Страховій компанії «Брокбізнес», однак право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка дала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого [PERSON] не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Наявність шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок та вина відповідача у заподіюванні шкоди позивачу підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 08 квітня 2020 року. Крім того, позивач стверджує, що внаслідок пошкодження ТЗ, зі своєї сторони він вчинив всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, чого не було здійснено Відповідачем. Затягування Відповідачем процесу розгляду справи про ДТП, відмова у виплаті відшкодування на ремонт ТЗ, забрало значну частину робочого та вільного часу Позивача, спричинило йому душевні хвилювання, оскільки останній був на тривалий час а саме аж до 20 травня 2020 року позбавлений можливості користуватися своїм транспортом, а через постійне звертання в різні інстанції, судові процеси, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту авто. Позивач постійно відлучався з робочого місця, мало часу проводив із сім`єю, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з колегами по роботі та друзями. Моральну шкоду Позивач оцінює в розмірі 30 000,00 грн., та вважає за доцільне стягнути дану суму з [PERSON] . Ця сума обумовлена глибиною душевних страждань [PERSON] , значним погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я та необхідністю захищати свої права у судовому порядку. Позивачем надіслано вимогу [PERSON] про виплату завданих матеріальних збитків [PERSON] в розмірі 79 889 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн. Відповідь від [PERSON] не надходила, а отже врегулювати даний спір в досудовому порядку не вдалось. У зв`язку вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на його користь суму майнової шкоди в розмірі 79 889,00 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції та оголошенням про виклик на розгляд справи розміщеним на сайті «Судової влади України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа ПАТ "Страхова компанія "Брокбізнес" свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.10.2018 року о 15год.25хв. в м. Буча водій автомобіля SAAB д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул.. Енергетиків, виїжджаючи на вул.. Польова не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», допустив зіткнення з автомобілем SUBARU д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул.. Польова, після зіткнення автомобіль SUBARU, в`їхав в автомобіль ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобіль ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] наїхав на пішохода на пішохідному переході, гр.. [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а водій порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Згідно висновку про відсутність кримінального правопорушення від 12.11.2018 затвердженого Начальником Ірпінського ВП ГУНП в Київській області адміністративні матеріали відносно [PERSON] за ст.. 124 КУпАП направлено для прийняття рішення до Ірпінського міського суду. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2018 року у справі № 367/8178/18 постановлено матеріали про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , громадянки України, [INFO] , за ст. 124 КУпАП, направити до Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області для вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України та початку досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України. 10.10.2019 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області відкрито кримінальне провадження № 12019110040001767 за ч.1 ст. 286 КК України. Згідно витягу з ЄРДР № 12019110040001767 від 10.10.2019 встановлено, що 10.2019 до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області надійшла ухвала Ірпінського міського суду Київської області щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11.10.2018 приблизно о 15:25 за адресою: Київська область, м. Буча, перехрестя вул. Енергетиків з вул. Польова за участю автомобіля марки «SAAB» р.н. [NUMBER] автомобіля марки «SUBARU Forester» д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля марки ЗАЗ-11-3-7 р.н. [NUMBER] , внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода [PERSON] ( [NUMBER] ). Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 08 квітня 2020 року у справі № 367/2056/20 визнано винною [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів, що становить 340 (триста сорок) гривень, які необхідно сплатити в дохід держави. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «СТ «Брокбізнес». 05.05.2020 позивач звернувся до ПАТ "Страхова компанія "Брокбізнес" з заявою про страхове відшкодування. Листом вих. № 609-11 від 20.05.2020 ПАТ «СТ «Брокбізнес» відмовило позивачу у страховому відшкодуванні по тим підставам, що [PERSON] звернувся до нього більше ніж через один рік після настання ДТП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась із вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль SUBARU Forester д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , на праві приватної власності. На послуги евакуатора 11.10.2018, останній витратив 830,00 грн., що підтверджується квитанцією №1584822. 19 жовтня 2018 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» за вимогою страхової компанії «Брокбізнес» проведено оцінку вартості матеріального збитку. На підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля SUBARU Forester д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП 11.10.2018 складає 45 635,03 грн. Даний звіт також міститься в матеріалах страхової справи СК «Брокбізнес». Позивачем здійснено ремонт автомобіля за власний кошт. У зв`язку із чим втрачено 79 059,00 грн. Витрати на ремонт підтверджуються долученими до позовної заяви первинними документами. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно правового висновку викладеного в постанові ВСУ України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Право потерпілого на повне відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована. У справі позивач звернувся до страховика з вимогою виплати страхового відшкодування, проте отримав відмову у зв`язку з пропуском річного терміну звернення за страховим відшкодуванням. Таким чином відповідач, як заподіювач шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобов`язанню й відшкодувати заподіяну ним шкоду позивачу. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Такою особою в цій заяві є відповідач [PERSON] , як володілець джерела підвищеної небезпеки згідно ст. 1187 ЦК України, з вини якого завдано шкоду майну позивача. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду доказів понесених позивачем витрат, згідно яких сума завданої майнової шкоди в розмірі 79 889,00 грн. та сумнівів у суду не викликає. За таких умов, з відповідача на користь позивача слід стягнути майнову шкоду в розмірі 79 889,00 грн. Щодо стягнення моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди не підтверджені доказами, то суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Таким чином, позовна заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, при частковому задоволенні позову до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в сумі 798,89 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial