Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Сторони одружені з 04.10.2014 року, шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 599. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, вказавши в заяві, що з серпня 2014р. вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини, у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, і потребує матеріальної допомоги. В судовому засідання позивач [PERSON] суду пояснила, що відповідач надавав їй матеріальну допомогу до лютого 2016р., перераховував грошові кошти. З лютого він припинив виплати та вона звернулася в суд з позовом. Підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, не заперечуж проти стягнення їх в розмірі ? частини усіх його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також просить стягнути з відповідача кошти на своє утримання в розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки вона не працює, потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, має постійний дохід, інших утриманців не має, має можливість надавати їй допомогу у зазначених розмірах. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову частково, пояснив, що їх сімя фактично розпалася в листопаді 2015р. та з тих пір вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За домовленістю з позивачкою він надавав їй матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку до моменту звернення її до суду з позовною заявою про стягнення з нього аліментів. Матеріальну допомогу він надавав шляхом поповнення карткового рахунку в банку на ім`я позивачки. Ним було перераховано в листопаді 2015р. 2700 грн., в грудні 2015р. 2500 грн., в січні 2016р. 2500 грн., що підтверджується квитанціями ПАТ "Перший Український [PERSON]". Він не згодний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, оскільки у відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Так він працює в мартенівському цеху ПАТ "Запоріжсталь", розмір його місячної заробітної плати становить від 6500 до 7000 грн. Під час спільного проживання з позивачкою він отримав споживчі кредити у зв`язку з перебуванням дружини у пологовому будинку з метою збереження вагітності та після народження дитини під час перебування дитини у лікарні через погіршення стану здоров`я новонародженого сина, які були використані на потреби сім`ї. До теперішнього часу він здійснює погашення зазначених кредитів разом з відсотками приблизно 2000 грн. щомісяця. Після сплати за кредитними зобов`язаннями в його розпорядженні залишається від 4500 грн. до 5000 грн. 1/3 частина його доходу на утримання сина та 1/6 частина на утримання дружини разом буде складати 1/2 частку всіх його доходів, тобто приблизно 3250-3500 грн. В загальній сумі він щомісячно повинен сплатити 5250-5500 грн. Такий розмір відрахувань перевищує 70% його заробітної плати, що суперечить вимогам ст. 128 КЗпП України. Крім того, з 02.03.2016р. він перебуває на денному стаціонарному лікування в ТОВ "Віта центр" з діагнозом хронічний гастродуаденіт (загострення), залізодефіцитна анемія середнього ступеню важкості. Оскільки його хвороба має хронічний характер, то лікування та особливий режим харчування потребує витрати значних грошових коштів. Через стан здоров`я він не зможе продовжувати працювати в мартенівському цеху через важкі умови праці. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дружини вважає, що суд має врахувати, що у відповідності до ст. 84 ч.4 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на утримання дружини та при встановленні розміру аліментів на утримання дитини, врахувати наявні в нього кредитні зобов`язання та стан його здоров`я. Заперечує проти стягнення з нього аліментів на у тримання дитини і в розмірі ? частини його доходів Адвокат [PERSON] підтримала вимоги відповідача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі, в частині від доходу чи в твердій грошовій сумі. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак з пояснень сторін видно, що вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини з лютого 2016р.. Дитина сторін [PERSON], [INFO] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховує матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, який працює, має постіний дохід, інших утриманців не має та вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку / доходц/, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст.182 СК України. Крім того, судом встановлено, що у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її. На підставі ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Право на утримання дружина має незалежно від того, працює вона та незалежно від її матеріального стану, при умовах, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Доводи відповідача про те, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років за станом здоров»я та поганим матеріальним становищем, суд вважає безпідставними. Він не є інвалідом, працездатний. Його дохід щомісяця складає приблизно 7000 грн. Позивач просить на своє утримання тільки 1/6 частину його доходу. Разом аліментами розмір стягнень не буде перевищувати 50% його доходів. Крім того, при зміні матеріального становища платника, стану його здоров»я, він може звернутися до суду з заявою про зменшення розміру стягнутих судом аліментів. Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON] 3-х років. Стягнення коштів на утримання позивачки почати робити з моменту подачі позову в суд з 16.02.2016р. і до 03.05.2018р., або до зміни матеріального стану сторін. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved