Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт народження у [PERSON], [INFO] в м. Харцизьк Донецької області, 27.04.2015 року, сина [PERSON] В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що 27 квітня 2015 року його дружина [PERSON], перебуваючи на тимчасово окупованій території України у м. Харцизьк Донецької області, у Харцизький центральній міській лікарні народила хлопчика, та отримала медичне свідоцтво про народження № 225/173 від 27 квітня 2015 року. Заявник, як батько дитини звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, де 05 травня 2015 року отримав свідоцтво про народження дитини, [PERSON], серії І-НО №635043. Однак, у звязку з тим що державні органи на території України не визнають документів наданих органами на території не підконтрольній Україні, він як батько дитини, перебуваючи на підконтрольній Україні території, за місцем свого перебування, у місті Харкові, звернувся до Комінтернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (далі Комінтернівський ВРАЦС ХМУЮ) щодо поновлення актового запису про народження дитини. Але заявнику було відмовлено Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у видачі свідоцтва про народження дитини. Враховуючи вищевикладене заявник був вимушений звернутися з заявою про встановлення факту народження дитини до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву про встановлення факту народження дитини підтримав та пояснив, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] з 2011 року. В середині грудня 2014 року вони разом з дружиною поїхали до батьків до м. Горлівка, однак, через початок воєнних дій вони не змогли виїхати з тимчасово окупованої території та переїхали до м. Харцизьк. У вказаному місті вони проживали у родичів його дружини до середини січня 2015 року, а дружина і на теперішній час проживає в м. Харцизьк. Представник заінтересованої особи Комінтернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянка України, зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с. 31-32). Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № [NUMBER] від 14.09.2015 року, [PERSON], 15.01.1980 рооку народження, зареєстрований за адресою [INFO], та 15.09.2015 року було зареєстровано місце перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно до виписки з медичної картки хворого Комунального закладу охорони здоровя "Харківська клінічна багатопрофільна лікарня №17" від 01.10.2014 року [PERSON], [INFO], з 18.09.2014 року по 01.10.2014 року знаходилася на лікуванні, та було встановлено діагноз: вагітність 9 тижнів (а.с. 42-43). Відповідно до медичних документів, а саме протоколами ультразвукового дослідження [PERSON] від 08.09.2014 року та 03.12.2014 року вбачається, що вона проходила медичне обстеження в медичних установах ТОВ «Добра Сила» Медичний центр "Радуга" та Сімейна поліклініка м. Харкова результатами яких було встановлено вагітність [PERSON] (а.с.49-52, 53-55). Згідно копії медичного свідоцтва про народження, виданого Харцизькою центральною міською лікарнею Донецької області (форма № 103/о) №225/173 від 27.04.2015 року [PERSON] народила хлопчика (а.с.11). Згідно до свідоцтво про народження Серія І-НО № 635043, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, 05.05.2015 року було зареєстровано факт народження [PERSON] на тимчасово окупованій території України (а.с. 10). Заявник 15.12.2015 року звернувся до Комінтернівський ВРАЦС ХМУЮ з заявою про державну реєстрацію народження дитини. Однак, листом Комінтернівського ВРАЦС ХМУЮ № 1789/04-06-04-05 від 15.12.2015 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки заявником подано медичне свідоцтво про народження неналежної форми (а.с. 8). Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є товаришем заявника та знайомий з ним більше 10 років, також йому відомо, що дружиною заявника є [PERSON]. Зі слів заявника йому відомо, що у нього є син [PERSON], який народився 27.04.2015 року у м. Харцизьк, про це заявник повідомив йому по телефону приблизно 05.05.2015 року. Також зазначив, що заявник разом з дружиною наприкінці грудня 2014 року приїжджали до нього вгості, в цей час дружина заявника була вагітною. Восени 2015 року він приїздив вгості до подружжя [PERSON] та бачив їх спільного сина [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є дядьком заявника. Йому відомо, що заявник разом з дружиною у 2014 році деякий час проживали в м. Харкові, а взимку 2014 року поїхали до м. Харцизьк, де 27.04.2015 року народився син заявника. Про народження дитини йому повідомив батько заявник та його рідний брат - [PERSON]. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у звязку з тим, що вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Згідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545,\~\~зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1150/13024, для забезпечення реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану заклад охорони здоров'я видає "Медичне свідоцтво про народження", форма N 103/о. Медичне свідоцтво про народження видається будь-кому з батьків або іншим особам, які провадитимуть реєстрацію народження дитини, усіма закладами охорони здоров'я, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я при державній реєстрації\~\~в\~\~органах державної реєстрації актів цивільного стану факт народження дитини підтверджується медичною довідкою про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о) або рішенням суду. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про народження дитини, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харцизького міського управління юстиції у Донецькій обл., Серія І-НО № 635043, та медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о) №225/173 від 27.04.2015 року, видане пологовим відділенням ХУМЛ (ЄДРПОУ 01991323) 27.04.2015 року, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що заява [PERSON] є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved