Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] як батька та доньки та визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування. Вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її рідний батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в розмірі 6.3 умовних кадастрових гектарів. На ім`я [PERSON] був виписаний та отриманий ним сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ОД №0253621, на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСПП «Свердловське», Комінтернівського району, Одеської області, розміром 6,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), який був зареєстрований в Книзі реєстрації та видачі сертифікатів 16.09.1997 року за №6126. Але пізніше вказаний сертифікат було втрачено. Заповіт спадкодавцем не складався. У зв`язку із наявністю розбіжностей в написанні прізвищ позивачки та її батька виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин. У зв`язку із втратою оригіналу сертифікату на земельну частку пай у позасудовому порядку вирішити питання про прийняття спадщини не можливо. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, в подальшому заявили клопотання про продовження розгляду справи без їх участі. Представник відповідача Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області надав до суду заяву якою не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] був виписаний та отриманий ним сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ОД №0253621, згідно якого йому належить право на земельну частку(пай) у землі яка перебувала у колективній власності колишнього КСПП «Свердловське», зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за №6126 від 16.09.1997 року наданий на підставі розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації №266 від 26.03.1997 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеса, актовий запис №1740. Спадкова справа після смерті [PERSON] не зводилась, а отже ніхто зі спадкоємців не звертався із заявами про прийняття спадщини. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача, підтвердила, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , померлого [INFO] , також підтвердила факт того, що позивач зі спадкодавцем про живали разом в с. Свердлове, Одеського району, Одеської області. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , яка є співробітником сільської ради повідомила суду, що померлий [PERSON] був рідним батькофм [PERSON] . Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Факт родинних відносин позивача [PERSON] , зі спадкодавцем [PERSON] як доньки та батька повністю підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками. Також показами свідків підтверджується фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] , оскільки позивач проживала з ним до дня смерті та після смерті вступила в управління спадковим майном померлого. Оскільки, смерть спадкодавця [PERSON] наступила до 01.01.2004р., тому до даних правовідносин застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вирішуючи питання позовної вимоги щодо визнання права за земельну частку (пай), суд виходить з наступного: Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] постійно проживала разом з батьком до дня його смерті, вона фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] .. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Outcome: approved