Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач 18 січня 2016 року звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив суд установити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Кам'янка Тростянецького району Сумської області, від імені якої 05 лютого 2003 року на дому був складений заповіт на ім'я Церкви "Різдво Пресвятої Богородиці", та який посвідчений секретарем виконавчого комітету Кам'янської сільської ради Тростянецького району Сумської області [PERSON] 05.02.2003 року, дійсно заповідала все своє майно Парафії Різдва Богородиці Української Православної Церкви, що розташована в [ADDRESS]. Крім того, позивач просив визнати за ним права власності на земельну частку (пай), що розташована на землях Кам'янської сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Кам'янка Тростянецького району Сумської області. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] за життя заповіла все своє майно церкві «Різдво Пресвятої Богородиці». Після її смерті 2007 року відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), що розташована на землях Кам'янської сільської ради. У померлої інших спадкоємців немає. Коли настоятель Парафії Різдва Богородиці Української Православної Церкви [PERSON] звернувся до Тростянецької нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], державний нотаріус відмовив, оскільки відсутній сертифікат на вказану земельну частку (пай). Крім того, під час огляду документів нотаріусом було виявлено, що заповіт від імені померлої було складено на церкву «Різдво Пресвятої Богородиці», а у Єдиному державному реєстрі церква зареєстрована як Парафія Різдва Богородиці Української Православної Церкви. З огляд на таку розбіжність державний нотаріус роз'яснив необхідність звернення до суду із питання установлення факту. Представник позивача Байрак О.Г. у судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. У судовому засіданні пояснював, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] втрачено, у місцевій газеті було здійснено публікацію про визнання його недійсним. Відсутність правоустановлюючого документу на спадкове майно перешкоджає позивачу оформити право на спадщину (а.с.57). Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Кам'янська сільська рада подала заяву про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позову не заперечила (а.с. 29). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. На підставі свідоцтва про смерть судом установлено, що [PERSON] померла [INFO], що є часом відкриття спадщини (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений секретарем виконкому Кам'янської сільської ради Тростянецького району Сумської області 05 лютого 2003 року, яким все своє майно заповіла Церкві «Різдва Пресвятої Богородиці». Відповідно до посвідчувального запису секретаря Кам'янської сільської ради указаний заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.5). Згідно з довідкою Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 14.09.2015 року померла [PERSON] проживала одна за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Вирішуючи вимогу позивача про установлення факту, шо [PERSON], яка померла [INFO] в с. Кам'янка Тростянецького району Сумської області, від імені якої 05 лютого 2003 року був складений заповіт на ім'я Церкви "Різдво Пресвятої Богородиці" дійсно заповідала все своє майно позивачу, суд виходить з таких мотивів. Судом установлено, що з 09 грудня 1980 року священника [PERSON] указом Керуючого Сумською єпархією від 09.12.1980 року № 284 призначено настоятелем Різдво Богородицької церкви села Кам'янка Тростянецького району Сумської області (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 25 листопада 1991 року було здійснено державну реєстрацію релігійної організації Парафія Різдва Богородиці Української Православної Церкви, місцем знаходження якої зареєстроване [ADDRESS]. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником релігійної організації є [PERSON] (а.с. 13,17). Відповідно до статуту Релігійної громади (Парафії) Різдва Богородиці села Кам'янка Тростянецького району Сумської області Сумської єпархії Української Православної Церкви, ухваленого парафіяльними зборами 23 січня 2013 року, органами парафіяльного управління є Парафіяльні збори, очолювані настоятелем та Парафіяльна рада, що підзвітна настоятелю (а.с.8-12). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснив, що він з 1980 року був настоятелем церкви Різдва Богородиці у с.Кам'янка Тростянецького району, яка була і є єдиною релігійною організацією в цьому селі. Пізніше церква була зареєстрована як релігійна громада (Парафія) Різдва Богородиці, а він ([PERSON]) відповідно до статуту є головою парафіяльних зборів, які є органом управління. Нині померла [PERSON] за життя була прихожанкою церкви, будучи самотньою особою похилого віку, отримувала допомогу та догляд від релігійної громади. За життя склала заповіт і заповіла своє майно церкві Різдво Пресвятої Богородиці. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1984 року працює в Кам'янській сільській раді Тростянецького району на посадах сільського голови, секретаря виконкому, землевпорядника. [PERSON] знала за її життя як жительку села Кам'янка, яка мешкала одна, сім'ї не мала, була неписьменною. Свідок [PERSON] підтвердила, що як секретар сільської ради склала і посвідчила заповіт від імені [PERSON], що було здійснено у присутності [PERSON], яка і підписала за [PERSON] у її присутності заповіт, оскільки померла була неписьменною. Спадкоємець «Церква «Різдво» Пресвятої Богородиці» був зазначений зі слів заповідача, тобто саме так як вона вказала. [PERSON] пояснила, що у селі Кам'янка іншої церкви ніж церква Різдва Богородиці не має. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] показала, що [PERSON] була жителькою с.Кам'янка, жила сама, родичів не було, була неграмотною, а тому, коли остання вирішила скласти заповіт, її ([PERSON]) було запрошено бути присутньою при цьому та поставити свій підпис замість неписьменної [PERSON] На момент складення заповіту їй було вже більше 80 років, спадкоємцем належного їй майна вона вказала церкву Різдва Пресвятої Богородиці, яка є єдиною церквою у селі Кам'янка. Дослідивши зміст заповіту, установчі документи позивача як релігійної організації, оцінивши їх у сукупності із показаннями свідків, суд дійшов висновку, що померла [PERSON] спадкоємцем належного їй майна фактично визначила Парафію Різдва Богородиці Української Православної Церкви, але через неписьменність та правову необізнаність при складанні заповіту зазначила назву спадкоємця, яка не в повній мірі відповідала назві релігійної організації згідно із її установчими документами та внесеній до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ураховуючи, що від факту, який просить установити позивач залежить виникнення його права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], і законом не визначено іншого порядку його установлення, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про установлення факту, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Кам'янка Тростянецького району Сумської області, від імені якої 05 лютого 2003 року був складений заповіт на ім'я Церкви "Різдво Пресвятої Богородиці" заповідала все своє майно Парафії Різдва Богородиці Української Православної Церкви. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права власності на земельну частку (пай), що розташована на землях Кам'янської сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Кам'янка Тростянецького району Сумської області, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру за заявою [PERSON] 02 листопада 2007 року була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 55,56). Державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори від 08.12.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с. 20). Відповідно до даних відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області станом 08.02.2016 року на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 307 від 26.05.1996 року зареєстрований сертифікат серії [NUMBER] реєстраційний номер 256 на ім'я [PERSON]. Розмір земельної частки (паю) складає 3,25 умовних кадастрових гектарів. Указаний сертифікат у відділі Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області відсутній, оскільки був отриманий власником, про що свідчить підпис у книзі реєстрації сертифікатів. Факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки на території Кам'янської сільської ради на ім'я [PERSON] не установлено (а.с. 44). Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, набув у порядку спадкування за заповітом право власності на належну померлій [PERSON] земельну частку (пай). За відсутності правовстановлюючого документу на ім'я померлого, позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи його охоронювані законом права, таке право слід визнати за ним рішенням суду. За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved