Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

10 липня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 21 квітня 2007 року по 28 вересня 2018 року працювала на посаді охоронника у відділі охорони та внутрішньої безпеки в ПАТ «Електротермометрія». Відповідач не виплатив [PERSON] нараховану заробітну плату за період з лютого по вересень 2018 року, внаслідок чого заборгував їй 19 029,83 грн. На підставі наведеного просить стягнути з ПАТ «Електротермометрія» на користь [PERSON] нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 19 029,83 грн. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заявою від 02 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] просить розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. 20 серпня 2019 року на адресу суду надійшла заява директора ПАТ «Електротермометрія» про визнання позову в повному обсязі та можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд встановив, що позивач [PERSON] з 21 квітня 2007 року по 28 вересня 2018 року працювала на посаді охоронника у відділі охорони та внутрішньої безпеки в ПАТ «Електротермометрія», що підтверджується копією трудової книжки останньої (а.с.3-4). 28 вересня 2018 року [PERSON] звільнено з посади охоронника відділу охорони та внутрішньої безпеки в ПАТ «Електротермометрія» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП (а. с. 4, 5). Звільнивши [PERSON] з роботи, підприємство не провело з нею повний розрахунок, тобто не виплатило належну їй заробітну плату в сумі 19 029,83 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 11 червня 2018 року, виданою ПАТ «Електротермометрія» (а.с. 6). Конституція України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Основними законодавчими актами, які регулюють питання оплати праці є Закон України "Про оплату праці" та Кодекс законів про працю України. Конституція України гарантує право кожному громадянину на звернення до суду за вирішенням порушених прав. Тому, у разі порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 141 КЗпП встановлено, що обов`язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу ( ст. 94 КЗпП України). Аналогічні положення передбачені в ЗУ "Про оплату праці". Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення роботодавцем законодавства про оплату праці через невиплату при звільненні позивачу [PERSON] заробітної плати, в зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 19 029,83 грн. На підставі п. 1.ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України. З наведених мотивів суд не приймає до уваги заяву відповідача про покладення на ПАТ «Електротермометрія» лише половини витрат по сплаті судового збору та повернення позивачу 50% сплаченого судового збору з Державного бюджету. Згідно п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved