Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У червні 2019 року Орган опіки та піклування Будянської селищної ради звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Харківської райдержадміністрації Харківської області, Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний спеціалізований будинок дитини "Зелений гай", про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в якому просить: -позбавити [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 / 3 частини від усіх видів заробітків щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного Ощадного банку України смт Високий до повноліття, починаючи з моменту звернення з позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що орган опіки та піклування Будянської селищної ради Харківського району Харківської області стурбований долею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що опинився у вкрай складних життєвих умовах. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] не виконує своїх обов`язків щодо виховання дитини та її матеріального утримання, байдуже ставиться до здоров`я, фізичного , духовного та морального розвитку своєї дитини, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, долею дитини не цікавиться, її вихованням та матеріальним утриманням не займається. Батько дитини [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Дитина проживала з батьками лише декілька місяців після свого народження. Більшу частину свого життя [PERSON] провів у комунальному НП Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» (з 09.10.2014 року по 03.10.2016 року; з 30.06.2017 року та по теперішній час). Дитина досить тривалий час проживає в комунальному закладі, знаходиться на повному державному утриманні, мати добровільно матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідач також не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Вказані обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Тим більше, що дитина потребує особливої уваги. Згідно Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини складений КЗОК «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» дитина потребує медико - педагогічної, медико - соціальної корекції, але під час перебування дитини у родині, батьки до медичних спеціалістів не звертались, байдуже ставились до стану здоров`я дитини, його психічного розвитку. [PERSON] за місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони - вона зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює , на зауваження не реагує, не виконує своїх батьківських батьківські обов`язки, не цікавиться долею дитини. Неодноразові звернення до матері під час проведення засідань опікунської ради та попередження її про подання позову до суду про позбавлення батьківських прав не стали достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток. З урахуванням зазначеного позивач звернувся з даним позовом до суду та вважає, що позбавлення батьківських прав буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2019 року позов Органу опіки та піклування Будянської селищної ради залишено без руху, визначено недоліки та надано строк для їх усунення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області №01-02/125 від 19 листопада 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 24.10.2019 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 28.10.2019 №05-05/137 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] », зазначена справа 19 листопада 2019 року була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. Ухвалою судді Шинкарчука Я.А. від 21 листопада 2019 року цивільна справа прийнята до свого провадження . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час і місце якого повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник позивача Будянської селищної ради Харківського району Харківської області просить розглянути справу у відсутність їх представника та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки на даний час ситуація в сім`ї [PERSON] не змінилась, а саме мати дитини офіційно не працевлаштована, долею дитини не цікавиться, як її фізичним та духовним розвитком. На останньому засіданні суду гр. Надточий дала зрозуміти, що в неї немає можливості утримувати дитину, яка потребує особливої уваги за станом здоров`я, про що надав відповідну заяву. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами не згодна. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Чопорова Вікторія Вікторівна, яка діє на підставі довіреності № 07-22/9 від 02.01.20 надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи - КНП ХОР «Обласний Спеціалізований Будинок Дитини «Зелений Гай» - Єнютіна Вікторія Євгеніївна, яка діє на підставі довіреності від 07.02.20 надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, судом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 08 липня 2014 року виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, актова запис № 39. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області 11 липня 2018 року, батько дитини [PERSON] , [INFO] помер - [INFO]. З довідки Будянської селищної ради Харківського району Харківської області № 913 від 07 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] за місцем мешкання характеризується з негативної сторони, схильна до зловживання спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. До Будянської селищної ради надходили усні звернення та скарги на гр. [PERSON] щодо неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини під час проживання сина - [PERSON] у родині (період 03.10.2016 - 30.06.2017), що підтверджується інформацією депутата Будянської селищної ради, округ № 20 [PERSON] відповідності до листа КНП ХОР «Обласний Спеціалізований Будинок Дитини «Зелений Гай» № 251 від 16 травня 2019 року, дитина [PERSON] , [INFO] перебуває в ОСБД «Зелений Гай» з 09 жовтня 2014 року на повному державному забезпеченні. Мати [PERSON] з 03 червня 2018 року та по теперішній час дитину не відвідує, станом здоров`я не цікавиться. Згідно витягу з протоколу № 4 опікунської ради при Будянській селищній раді Харківського району Харківської області від 24 жовтня 2018 рок вбачається, що оскільки мати байдуже ставиться до долі своєї дитини, не цікавиться станом її здоров`я, не приймає участь у її вихованні та утриманні, було запропоновано звернутись з позовною заявою до Харківського районного суду щодо позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до її дитини - [PERSON] , 2014 р.н. Висновком Будянської селищної ради Харківського району Харківської області № 154 від 07.06.2019 року та висновком Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-22/1928 від 30.08.2019, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження, оскільки мати фактично не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини, її матеріального утримання, байдуже ставиться до здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку свого сина, долею дитини не цікавиться, схильна до зловживання спиртними напоями, ніде не працює. З висновку Будянської селищної ради Харківського району Харківської області № 154 від 07.06.2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] вбачається, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . [INFO] [PERSON] народила дитину у пологовому відділенні Мерефянської районної лікарні. В зв`язку з тим, що дитина при народженні мала вагу - 1 600 гр, хлопчика було направлено у відділення патології новонароджених 1-шої обласної дитячої клінічної лікарні м. Харкова для реабілітації. Відповідно до виписки з історії розвитку Мерефянської ЦРЛ у дитини гіпоксино- ішемічне ураження центральної нервової системи, внаслідок внутрішньоутробної гіпоксії та асфіксії у пологах, вроджена вада серця, синдром пригнічення ЦНС, затримка внутрішньоутробного розвитку внаслідок алкогольної фетопатії, рахіт. Для повернення дитину в родину було проведене обстеження умов проживання сім`ї, в результаті якого встановлено, що батьки до повернення сина не підготовлені: в кімнатах брудно, не прибрано, на кухні брудний посуд, відсутні дитячі речі, дитяче харчування, предмети гігієни для дитини тощо. 09 жовтня 2014 року дитина за заявою батьків була влаштована у КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай». Під час перебування дитини у закладі батьки регулярно відвідували хлопчика. 03 жовтня 2016 року малолітня дитина була повернута до батьків. 30 червня 2017 року, за зверненням мешканців будинку [ADDRESS] . Буди щодо неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. В зв`язку з чим був здійснений комісійний вихід. На місці було встановлено, що батьки знаходяться в стані алкогольного сп`яніння, ведуть себе з представниками комісії агресивно. Зі слів сусідів сім`я [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживаючи спритними напоями. У їхній квартирі збираються асоціальні особи, які разом з господарями вживають алкогольні напої, порушують громадський порядок. Оцінивши умови життя дитини, відсутність належного догляду, відсутність дитячого харчування, стан алкогольного сп`яніння батьків та неспроможність їх забезпечити першочергові життєзабезпечувальні потреби дитини представниками комісії була проведена бесіда з батьками в ході якої, мати дитини погодилась з тим, що відсутні належні умови для життя дитини та звернулась з проханнями, тимчасового влаштування дитини у центр реабілітації. В той же день дитина була доставлена у КЗ «Харківський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей «Гармонія». 31 серпня 2017 року малолітня дитина була влаштована до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» де і знаходиться по теперішній час. Під час перебування дитини батьки вже не так систематично відвідували дитину. За повідомленням адміністрації вищезазначеного закладу з червня місяця поточного року дитину ніхто не відвідував, станом здоров`я не цікавився. Для вирішення подальшої долі дитини на засіданні опікунської ради, яке відбулось 24.10.2018 року, була запрошена [PERSON] - мати дитини, але на засідання вона не з`явилась, хоча повідомлена про розгляд питання про позбавлення її батьківських прав. Згідно Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини складений КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» дитина потребує медико - педагогічної, медико - соціальної корекції, але під час перебування дитини у родині, батьки до медичних спеціалістів не звертались, байдуже ставились до стану здоров`я дитини, його психічного розвитку. З висновку Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-22/1928 від 30.082019 щодо вирішення спору про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] вбачається, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . [INFO] [PERSON] народила дитину у пологовому відділенні Мерефянської районної лікарні. В зв`язку з тим, що дитина при народженні мала вагу - 1 600 гр, хлопчика було направлено у відділення патології новонароджених 1-шої обласної дитячої клінічної лікарні м. Харкова для реабілітації. Відповідно до виписки з історії розвитку Мерефянської ЦРЛ у дитини гіпоксино - ішемічне ураження центральної нервової системи, внаслідок внутрішньоутробної гіпоксії та асфіксії у пологах, вроджена вада серця, синдром пригнічення ЦНС, затримка внутрішньоутробного розвитку внаслідок алкогольної фетопатії, рахіт. 09 жовтня 2014 року дитина за заявою батьків була влаштована у КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай». Під час перебування дитини у закладі батьки регулярно відвідували хлопчика. 03 жовтня 2016 року малолітня дитина була повернута до батьків. 30 червня 2017 року, за зверненням мешканців будинку [ADDRESS] . Буди щодо неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. За результатами комісійного обстеження умов проживання дитини було встановлено, що батьки знаходяться в стані алкогольного сп`яніння, поведінка у батьків агресивна, зі слів сусідів родина [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спритними напоями. За місцем їх поживання перебувають асоціальні особи, які разом з господарем вживають спритні напої та порушують громадський порядок. На момент обстеження умов життя дитини були відсутні дитячі продукти харчування, відсутність належного нагляду за дитиною. На момент відвідування батьки знаходилися в стані алкогольного сп`яніння. За заявою матері малолітньої дитини [PERSON] малолітній [PERSON] був тимчасово влаштований у центр реабілітації. В той же день був доставлений у КЗ «Харківський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей «Гармонія». 31 серпня 2017 року малолітня дитина була влаштована до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» на повне державне забезпечення, де і знаходиться до теперішнього часу. Станом на 09 серпня 2018 року стан дитини: динаміка слабо позитивна (покращилася хода, іноді реагує на ім`я, на звернену мову не реагує). Була проведена консультація кардіолога, даних за вроджену ваду серця і патологію Міокарду немає. В травні 2018 року при обстеженні дитини ортопедом встановлено діагноз двобічна плосковальгусна деформація стоп. Було рекомендовано ортопедичне взуття, ЛФК, масаж. Дитині придбано взуття за кошти волонтерів. Малолітній [PERSON] отримав курси ЛФК та масажу. [PERSON] останній раз відвідувала сина [PERSON] [INFO] . З моменту народження і до останнього часу [PERSON] самоусунулась від виховання малолітнього [PERSON] , не цікавиться його життям та здоров`ям. Відповідно інформації від 07.06.2019, наданою депутатом Будянської селищної ради, округ № 20, гр.. [PERSON] характеризується негативно, схильна до зловживання алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Квартира в якій проживає [PERSON] має дві окремі кімнати, одна із них заставлена речами, а в іншій мешкає [PERSON] . Санітарно - гігієнічні норми в пограничному стані, помешкання потребує ретельного прибирання, присутній сторонній запах, окреме місце для навчання, гри та відпочину дитині не передбачено. Зі слів [PERSON] має борг за оплату комунальних послуг у розмірі 500 грн. Мати малолітнього [PERSON] повідомила, що не планує забирати свого сина з закладу. 05.08.2019 року [PERSON] дала згоду Комунальному некомерційному підприємству Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» щодо соціального психіатричного обстеження свого сина [PERSON] , [INFO] для уточнення діагнозу та надання кваліфікаційної медичної допомоги і можливих рекомендацій. Відповідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини Комунального Закладу Охорони Здоров`я Обласна Дитяча Лікарня № 1 від 08 січня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , має інші уточнені ураження центральної нервової системи Ст.96.8, інші уточнені психічні розлади внаслідок ушкодження та дисфункції головного мозку або самотинної хвороби F 06.8, розумова відсталість, не уточнена F79, пролапс мітрального клапану J 34.1, інші вродженні вади розвитку повік Q10.3. Група здоров`я ІV, щеплення не в повному обсязі. Під час розгляду справи судом [PERSON] заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, вказала, що має необхідність працювати, однак працює не офіційно, щоб отримувати дохід у більшому розмірі. Між тим визнала, що з дитиною самостійно вона не впорається, сторонньої допомоги не має, проти позовних вимог заперечує, у той час, що робити з дитиною та як її виховувати не знає, оскільки працює кожен день з 07 - 00 години до 17-00 годин. Підтвердила, що дитину бачила останній раз у вересні 2018 року, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, станом здоров`я не цікавилась. Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п.87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи доведена позивачем. Позивачем надані належні і допустимі докази винного ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на відповідачку як на особу, що не у повній мірі здійснює виконання батьківських обов`язків, слід вважати таким, що відповідатиме інтересам дитини, що має найістотніше значення при розгляді такої категорії справ. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування та висновком Харківської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки у них наведено мотивовані висновки щодо необхідності позбавлення відповідачки батьківських прав, містить однозначні обставини, які вказують на наявність підстав для застосування щодо відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 травня 20096 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Отже, суд бере до уваги, що за час розгляду справи судом ставлення матері [PERSON] до своєї дитини не змінилось, доказів участі відповідачки у вихованні та утриманні дитини суду не надано. З урахуванням зазначеного та встановивши, що позивачем надано належні і допустимі докази винного умисного невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків без поважних причин і свідомого нехтування нею своїми обов`язками, враховуючи якнайкращий інтерес дитини, пояснення надані відповідачкою під час судового розгляду, а також ту обставину, що змінити поведінку матері [PERSON] у кращу сторону не представилось можливим, хоча така можливість де кілько разів була надавана [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд приходить до наступного. Частини сьома, восьма статті 7 СК України передбачають, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини другої статті 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Стаття 245 СК України передбачає, що якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо дитина постійно проживає у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі статтею 245 СК України. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Між тим вважає, що розмір аліментів який підлягає стягнення з відповідача на утримання дитини становить 1 / 4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини подана до суду 11 червня 2019 року. Враховуючи, що з 09 жовтня 2014 року дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться у Комунальному Некомерційному Підприємстві Харківської Обласної Ради «Обласний Спеціалізований Будинок Дитини «Зелений Гай», [PERSON] участі в утриманні дитини не бере, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з неї аліментів на утримання сина задовольнити частково, стягнувши аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати на особистий рахунок малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] відкритий в Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial