Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач, звернувшись до Рівненського міського суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №7-237 від 16 березня 1998 року в сумі 789, 00 грн., пеню в сумі 1389,92 грн., 5, 70 грн. - річних та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16 березня 1998 року між ЗАТ «Авангард», правонаступником якого є ТОВ «Компанія Авангард» та [PERSON] було укладено договір №7-237 за умовами якого товариство, як основний власник споруди гаражного комплексу в [ADDRESS], забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а власник гаража-стоянки своєчасно сплачує кошти за експлуатацію гаражного комплексу. Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, станом на 04 квітня 2014 року у відповідача утворилася заборгованість на загальну суму 2184,62 грн., а тому її слід стягнути з боржника - [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав вказав суду, що за користування гаражем-стоянки квитанцій по оплаті за користуванні комунікаціями із зазначенням суми заборгованості йому не приходили. Тому, в задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості просив суд відмовити за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов слід частково задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03 березня 1998 року [PERSON] є власником гаража-стоянки [ADDRESS] 16 березня 1998 року між МКП «Компанія Авангард» та [PERSON] було укладено договір №7-237, за умовами якого МКП «Компанія Авангард», як основний власник споруди гаражного комплексу в [ADDRESS], забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а власник гаража-стоянки щомісячно до 15 числа своєчасно сплачує кошти за експлуатацію в касу ТОВ «Авангард» або перераховує кошти на поточний рахунок товариства за надані послуги та дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу. З 13 жовтня 2011 року правонаступником ЗАТ «Авангард» є ТОВ «Компанія Авангард», що підтверджується статутом ТОВ «Компанія Авангард». 01 квітня 2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" та ТзОВ "БК Авангард" було укладено договір "Про відступлення права вимоги" за яким ТОВ "Компанія Авангард" передає, а ТзОВ "БК Авангард"приймає право вимоги оплати за надані послуги згідно укладених договорів про надання послуг, в тому числі і по договору №7-237 від 16.03.1998 року. Таким чином, ТОВ «Компанія Авангард» належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, а саме забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження, водопостачання, каналізації, телефонізації та системи пожежогасіння. Однак, відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови договору та не сплачує кошти за надані послуги. Відповідно ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до п.2.10. договору, за кожний день несвоєчасної сплати нараховується пеня в розмірі 2% від суми недоплати. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу у урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 04 квітня 2014 року складає 2184,61 грн., із них - основного боргу 789,00 грн., пені - 1389,92 грн. та сума 3% річних в розмірі - 5,70 грн. Однак, при визначенні суми заборгованості, яка підлягає до стягнення з [PERSON], суд вважає, що доцільно застосувати вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Розмір основного боргу складає 789,00 грн., а розмір неустойки (пені) 1389,92 грн. Такі обставини можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки до 200 грн. А тому, суд приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором в розмірі 789 грн. - основного боргу, 200 грн. - пені та 5,70 грн. річних. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду передбачених названою нормою доказів на підтвердження своїх доводів про ненадання чи неналежну якість наданих позивачем послуг. Доводи відповідача про те, що у нього не виникло обов'язку по оплаті витрат на експлуатацію стоянки не заслуговують на увагу, оскільки відсутність окремих квитанцій на оплату не позбавляє власника обов'язку здійснювати оплату відповідно до укладеного договору. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн., які підлягають до стягнення з [PERSON] Разом з тим суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки у відповідності до ст.60 ЦПК України, [PERSON] не надано жодних доказів у підтвердження вказаних ним обставин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON]В на користь ТОВ «Будівельної компанії авангард» за договором №7-237 від 16 березня 1998 року слід стягнути заборгованість в сумі 994,70 грн. та судові витрати.

Outcome: approved