Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

02 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» звернулось до суду з позовом до [PERSON] з вимогами стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №012/14/413 «Корпоративний Інвестиційний кредит Не відновлювальна Кредитна Лінія» від 24.06.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 12 716,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 151 091 грн. 91 коп., з яких: залишок заборгованості - 12447,54 доларів США, що за курсом НБУ - 147900,66 грн.; заборгованість за відсотками - 265,70 доларів США, що за курсом НБУ - 3157,03 грн.; пеня за кредитом - 2,46 доларів США, що за курсом НБУ - 29,22 грн.; пеня за відсотками - 0,42 доларів США, що за курсом НБУ - 4,99 грн., що є предметом позову. 10 жовтня 2014 року представник позивача Макарович О.В. в судовому засіданні подала заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №012/14/413 «Корпоративний Інвестиційний кредит Не відновлювальна Кредитна Лінія» від 24.06.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 1310,09 доларів США з яких: заборгованість за відсотками - 1086,30 доларів США, пеня за прострочення кредиту - 192,66 доларів США, пеня за прострочення відсотків - 31,13 доларів США. (а.с. 52, 53 т.1). На підставі протокольної ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство « 5-й Київський авторемонтний завод», яке є позичальником за укладеним з позивачем кредитним договором. (а.с.60 т.1) 05 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство «5-й Київський авторемонтний завод» про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 012/14/413 «Корпоративний інвестиційний кредит невідновлювальна кредитна лінія» від 24.06.2008 року станом 07.10.2014 року у розмірі 460 (чотириста шістдесят) дол. США 86 центів та судовий збір в сумі 1 510 (одна тисяча п'ятсот десять) грн. 92 коп. В решті вимог відмовлено. (а.с.97-101 т.1) 04 лютого 2015 року Апеляційним судом міста Києва ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу Пащенка Сергія Миколайовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відхилено. Апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] - задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2014 року змінено в частині стягнення заборгованості та визначено розмір заборгованості, який підлягає стягненню, в сумі 5975 грн. 51 коп. В решті зазначене рішення залишено без змін. (а.с.151-153 т.1) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відхилено. Рішення суду першої інстанції від 05 грудня 2014 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року залишено без змін. (а.с.175-176 т.1) На підставі постанови Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року, рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.223-227 т.1) 14 квітня 2016 року представник позивача Філатова Н.А. в судовому засіданні подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором № 012/14/413 «Корпоративний інвестиційний кредит невідновлювальна кредитна лінія» від 24.06.2008 року загальна сума якої станом на 28 березня 2016 року становить 1688 доларів США та складається з: заборгованість за процентами - 628,35 доларів США, пені за тілом кредиту - 549,52 доларів США, пені за процентами 510,87 доларів США. (а.с.1-6 т.2) Представник позивача Філатова Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, пояснила, що 19.05.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником прав та обов'язків якого виступає Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та Приватним акціонерним товариством «5-й Київський авторемонтний завод» було укладено Кредитний договір №012/14/413 «Корпоративний інвестиційний кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» від 24 червня 2008 року, за умовами якого позичальнику надано кредит у формі Невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 89 497,54 доларів США зі сплатою 12,25 % річних з кінцевим терміном погашення кредиту 12.12.2014 року. В подальшому, 12 грудня 2008 року між сторонами договору укладено Додаткову угоду №012/14/413/207, відповідно до умов якої плата за користування кредитом в строк до 23.06.2009 р. розраховується на основі процентної ставки у розмірі 13,75 %. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у сумах та в строки, передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання позичальником кредитних зобов'язань, 08 квітня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №12/14/1259, відповідно до умов якого відповідачка взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання умов кредитного договору. Оскільки відповідач [PERSON], як поручитель, несе солідарну відповідальність за виконання Приватним акціонерним товариством «5-й Київський авторемонтний завод» зобов'язань по основному договору, та зважаючи на те, що позичальником після сплати основної суми боргу залишилась непогашеною заборгованість на загальну суму 1688 доларів США, яка включає: заборгованість за процентами - 628,35 доларів США, пеня за тілом кредиту - 549,52 доларів США, пеня за процентами 510,87 доларів США, у позивача виникло право пред'явити ці вимоги до відповідача, що відповідає умов договору поруки, де безпосередньо передбачено, що поручитель несе відповідальність за сплату боржником процентів та штрафних-фінансових санкцій. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи. (а.с.26-33 т.2) Представник третьої особи - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, які наведено представником у запереченнях на позов, які висловлені від імені відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТзОВ «Тандем-Авто» та Акціонерним товариством « 5-й Київський авторемонтний завод» було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/14/375 (а.с. 25-27) в рамках якої 24 червня 2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством « 5-й Київський авторемонтний завод» було укладено Кредитний договір № 012/14/413 «Корпоративний інвестиційний кредит невідновлювальна кредитна лінія», за умовами якого останньому надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 89 497,54 дол. США зі сплатою 12,25 % річних в строк по 23.06.2009 р. з кінцевим терміном погашення кредиту 12.12.2014 року. (а.с.28-34 т.1) 12 грудня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «5-й Київський авторемонтний завод» було укладено Додаткову угоду № 012/14/413/207 до Кредитного договору № 012/14/413 від 24.06.2008 р., відповідно до умов якої плата за користування кредитом в строк до 23.06.2009 р. розраховується на основі процентної ставки у розмірі 13,75 % річних (а.с. 35). Відповідно до п. п. 6.1, 6.2 Кредитного договору заборгованість за кредитом погашається позичальником у відповідності до Графіка погашення заборгованості, що є додатком № 1 до цього договору. Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником на користь кредитора на умовах, визначених договором. Пунктом 14.4 Кредитного договору обумовлено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання. В забезпечення кредитних зобов'язань по вищевказаному кредитному договору, 08 квітня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 08 квітня 2011 року було укладено Договір поруки № 12/14/1259 (з фізичною особою). (а.с. 36-39 т.1) Відповідно умов договору поруки [PERSON], як поручитель, взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем солідарно з АТ «5-й Київський авторемонтний завод» за виконання кредитних зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору по поверненню позичальником кредиту у розмірі 51574,54 дол. США (п. 1.1. договору поруки). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання». (ст. ст. 530, 631 Цивільного кодексу України) Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). На підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 07 листопада 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Постановою Господарського суду м. Києва від 26 березня 2014 р. у справі №910/19021/13 Приватне акціонерне товариство «5-й Київський авторемонтний завод» було визнано банкрутом. (а.с.71-73 т.1) Згідно ч. 1 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07 серпня 2014 року частково задоволено апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод», постанову Господарського суду м. Києва від 26.03.2014 р. скасовано. (а.с.74-78 т.1) Постановою Вищого господарського суду України від 05.06.2014 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "5-й Київський авторемонтний завод" задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2014 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.01.2014 у справі №910/19021/13 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 березня 2015 року клопотання Приватного акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод» про припинення провадження у справі №910/19021/13 задоволено. Припинено провадження у справі №910/19021/13 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод». Дію мораторію припинено. (а.с.60-65 т.2) Господарським судом у мотивувальні частині ухвали від 04 березня 2015 року встановлено: «Як вбачається із доданих до клопотання боржника про припинення провадження у справі банківських виписок, заборгованість Приватного товариства "5-й Київський авторемонтний завод" перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яка виникла на підставі кредитного договору від 24.06.2008 № 012/14/413 була погашена. Крім того, судом встановлено, що кредитором було заявлено вимоги, які складають відсотки за користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 012/14/413 «Корпоративний Інвестиційний кредит Невідновлювальна Кредитна лінія» від 24.06.2008 р. у розмірі 13, 75 % річних. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору № 012/14/413 від 24.06.2008 плата за користування кредитом в строк по 23.06.2009 розраховується на основі процентної ставки в розмірі 12,25%. У разі, якщо на дату закінчення Строку дії процентної ставки, додаткова угода не буде підписана Сторонами, Позичальник зобов'язаний без сплати комісії за дострокове погашення Кредиту, передбаченої п.2.7. Договору, достроково і у повному обсязі виконати всі грошові зобов'язання за цим Договором в строк, що не перевищує 30 календарних днів з дня закінчення Строку дії процентної ставки. У цьому разі проценти за кредитом нараховуються до дати його повного погашення відповідно до процентної ставки, що була встановлена цим Договором. 12.12.2008 Додатковою угодою № 012/14/413/207 до кредитного договору № 012/14/413 від 24.06.2008 сторони виклали п. 2.1. кредитного договору в новій редакції, відповідно до якого плата за користування кредитом в строк по 23.06.2009 (строк дії процентної ставки) розраховується на основі процентної ставки в розмірі 13,75% відсотків річних. Таким чином, з 23.06.2009 процентна ставка сторонами кредитного договору встановлена не була. Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ». Відповідно до положень п.7 ч.1 ст.83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо боржник виконав усі зобов'язання перед кредитором. Виходячи з положень ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Згідно ч.1 ст.598, ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Як убачається з матеріалів справи, відносини між сторонами спору виникли на підставі Договору поруки №12/14/1259 від 08 квітня 2011 року, за умовами договору Поручитель, відповідач у справі, зобов'язувався здійснити виконання порушених кредитних зобов'язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для викання Поручителем кредитних зобов'язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. (п.2.2 Договору поруки) Згідно з ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Так, виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України, припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін "порука", застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється у разі припинення основного зобов'язання, отже, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом та визнання вимог кредиторів погашеними, свідчить про припинення зобов'язання за кредитним договором, яке у свою чергу, є підставою для припинення зобов'язань за договором поруки. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 листопада 2012 по справі №6-129цс12 та відповідно до приписів ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для застосування місцевими загальними судами. Як з'ясовано судом, постановою Господарського суду міста Києва від 26 березня 2014 року по справі №910/19021/13 Приватне акціонерне товариство «5-й Київський ремонтний завод» з 26 березня 2014 року було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, господарська діяльність банкрутства була завершена, строк виконання всіх грошових зобов'язань визнано таким, що настав з 26 березня 2014 року, припинено нарахування неустойки (штрафів, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з 26 березня 2014 року. Відповідно до п.4 ст.8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом», ухвали та постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийнятті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом. Верховний Суд України у постанові від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15, висловив правову позицію про те, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» пред'явлено вимоги до [PERSON], як поручителя, з порушенням строків визначених у ст.599 Цивільного кодексу України, оскільки строк виконання Приватним акціонерним товариством «5-й Київський авторемонтний завод» зобов'язань по кредитному договору № 012/14/413 «Корпоративний Інвестиційний кредит Невідновлювальна Кредитна лінія» від 24.06.2008 року настав 19 листопада 2013 року, дата порушення господарським судом провадження у справі по банкрутство, тому з цього моменту починається для кредитора відлік шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя, в той же час з цим позовом до суду позивач звернувся лише 02 липня 2014 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому направлена позовна заява до суду. При цьому суд враховує, що позивачем не дотримано умов п.2.2 Договору в частині направлення поручителю письмової вимоги про виконання порушених позичальником кредитних зобов'язань, тому відсутні підстави вважати, що поручитель був обізнаний про наявність у позичальника простроченої заборгованості по кредитному договору, до порушення справи про банкрутство. Разом з тим, оцінюючи наведені позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості по кредитному договору, яка виникла у позичальника, та нарахована позивачем станом на 28 березня 2016 року в розмірі 1688 доларів США, яка включає: заборгованість за процентами - 628,35 доларів США, пені за тілом кредиту - 549,52 доларів США, пені за процентами 510,87 доларів США, суд враховує обставини встановлені Господарським судом міста Києва, які викладені в ухвалі від 04 березня 2015 року у справі №910/19021/13 про припинення провадження про банкрутство Приватного акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод», а саме факт відсутності у Приватного акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод» заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» по кредитному договору №012/14/413 від 24 червня 2008 року, безпідставність нарахування процентів по кредитному договору у розмірі 13,75%, оскільки в силу положень ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу мають для вирішення даного спору преюдиційне значення. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство «5-й Київський авторемонтний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки в межах даного спору судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed