Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Лікар-психіатр комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що 17 травня 2021 року о 14:00 год. за заявою сина, була оглянута [PERSON] [INFO] . Зроблено висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного закладу, у зв`язку з встановленням в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянки [PERSON] , які надійшли від її сина - [PERSON] та голови Піщанобрідської сільськогї ради Добровеличківського району Кіровоградсьокї області. Згода громадянки [PERSON] на госпіталізацію не отримана у зв`язку з її відмовою від запропонованої госпіталізаціцї. Комісія лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» у складі: медичного директора, [PERSON] , завідувача відділенням № 10 [PERSON]., завідувача відділенням № 2 [PERSON] прийняла рішення про доцільність госпіталізації громадянки [PERSON] до психіатричного закладу, так як її обстеження або лікування можливе лише в умовах стаціонару (а.с. 2-3). Заявник в судовому засіданні заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримала та просила її задовольнити. Заінтересованна особа [PERSON] в судовому засідання просив відмовити у задоволенні заяви про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку його матері [PERSON] , оскільки вважає, що його мати не є небезпечною для суспільства, спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність і заяву написав зі слів голови сільської ради, не переконавшись в обставинах щодо поведінки його матері. [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти свого хворобливого стану, просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки вважає себе абсолютно психічно здоровою людиною. Прокурор дану заяву щодо госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку не підтримала, так як вважає, що в судовому засіданні не підтверджено обставин хворобливого стану особи щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію та агресивного поводження до оточюючих, про яке в своїй заяві зазначав заявник. Заслухавши пояснення представника комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня", заінтересовану особу, особу, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до частини першої статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Положеннями частин першої, другої статті 340 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. За обставинами, викладеними в заяві лікара-психіатра комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" [PERSON], громадянка[PERSON] , була госпіталізована17.05.2021 року о 14 го. 00 хв. Після її огляду черговий лікар зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного закладу, так як обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, у зв`язку з встановленням у особи тяжкого психічного розгладу, внаслідок чого вона вчиняє, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосереню небезпеку для оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянки[PERSON] , які надійшли від її сина [PERSON] . В судовому засіданні пояснила що такі відомості також надав голова Піщанобрідської сільськогї ради Добровеличківського району Кіровоградсьокї області, зателефонувавши до лікарні, а також надіславши листа (а.с. 6) . У зв`язку з вищезазначеним, громадянка[PERSON] , була оглянута лікарем-психіатром диспансерного відділення [PERSON] та лікарем психіатром [PERSON] у приймальному відділенні о 14 год. 00 хв. 17.05.2021 року, які підтвердили висновок про необхідність госпіталізації. Згода громадянина [PERSON] на госпіталізацію не отримана у зв`язку з її відмовою від запропонованої госпіталізації. За змістом частин другої - третьої статті 16 Закону України "Про психіатричну допомогу", у випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Судом встановлено, що громадянка, [PERSON] , була оглянута комісією лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» у складі: заступника головного лікаря [PERSON], завідуючого відділенням № 10, [PERSON] , завідувача відділенням № 2 [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.05.2021 року, [PERSON] встановлено діагноз: хронічний маячний розлад. У висновку комісії лікарів-психіатрів зазначено, що необхідність госпіталізації пов`язана з погіршенням психічного стану: а саме: на протязі останнього року, стала збудженою, багатослівною, активно висловлювала маячні ідеї переслідування з боку сусідів, всюди писала скарги, почала піднімати руку на голову сільської ради. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку є наявність у хворої реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Тому, комісія лікарів-психіатрів вважає доцільним госпіталізувати, [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» в примусовому порядку(а.с. 4). Водночас, в скороченому анамнезі зазначено, що [PERSON] , [INFO] з 22.05.2014 року по 27.06.2014 року стаціонарно проходила лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» (а.с. 4), як в подальшому встановлено в судовому засіданні після останньої госпіталізації до теперішього часу більше на лікуванні в зазначеному закладі не перебувала, лікування не отримувала. Здійснюючи перевірку правомірності госпіталізації особи до психіатричного закладу, суд повинен встановити, чи відповідають надані докази критеріями належності, допустимості і достовірності. В матеріалах справи містяться довідка Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області за № 1175 від17.05.2021 року, яка не може бути прийнята судом до уваги, так як не відповідає вимогам допустимості та достовірності у розумінні статтей 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України. Крім того в матеріалах справи міститься заява сина, [PERSON] , за якою останній звернувся до виконуючого обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Тарасенко О.І. з заявою про госпіталізацію його матері, [PERSON] , у зв`язку з агресивною поведінкою його матері (а.с .7). Однак в судовому засіданні [PERSON] , зазначив про відмову від своєї заяви, оскільки така була подана помилково, відомості про агресивну поведінки отримав від голови сільської ради, вважає, що його ввели в оману щодо хворобливого стнау матері, а також вказав, що його мати є психічно здоровою людиною та не потребує примусового лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради». Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що [PERSON] є її матір`ю, вважає її абсолютно психічно здоровою людиною, зазначила про те, що її мати чуйна, комунікабельна та має гарні відносини з людьми та не потребує примусового лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Таким чином, суд вважає, що наявність одного лише висновку комісії лікарів не достатньою для доведення критерію небезпечності [PERSON] для себе та оточуючих, що було б підставою для її примусової госпіталізації, оскільки представником лікарні не доведено критерії, які можуть слугувати для примусового лікування особи, а саме: має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Крім цього також не доведено заявником наявність такого критерію для примусової госпіталізації, відповідно до статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу"як - вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, так як саме на цю підставу лікарня посилалася у своїй заяві щодо необхідності примусової госпіталізації. Зазначена позиція суду відповідає висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07. Також відповідно до правової позиції Верховного суду від 12.12.2019 року, викладеної у справі у справі № 552/886/19 колегія суддів виходить із того, що встановлення судового контролю за процедурою примусової госпіталізації передбачає дослідження та оцінку судом висновку лікарів-психіатрів про доцільність госпіталізації особи у відділення стаціонару лікарні без її усвідомленої згоди у сукупності з іншими доказами, що підтверджують такий стан особи, який дає підстави саме для примусової госпіталізації. Сама по собі наявність такого висновку лікарів-психіатрів при відсутності інших належних і допустимих доказів про відповідний стан особи є недостатньою для ухвалення рішення про примусову госпіталізацію такої особи до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Таким чином, будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих внаслідок встановленого захворювання матеріали справи не містять, у судовому засіданні таких не встановлено. Сама ж по собі поведінка [PERSON] , без встановлення наслідків цієї поведінки, що передбачено статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не може бути достатньою підставою госпіталізації особи в примусовому порядку, враховуючи, що в судовому засіданні не спостерігався психічний стан, описаний у висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.05.2021 року, суд вважає, що заява про госпіталізацію [PERSON] [INFO] до психіатричного закладу в примусовому порядку не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed