Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

21 червня 2019 року Університет митної справи та фінансів, в особі ректора Бочарова Д.О., звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь позивача заборгованість за договором про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів від 14.08.2017 № 719 у розмірі 5950,00 грн., а також штрафні санкції станом на день звернення до суду: пеню в розмірі 1703,66 грн., три проценти річних в розмірі 143,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 569,44 грн., усього на суму 8366,10 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, три проценти річних та інфляційні втрати від суми заборгованості за період із дня, наступного за днем звернення до суду, до моменту виконання рішення суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що наказом Університету митної справи та фінансів від 14.08.2017 № 500кс [PERSON] , сина [PERSON] , було зараховано із 01.09.2017 студентом І курсу денної форми навчання за спеціальністю 076 "Підприємництво, торгівля та біржова діяльність" на навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. У день видання наказу про зарахування одержувача освітньої послуги між Університетом та відповідачем було укладено договір про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів № 719. За цим договором відповідач брала на себе обов`язки замовника під час надання освітньої послуги одержувачеві освітньої послуги. Протягом періоду із вересня 2017 року по лютий 2019 року одержувачеві освітньої послуги надавалася освітня послуга, визначена договором від 14.08.2017. Наказом Університету № 57кс від 25.02.2019 одержувача освітньої послуги було відраховано зі складу студентів Університету у зв`язку із невиконанням індивідуального навчального плану за результатами зимової заліково-екзаменаційної сесії 2018/19 навчального року. Цим же наказом було знято з нарахування кошти за II семестр 2018/19 навчального року. Станом на день відрахування одержувача освітньої послуги, відповідачем залишалася непогашеною заборгованість з оплати освітньої послуги за І семестр 2018/19 навчального року. Станом на день звернення до суду відповідачем не оплачено вартість освітньої послуги за І семестр 2018/19 навчального року в розмірі 5950,00 грн. 06.09.2019 представником позивача було подано до суду заяву, підписану ректором Університету митної справи та фінансів [PERSON] , в якій суд повідомлено, що за результатами переговорів із фінансово-бухгалтерською службою та юридичним відділом Університету 05.09.2019 відповідачем було добровільно погашено основну заборгованість за договором в розмірі 5950,00 грн. та пеню станом на день погашення основної заборгованості в розмірі 1249,33 грн. Зважаючи на погашення відповідачем основної заборгованості та пені до ухвалення рішення по суті справи, Університет відмовляється від позовних вимог в частині погашення основної заборгованості, пені (в повному обсязі), інфляційних втрат (за період від дня, наступного за днем звернення до суду) та трьох процентів (за період від дня, наступного за днем звернення до суду). Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат із дня виникнення заборгованості до дня звернення до суду (569,44 грн.) та трьох процентів річних за аналогічний період (143,00 грн.) підтримує. 10.09.2019 представник позивача Левдик А.А. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, з урахуванням відмови Університету від частини заявлених вимог. Відповідач надала до суду заяву, в якій зазначила, що ознайомившись зі змістом позовної заяви та додатків, повідомила суд про визнання позовних вимог Університету митної справи та фінансів у повному обсязі. Під час прийняття рішення по суті справи просила врахувати, що 05.09.2019 нею було погашено основну заборгованість за договором про надання освітньої послуги від 14.08.2017 № 719 (5950,00 грн.) та пеню станом на вказану дату (1249,33 грн.). Підтвердила своє виконання вимог позивача щодо випадку їх зменшення, пов`язаного із частковим погашенням нею заборгованості до дня ухвалення судового рішення по справі. При цьому зазначила, що із наслідками визнання позову, передбаченими ЦПК України, вона ознайомлена. Справу просила розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні обставини справи. Наказом Університету митної справи та фінансів від 14.08.2017 № 500кс [PERSON] (одержувач освітньої послуги), сина [PERSON] , було зараховано із 01.09.2017 студентом І курсу денної форми навчання за спеціальністю 076 "Підприємництво, торгівля та біржова діяльність" на навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб (а.с. 7 - 8). У день видання наказу про зарахування одержувача освітньої послуги між Університетом та відповідачем було укладено договір про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів № 719. За цим договором відповідач брала на себе обов`язки замовника під час надання освітньої послуги одержувачеві освітньої послуги (а.с. 9 - 10). Протягом періоду із вересня 2017 року по лютий 2019 року одержувачеві освітньої послуги надавалася освітня послуга, визначена договором від 14.08.2017. Наказом Університету № 57кс від 25.02.2019 одержувача освітньої послуги було відраховано зі складу студентів Університету у зв`язку із невиконанням індивідуального навчального плану за результатами зимової заліково-екзаменаційної сесії 2018/19 навчального року. Цим же наказом було знято з нарахування кошти за II семестр 2018/19 навчального року (а.с. 12). Станом на день відрахування одержувача освітньої послуги. Відповідачем залишалася непогашеною заборгованість з оплати освітньої послуги за І семестр 2018/19 навчального року. Станом на день звернення до суду відповідачем не оплачено вартість освітньої послуги за І семестр 2018/19 навчального року в розмірі 5950,00 грн. (а.с. 11). Відповідно до пункту 1 договору від 14.08.2017 предметом договору є надання Університетом одержувачеві освітньої послуги освітньої послуги у галузі вищої освіти за ступенем бакалавра за денною формою навчання у період із 01.09.2018 по 30.06.2022. Відповідач є стороною цього договору - замовником освітньої послуги. Пунктом 3 договору від 14.08.2017 визначено, що Університет має право вимагати від відповідача своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановленому цим договором. Пункт 4 договору від 14.08.2017 встановлює, що відповідач зобов`язана своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. Згідно з пунктом 9 договору від 14.08.2017 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 42 000,00 грн. Відповідно до деталізації вартості навчання вартість одного навчального року складає 10 500,00 грн. 17.05.2018 до договору від 14.08.2017 було укладено додаткову угоду, відповідно до якої вартість освітньої послуги на 2018/19 навчальний рік встановлювалася у розмірі 11 900,00 грн. (а.с. 10). Пункт 10 договору від 14.08.2017 визначає, що відповідач вносить плату при укладанні договору безготівково на рахунок Університету одноразово за рік або частинами - по семестрах. Здійснення плати за освітню послугу повністю або частково (по семестрах) має відбуватися у такі терміни: за весь рік або за першу половину навчального року - до 01 вересня; за другу половину навчального року - до 01 лютого. Датою оплати за надані освітні послуги є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Університету. Таким чином, відповідач мала не пізніше 31.08.2018 включно перерахувати на розрахунковий рахунок Університету грошові кошти у мінімальному розмірі 5950,00 грн. (вартість одного навчального семестру). Відповідачем зазначений обов`язок своєчасно виконано не було, про що свідчать відомості картки особового рахунку одержувача освітньої послуги. Підпунктом 4 пункту 16 договору від 14.08.2017 встановлено, що цей договір розривається у тому числі у разі відрахування одержувача освітньої послуги з Університету згідно із законодавством. Розірвання договору в цьому випадку носить позапроцесуальний характер та не потребує звернення Університету до суду. Отже, договір від 14.08.2017 було розірвано 25.02.2019 внаслідок видання наказу Університету № 57кс про відрахування одержувача освітньої послуги (а.с. 12). Відповідно до пункту 6 договору від 14.08.2017 одержувач освітньої послуги був зобов`язаний дотримуватися обов`язків, передбачених статтю 63 Закону України "Про вищу освіту". Згідно статті 63 Закону України "Про вищу освіту" особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти, виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями, виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. Водночас, пунктом 1 наказу Університету від 25.02.2019 № 57кс визначено, що одержувача освітньої послуги відраховано із складу студентів Університету у зв`язку із невиконанням індивідуального навчального плану. Невиконання індивідуального навчального плану є порушенням передбаченого статтею 63 Закону України "Про вищу освіту" обов`язку здобувача вищої освіти виконувати вимоги індивідуального навчального плану. Відповідно до пункту 14 договору від 14.08.2017 у разі дострокового розірвання договору у зв`язку із порушенням замовником договірних зобов`язань або невиконання одержувачем освітньої послуги обов`язків, визначених статтею 63 Закону України "Про вищу освіту", кошти, що були внесені відповідачем, залишаються в Університету та використовуються для виконання його статутних завдань. Зважаючи на підстави відрахування одержувача освітньої послуги за договором від 14.08.2017, останнє не припиняє обов`язку відповідача оплатити освітню послугу у розмірі 5950,00 грн. Вказаному обов`язку відповідача кореспондує право Університету вимагати стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Крім того, пункт 11 договору від 14.08.2017 визначає, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором. Пункт 12 договору від 14.08.2017 визначає, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг за кожен день прострочення перерахування указаних коштів відповідач сплачує Університету пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Стаття 526 Цивільного кодексу України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзац перший частини першої статті 530 Цивільного кодексу України вказує, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 9 договору від 14.08.2017 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (8 семестрів) становить 42 000,00 грн., а вартість одного навчального року (2 семестри) - 10 500,00 грн. Відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 17.05.2018 розмір плати за надання освітньої послуги у 2018/19 навчальному році встановлена у розмірі 11 900,00 грн. Таким чином, вартість одного навчального семестру 2018/19 навчального року складає: 11 900,00 грн. / 2 = 5950,00 грн. Датою виникнення прострочення із виконання відповідачем обов`язку, передбаченого пунктами 9-10 Договору від 14.08.2017, є 01 вересня 2018 року. Період прострочення виплати із 01.09.2018 по день подання позову складає 292 календарні дні, з яких 6 календарних днів припадає на період із 01.09.2018 по 06.09.2018 (розмір облікової ставки НБУ - 17,5 %), 231 календарний день - на період із 07.09.2018 по 25.04.2019 (розмір облікової ставки НБУ - 18,0 %), 55 календарних днів - із 26.04.2019 по 20.06.2019 (розмір облікової ставки НБУ - 17,5 %). Розрахунок пені за період із 01 вересня 2018 року по 20 червня 2019 року наступний: 5950,00 х 0,175 х 2 х 6 / 365 + 5950,00 х 0,18 х 2 х 231 + 5950,00 х 0,18 х 2 х 55 / 365 = 1703,66 грн. Аналогічно розраховується розмір трьох процентів річних за відповідний період: 6350,00 х 0,03 х 292 / 365 = 143,00 грн. Відповідно до відомостей Державної служби статистики України індекси інфляції у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2018 року, січні, лютому, березні та квітні 2019 року в десятковому вираженні склали 1,019; 1,017; 1,014; 1,008; 1,010; 1,005; 1,009; 1,01. Таким чином, з урахуванням Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції під час розгляду судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97Р, розмір інфляційних втрат Університету за відповідний період складає: 5950,00 х 1,019 х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,010 х 1,005 х 1,009 х 1,01 - 5950,00 = 569,44 грн. Загальна сума штрафних санкцій складає: 1703,66 грн. + 143,00 грн. + 569,44 грн. = 2416,10 грн. 05.09.2019, під час розгляду даної справи судом, відповідач в добровільному порядку погасила основну заборгованість за договором про надання освітньої послуги від 14.08.2017 № 719 у розмірі 5950,00 грн. та пеню станом на вказану дату у розмірі 1249,33 грн., докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 20 - 21). 06.09.2019 від позивача до суду надійшла заява, в якій зазначено, що зважаючи на погашення відповідачем основної заборгованості та пені до ухвалення рішення по суті справи, Університет відмовляється від позовних вимог в частині погашення основної заборгованості, пені (в повному обсязі), інфляційних втрат (за період від дня, наступного за днем звернення до суду) та трьох процентів (за період від дня, наступного за днем звернення до суду). Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат із дня виникнення заборгованості до дня звернення до суду (569,44 грн.) та трьох процентів річних за аналогічний період (143,00 грн.) підтримали (а.с. 22). Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала, пред`явлений позов (з урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог) і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Отже, з огляду на те, що позивач підтримав вимоги про стягнення інфляційних втрат із дня виникнення заборгованості до дня звернення до суду у розмірі 569,44 грн. та трьох процентів річних за аналогічний період у розмірі 143,00 грн., а відповідач, в свою чергу, визнала вказані вимоги у заявленому розмірі, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат із дня виникнення заборгованості до дня звернення до суду у розмірі 569,44 грн. та трьох процентів річних за аналогічний період у розмірі 143,00 грн. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позовних вимог Університету митної справи та фінансів до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved