Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У березні 2017 року представник позивача Карамишева Н.В., яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 32, 35, 36, 480, 482 загальною площею 98,3 кв.м, що розташовані в будинку літ. «А-9» за адресою: [ADDRESS], телпопостачення якого здійснює КП «ХТМ». Позивач зазначає, що 01.10.2007 між фізичною особою [PERSON] та КП «ХТМ» укладено договір № 2434 на купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді в приміщення відповідача по [ADDRESS]. КП "Харківські теплові мережі" здійснило подачу теплової енергії відповідачу по о/р 17600-6940 в повному обсязі. На підставі чого відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Відповідач не сплачує рахунки, чим завдано збитки КП "Харківські теплові мережі". Борг за неналежне виконання договірних обов'язків становить 31166,46 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 31166,46 грн, пеню, інфляційні витрати та 3 % річних у загальному розмірі 7061,50 грн та судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності та, у разі неявки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилися, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633-IV, який регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Відповідно до ст. 1 вищевказаного закону постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб'єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтями 19, 24, 25 Закону передбачено, що споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до ст. 24 Закону споживач теплової енергії зокрема має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов'язками споживача теплової енергії зокрема є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, які є обов'язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. В пункті 3 Постанови зазначено, що споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до п. 14 Правил споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Згідно з приписами п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Виходячи з норм п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 19.06.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кошель Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1939, [PERSON], [INFO], на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 32, 35, 36, 480, 482, загальною площею 98,3 кв.м, в житловому будинку літ. «А-9», що розташовані в [ADDRESS] (а.с. 6). 01.10.2007 між фізичною особою [PERSON] та Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» укладено договір № 2434 на купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді в приміщення відповідача за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-14). Відповідно до положень п. 10.4 Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією стороною. Таких заяв від відповідача не надходило, а тому договір вважався пролонгованим. КП "Харківські теплові мережі" здійснило подачу теплової енергії відповідачу по о/р 17600-6940 в повному обсязі, що підтверджується актом № 176/2277 від 16.10.2015 про включення опалення підписаного сторонами, актом № 176/2845 від 05.04.2016 про відключення гарячого водопостачання підписаного сторонами, актом № 176/3477 від 15.10.2016 про включення опалення підписаного сторонами (а.с. 34, 35, 36). На підставі чого за кожен розрахунковий період [PERSON] були направлені платіжні рахунки-фактури № 17600-6940 про сплату за спожиту теплову енергію (а.с. 23-33). Таким чином, відповідач є абонентом КП «Харківські теплові мережі» та користується послугами з теплопостачання. Згідно до розрахунку заборгованості позивача, який був перевірений судом, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, оскільки оплату за даний вид комунальних послуг в повному обсязі не здійснює, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з жовтня 2015 року по січень 2017 року в розмірі 31166 гривень 46 копійок (а.с. 40). 15.08.2016 та 27.02.2017 відповідачу було направлено платіжні вимоги та акти виконаних робіт за використану теплову енергію по опалюваному приміщенню, яке розташове за адресою [ADDRESS] за опалювальний сезон 2015-2016 рр. та 2016-2017 рр. відповідно, акти звірок, а також вимоги щодо погашення заборгованості спожитої теплової енергії (а.с. 21-33). Однак, жодної відповіді позивачем отримано не було та на теперішній час відповідач заборгованість не сплатила. У відповідності до п. 3 ч. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, споживач має право на несплату вартості послуг - у разі відключення виконавцем, тобто КП «ХТМ» гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов'язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як вбачається зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч. 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач частково сплачувала кошти за отримані послуги з теплопостачання, у зв'язку з чим має заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.10.2015 по 01.01.2017 у сумі 31166 грн 46 коп., що підтверджується розрахунком по обліковому рахунку ФО [PERSON] за № 17600-6940 (а.с. 40). У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги боржнику нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 2959 грн 34 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 672 грн 46 коп, а також пеню в розмірі 3429 грн 70 коп. (а.с. 37, 38, 39). Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії у розмірі 31166 грн 46 коп., інфляційні витрати у розмірі 2959 грн 34 коп., три відсотки річних у розмірі 672 грн 46 коп, а також пеню в розмірі 3429 грн 70 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600 грн за подачу позову, що документально підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 2, 3), підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved