Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся із вимогами, якими просив суд ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку під таким будинком площею 1200 кв.м. В обґрунтування заявленого майнового порушення представником позивача суду повідомлено наступне. Відповідачі є спадкоємцями боржника. Останній, у свій час, виступив майновим поручителем за кредитним договором. Наразі зобов`язання не виконано. Представник відповідача та третя особа у судовому засіданні вимог не визнали у зв`язку, як вважають, з їх безпідставністю. Крім цього, просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані сторонами матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач при зверненні до суду сплатив судового збору в розмірі 28 127,42 гривень (а.с.1). 29 липня 2003 року [PERSON] за договором купівлі-продажу набув прав власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.23-28). 16 квітня 2008 року між банком та [PERSON] укладено договір кредиту. Того ж дня між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки (майнова порука) за виконання зобов`язань по кредитному договору [PERSON] . За даними правочинами [PERSON] , отримав кредит, а [PERSON] як майновий поручитель передав в іпотеку житловий будинок [ADDRESS] (а.с.52-58). 24 грудня 2010 року позивач став новим кредитором [PERSON] та іпотекодержателем (а.с.7-21,39-51). 14 лютого 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] та [PERSON] (а.с.77). 18 лютого 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] (а.с.78). [INFO] у віці 70 років у м. Житомирі помер [PERSON] (а.с.22). 15 серпня 2017 року [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.79). 6 лютого 2018 року [PERSON] успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом квартиру [ADDRESS] (а.с.23-28). 15 березня 2019 року позивач звертався до Житомирської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців майнового поручителя [PERSON] (а.с.32). 1 квітня 2019 року Богунським районним судом м. Житомира відмовлено у задоволенні позову ТОВ "ОТП ФАКТОРИНГ Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із спливом строку позовної давності. Даним судовим рішенням, серед іншого та зазначеного у судовому акті по даній справі, встановлено наступне. 22 грудня 2008 року ЗАТ "ОТП БАНК" пред`явив вимоги про дострокове повернення кредиту і таким чином змінив строк виконання основного зобов`язання і мав право звернутись із позовом про стягнення заборгованості протягом 3-х років від такої дати. Натомість правонаступник банк - ТОВ "ОТП ФАКТОРИНГ Україна" звернулось із позовом лише 11 жовтня 2017 року і клопотання про поновлення пропущеного строку не заявляв, що свідчить про недотримання строків позовної давності (а.с.81-82, 123-126). Під час розгляду справи Богунським районним судом м. Житомира згадуваної справи [PERSON] подавав відзив на позов банку датований 14 березня 2018 року разом з додатками, серед яких була копія свідоцтва про смерть [PERSON] . Даний відгук із додатками отримало ТОВ "ОТП ФАКТОРИНГ Україна" 20 березня 2018 року (а.с.87,88). 1 квітня 2019 року приватний нотаріус сповістив позивача про те, що нотаріусом повідомлено спадкоємців про наявність вимоги кредитора (а.с.36). 26 квітня 2019 року та 4 жовтня 2019 року (повторно) позивач звертався до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу із запитом про надання інформації щодо спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с.33). 17 жовтня 2019 року приватний нотаріус повідомив позивача, що на обтяжене майно свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Іншу інформацію нотаріус надати не може (а.с.37). За розрахунком заборгованості у період часу з 16 квітня 2008 року по 24 липня 2009 року за кредитним договором існує заборгованість у розмірі 241 451,08 доларів США, що еквівалентно 5 972 026,87 гривень (а.с.3, 38). [PERSON] є громадянкою України, отримувала код платника податків та має зареєстроване місце проживання з 23 травня 2017 року у квартирі [ADDRESS] (а.с.63). Листом від 10 грудня 2019 року приватний нотаріус повідомив суд про таке. Разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини були зареєстровані в одному житловому приміщенні [PERSON] та [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини за заповітом на квартиру [ADDRESS] 6 лютого 2018 року звернулась [PERSON] . На підставі такої заяви було відкрито спадкову справу після померлого [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину на даний об`єкт нерухомості. Із заявою про відмову від прийняття спадщини неповнолітня [PERSON] чи її законний представник до нотаріуса не звертались (а.с.75). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. (ст. 1281 ЦК України в редакції чинній станом на день відкриття спадщини. Дана норма закону була змінена на підставі Закону України №2478 від 3 липня 2018 року і вступила в дію з 4 лютого 2019 року). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач був обізнаним про смерть спадкодавця з 20 березня 2018 року, вимогу до спадкоємців направив 15 березня 2019 року, а з позовом до спадкодавців звернувся 1 листопада 2019 року. За таких обставин, суд вважає, що позивач пропустив строк пред`явлення вимоги, визначений положеннями ч. 2 ст. 1281 ЦК України чинній на час відкриття спадщини, до спадкоємців, що прийняли спадщину. Такі наслідки задекларовані положеннями ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Аналогічна позиція освітлена у рішенні ВС від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/20962/15 (номер рішення в реєстрі 77009078). За таких обставин, суд вважає клопотання представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до задоволення не підлягає. Суд вважає хибною позицію представника позивача про те, що до даних правовідносин слід застосовувати норми статті 1281 ЦК України в редакції чинній на час розгляду даної справи на підставі рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року з огляду на наступне. Згадуваним рішенням Конституційного Суду України нічого не згадується про розповсюдження нових норм на відносини, які виникли до їх введення. Крім цього, такі події, як відкриття спадщини, повідомлення позивача про відкриття спадщини та сплив строку для пред`явлення вимоги до спадкоємців відбулось за часів дії ст. 1281 ЦК України в старій редакції. Результати вирішення спору не дають підстав для здійснення перерозподілу судових витрат, понесених позивачем. Судові витрати відповідача не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed