Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Боровець В.П. звернувся до суду з позовом, згідно якого просить звільнити іпотечне майно з-під арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження № 39820392 (номери записів про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 2844401,2844433, 2844473 від 12.10.2013 року) за постановою заступником начальника Відділу ДВС Куп'янського МРУЮ Трегуб Є.В. від 19.09.2013 року, а саме нежитлові будівлі - їдальню і інші суміжні приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS], що належать на праві власності [PERSON] та які є предметом договору іпотеки між ПРИВАТБАНКом і [PERSON], укладений в забезпечення виконання умов кредитного договору № 024/К-08 від 04.09.2008 року, посилаючись на те, що 18 грудня 2014 року позивачу стало відомо, що згідно Державного реєстру у 2013 році Відділом ДВС Куп'янського МРУЮ на вказане вище майно боржника було накладено обтяження у виді арешту майна та заборони його відчуження. Отже, на думку банку-позивача, у даному випадку, право на іпотечне майно у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" виникло 04.09.2008 року відповідно до іпотечного договору, а постанова про накладення арешту і заборону на відчуження майна була прийнята пізніше. Отже, Відділ ДВС Куп'янського МРУЮ не мав правових підстав накладати арешт на іпотечне майно. У судове засідання представник позивача по довіреності Бочаров Д.М. не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Також просив суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати на розміщення оголошення у газеті «Слобідський край» в сумі 303 грн.. Відповідач [PERSON] про час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином судовими повістками та через оголошення у офіційному засобі масової інформації, але до суду він не з'явився по невідомій причині, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти заявленого банком позову не надав. Представник Відділу Державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції в Харківській області по довіреності Ткачова Ю.П. також до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними у матеріалах справи документами, позов визнала повністю. Суд, з'ясувавши позиції сторін і перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, по матеріалам справи судом встановлено, що 04 вересня 2008 року ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", з відповідачем [PERSON] уклали кредитну угоду № 024/К-08, а також 05 вересня 2008 року договір про видачу траншу за № 024/К-08-01, відповідно до умов яких [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2013 року ( а.с.4-8,20-21). У відповідності до договору іпотеки від 04 вересня 2008 р., в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, відповідач [PERSON] надав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежитлову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 9-10). По заочному рішенню Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2011 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 024/К-08 від 04.09.2008 року в сумі 529914,17 грн., зокрема, було звернуто стягнення на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 04 вересня 2088р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з укладанням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційному банку "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Дане рішення набрало законної сили 23.09.2011 року. Крім того, згідно тексту вказаного вище заочного рішення суду від 13 вересня 2011 року з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вбачається, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки від 04 вересня 2008р., об'єкт обтяження: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS], номер за РПВН: 20889267, власником якого є [PERSON]. У відповідності до Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, до Державного реєстру іпотек вбачається, що до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис, параметрами якого є : підстава обтяження: договір іпотеки від 04.09.2008 р., об'єкт обтяження: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS]", номер за РПВН: 20889267; іпотекодержатель: ЗАТ КБ "ПриватБанк"; іпотекодавець: [PERSON]; розмір основного зобов'язання: 500000,00 грн.; строк виконання зобов'язання: 03.09.2013 р. (а.с.11-13,17-18). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.10.2013 року у цьому реєстрі була внесена інформація про державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : ВП № 39820392, виданої 19.09.2013 року і 19.09.2013 року старшим державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції в Харківській області Трегуб Є.В. (номери записів про обтяження - 2844401, 2844433 і 2844473 від 12.10.2013 року ) ( а.с. 14-16, 26-28). Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцем знаходження цього майна. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст. 572 ЦК України вказує, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Також, у ч.1 ст. 590 ЦК України зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Ст.1 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до п.1 вищевказаного Договору іпотеки від 04.09.2008 р. між банком-позивачем і [PERSON]-іпотекодавцем за цим договором, у разі невиконання боржником зобов'язання іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами (а.с. 9). Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. На час розгляду справи у суді відсутні відомості, що договірні зобов'язання [PERSON] по поверненню коштів виконані, вищевказані кредитний і іпотечна угоди між ПРИВАТБАНКом, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, були укладені у вересні 2008 року, до виникнення права інших осіб на вказане майно, тому позивач має право на задоволення вимог за рахунок іпотечного нерухомого майна - нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS]. За ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. За даним позовом договір іпотеки між банком-позивачем і [PERSON] був укладений 04.09.2008 року та в цей же день нотаріусом накладена заборона на відчуження нежитлових будівель до припинення чи розірвання цього договору, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була прийнята держвиконавцем пізніше 19.09.2013 року /дата рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі від 12.10.2013 року/. Отже, у даному випадку, право банку-позивача на іпотечне нерухоме майно є першочерговими. При цьому, накладення арешту на нерухоме майно державним виконавцем порушує права позивача, як кредитора і іпотекодержателя, залишаючи Договір не забезпеченим належним чином. З огляду на вказані обставини і вимоги закону позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч.2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оскільки позов обґрунтований, вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь банку судових витрат по сплаті судового збору і за надання оголошення в газеті на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved