Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Виконавчий комітет Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про відібрання від матері дитини без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступні обставини. Відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько дитини, [PERSON] фактично не є біологічним батьком дитини, тому з ними не проживає. [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, постійного місця проживання немає, працює за наймом, підсобного господарства не веде, присадибною ділянкою не користується. Крім того, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не піклується про її здоров'я, не створює належних умов для повноцінного розвитку дитини. До того ж, представниками органу опіки і піклування 29.09.2014 року було встановлено, що неповнолітня [PERSON] зникла з місця проживання. Знайшли дитину в іншому населеному пункті. У зв'язку з цим, було проведене обстеження житлово-побутових умов дитини, за результатами якого складено акт від 02.10.2014 року в якому було зазначено, що дитина [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. Житло де живе дитина має незадовільний стан, потребує поточного ремонту, в кімнаті антисанітарія, сирість, кімната не придатна для проживання. Беручі до уваги вказані факти, було прийнято рішення про відібрання дитини, яку влаштували до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Зважаючі на ці обставини, представник позивача просив відібрати від матері [PERSON] її дитину [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягувати з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття на користь опікуна,прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу де буде утримуватись дитина. Представник виконавчого комітету Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області позовні вимоги підтримав повному обсязі, додав, що з часу відібрання доньки у відповідачки, остання жодного разу не поцікавилась дитиною, не навідувала її, що також підтверджує її теперішнє ставлення до своїх батьківських обов'язків. Прокурор Кайкуліна І.О., представник служби у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації Михайлова О.В. позов підтримали в повному обсязі. Відповідачка в судовому засідання позовні вимоги не визнала та, не заперечуючи факту зникнення дитини 29.10.2014 року, встановлення працівниками органу опіки та піклування не задовільних житлових умов для дитини, наполягала, що вона свої батьківські обов'язки виконує в повному обсязі, а тому просить не відбирати в неї дитину. Вислухавши доводи сторін, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.10.2006 року (а.с.3) видно, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Довідкою, Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 1289 від 02.10.2014 року (а.с.4) підтверджується, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], однак на даний час проживає в [ADDRESS]. Із довідки Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 1290 від 02.10.2014 року(а.с.5) видно, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та склад її сім'ї становить [PERSON], [INFO]. З акту обстеження житлово-побутових умов від 02.10.2014 року /а.с.7/ видно, що дитина [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. Житло має незадовільний стан, потребує поточного ремонту, в кімнаті де проживає дитина антисанітарія, сирість, кімната не придатна для проживання. Із характеристики, виданої Струмківською сільською радою Татарбунарського району (а.с.9) вбачається, що відповідачка за час проживання на території Струмківської сільської ради, зарекомендувала себе посередньо, не має постійного місця роботи, працює за наймом, іноді вживає алкогольні напої. З висновку органу опіки та піклування Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 03.10.2014 року /а.с.10/ вбачається, що орган опіки та піклування Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вважає за доцільне відібрати [PERSON], 2006 року народження від матері, [PERSON], 1982 року народження без позбавлення її батьківських прав. Із копії акту вилучення від 29.09.2014 року (а.с.21) вбачається, що під час інспектування сім'ї [PERSON] виявлено факт загрози здоров'ю дитини, [PERSON], 2006 року народження та було прийнято рішення щодо вилучення дитини з сім'ї. Із копії довідки, виданої центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації вбачається, що [PERSON] влаштована до закладу 01.10.2014 року(а.с.23). З протоколу бесіди з дитиною [PERSON] психолога [PERSON] зазначеного закладу (а.с.39) підтверджується, що мати дитини неналежно виконує свої батьківські обов'язки, не допомагає у навчанні, не спілкується з донькою, не піклується про її здоров'я. Статтею 150 СК України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема вони зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Підстави позбавлення батьківських прав визначені нормами ст. 164 СК України, а саме мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини... Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до положень ст. 164 СК України, роз'яснень, викладених у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" позбавлення батьківських прав є виключною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Тому питання про їх застосування може бути вирішене тільки після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру відношення батьків до дітей. П. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що суд може з врахуванням характеру поведінки і особи батьків та інших конкретних обставин, не позбавляти відповідачку батьківських прав, вирішивши питання про відібрання дітей і передачі їх органу опіки та піклування, якщо цього вимагають інтереси дітей. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, постійного місця проживання немає, працює за наймом, підсобного господарства не веде, присадибною ділянкою не користується. Крім того, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON], [INFO], не піклується про її здоров'я, не створює належних умов для повноцінного розвитку дитини. До того ж, представниками органу опіки і піклування 29.09.2014 року було встановлено, що неповнолітня [PERSON] втекла з дому. Знайшли дитину в іншому населеному пункті. У зв'язку з цим було прийнято рішення про відібрання дитини, яку влаштували до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Європейський Суд з прав людини в п. 52 рішення від 7 серпня 1996 року в справі "Йохансен проти Норвегії" висловив правову позицію за якою взаємне право батьків та їхньої дитини жити однією сім'єю становить фундаментальний принцип сімейного життя і заходи національних органів, які перешкоджають здійсненню такого права, є втручанням у таке право, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка як і рішення цього Суду є частиною національного законодавства. Крім того, під час прийняття рішення у справі суд враховує правову позицію, висвітлену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гаазе проти Німеччини", згідно якої суд повинен переконатися у конкретній справі, чи існують обставини, що виправдовують відокремлення дитини, і саме держава-відповідач має гарантувати, щоб було ретельно оцінено вплив запропонованого заходу щодо піклування на батьків і на дитину, а також передбачити, аби перед запровадженням такого заходу, як передання дитини на піклування, було вжито можливих альтернативних заходів. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], залишивши її без нагляду, внаслідок чого остання втекла з дому, що підтверджується вищевказаними, дослідженими у судовому засіданні доказами, не забезпечує неповнолітній належних умов для проживання та навчання, суд вважає за можливе відібрати від неї, не позбавляючи батьківських прав, її неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 СК України дитини від відповідачки та перебування дитини у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати інтересам цієї дитини. Такий спосіб надасть можливості збереження сімейних стосунків між матір'ю та дитиною, та не позбавить відповідачку права в подальшому ставити питання про повернення дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування про відібрання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved