Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення недоотриманих коштів, мотивуючи свій позов тим, що проживає в м. Тальне Черкаської області, яке розташоване в зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». В червні 2003 року був прийнятий на роботу до ВАТ «Тальнівське АТП 17137» на посаду водія, яке протоколом зборів акціонерів від 29.03.2012 року було перейменоване на публічне акціонерне товариство «Тальнівське автотранспортне підприємство 17137». В лютому 2014 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Оскільки згідно положень колективного договору, затвердженого на підприємстві, при виході працівника на пенсію йому виплачується середньомісячна заробітна плата, дана доплата йому виплачена не була, що змушує його звернутися з позовом до суду. Просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Тальнівське автотранспортне підприємство 17137" на його користь середньомісячну заробітну плату як гарантію, передбачену колективним договором при виході працівника на пенсію, визнати незаконними дії відповідача по відмові йому в перерахунку та виплаті заробітньої плати з урахуванням положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнути не донараховані та не виплачені доплати відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з липня 2007 року по лютий 2014 року в сумі 68 294 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримав повністю і просив суд їх задовольнити повністю. Представник відповідача позовні вимоги про стягнення на користь позивача матеріальної допомоги в сумі тарифної ставки (окладу) як працівнику, який вийшов на пенсію за віком, відповідно до п. 7.1 колективного договору не визнав, вказавши, що дійсно положеннями колективного договору на підприємстві передбачена виплата вказаної матеріальної допомоги, яка позивачу не була виплачена через те, що він протягом року до дня звільнення притягувався до дисциплінарної відповідальності, просив в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи важає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] народився [INFO] в с. Гуляйка Тальнівського району Черкаської області та проживає в [ADDRESS] (а.с. 4-5). Згідно копії трудової книжки [NUMBER] від 28.06.1985 року [PERSON] 13.06.2003 року був прийнятий на роботу до ВАТ «Тальнівське АТП 17137» на посаду водія та звільнений з роботи за власним бажанням у звя'зку з виходом на пенсію 12.02.2014 року (а.с 6). Згідно п. 7.1 колективного договору адміністрація підприємства зобов'язується виплачувати одноразову матеріальну допомогу в сумі тарифної ставки (окладу) працівникам, які виходять на пенсію за віком. Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Згідно ст.ст. 1, 10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що також визнав відповідач, працівникам підприємства, які виходять на пенсію за віком, виплачується одноразова матеріальна допомога в сумі тарифної ставки (окладу), тому суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки є обгрунтованими, а посилання відповідача на те, що позивачу не була виплачена така допомога через те, що він протягом року до дня звільнення притягувався до дисциплінарної відповідальності, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Враховуючи наведене,

Outcome: approved