Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення [PERSON] 03.02.2015 року кримінального правопорушення. Вироком апеляційного суду Харківської області від 19.11.2015 року [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Матеріальну шкоду завдану ПАТ "Укртелеком" засуджений не відшкодував. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.02.2015 року з підвального приміщення за адресою: Харківська область м.Красноград,3-й м-н, б. 21А, було викрадено 50 м. кабелю зв'язку марки: ТПП 100x2x0,4. Вартість викраденого майна склала 360 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" збитки в сумі 5551 грн. 53 коп., які склали: 360 грн.- вартість викраденого майна, 1084 грн. 39 коп- перерахунок абонентської плати, 4107 грн. 14 коп.- вартість відновлювальних робіт. Представник позивача в судове засідання не прибула, подала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги і просила стягнути з [PERSON] 5551,53 грн. матеріальної шкоди. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та наленим чином, шляхом повідомлення адміністрації Харківської виправної колонії № 43, де він відбуває покарання. Письмові пояснення, заперечння, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходили. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: вироком апеляційного суду Харківської області від 19.11.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 185 КК України, йому призначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Діями засудженого заподіяно шкоду ПАТ "Укртелеком", питання про відшкодування якої в порядку кримінального судочинства не вирішувалася. Матеріальні збитки в добровільному порядку відповідачем не відшкодовувалися. З дослідженого Акту №2 приймання - виконання будівельних робіт за лютий 2015 року, замовник Харківська філія ПАТ "Укртелеком", на виконання відновлювальних робіт по факту крадіжки, разом з вартістю кабелю, було затрачено 4107,14 грн. Крім того, позивачем було здійснено перерахунок абонентської плати, у зв'язку з пошкодженням кабелю, в сумі 1084,39 грн. Вартість викраденого [PERSON] 03.02.2015 року майна склала 360 грн. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З аналізу вказаної норми закону витікає, що обов'язковою умовою виникнення зобов'язання відшкодування як матеріальної шкоди є вина особи, яка її завдала. Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до роз'яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Пунктом 10 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 116 , передбачено, що при визначенні розміру збитків при розкраданні враховуються фактичні витрати підприємства на відновлення пошкодження або придбання нових матеріальних цінностей та вартості робіт з відновлення. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, вирішуючи питання відшкодування матеріальної шкоди, завданої втратою майна, суд виходить з того, що вказані обставини є встановленими вироком суду та згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Зважаючи на те, що відповідачем до цього часу не було повернуто суму заподіяних матеріальних збитків завданих позивачеві вчиненням кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved