Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що наказом в. о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON]. від 27.08.2014 р. № 263-к його було звільнено із займаної посади доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності згідно п.2 ст.36 КЗпП у зв'язку із закінченням строку трудового договору, працівники відділу кадрів ознайомили його з наказом 1.09.2014 р. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки трудові відносини з відповідачем мали всі ознаки безстрокового трудового договору, що підтверджується наступними доводами. У 1998 році, коли в Ірпіні створювався підпорядкований ДПА України вищий навчальний заклад, його, як кваліфікованого спеціаліста - кандидата наук запросили працювати доцентом кафедри ОРД та слідства на факультет податкової міліції; до переведення він проходив службу на посаді начальника кафедри в Донецькому інституті внутрішніх справ. Він погодився на переведення на роботу в іншу місцевість на нижчу посаду через домовленість забезпечити його трьохкімнатною квартирою в м. Ірпінь. Для забезпечення виконання домовленості з адміністрацією закладу був укладений контракт на надання 3-х кімнатної квартири. Зокрема, умовами контракту було передбачено надання квартири до 1 січня 2000 року, після закінчення терміну дії контракту (7 років, починаючи з 2-го березня 1998р.) квартира повинна була перейти в його повну власність з видачею відповідного документа. Контрактом було також передбачено право на отримання грошової компенсації вартості квартири у випадку, якщо квартира не буде надана. Даний контракт на тих же умовах було переукладено 17.06.2000 р. Позивач вказує, що після звільнення з органів податкової міліції 10.11.2010 р. через хворобу, він був прийнятий на не атестовану посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності. У заяві про призначення на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності від 8.06.2010 р. не було зазначено терміну трудової угоди, тобто укладений зі ним трудовий договір мав бути безстроковим, як він і вважав до листопада 2011 р. У листопаді 2011 р. працівники відділу кадрів повідомили йому, що оскільки на його заяві від 8.06.2010 р. в резолюції [PERSON], що на той час був ректором Національного університету ДПС України, було зазначено «До наказу. Термін 1 рік», з ним, без його згоди був укладений строковий трудовий договір на 1 рік. Вважає, що підстав для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника не було, тобто, строковий трудовий договір був з ним укладений безпідставно. Також у листопаді 2011 р. працівники відділу кадрів повідомили йому, що йому потрібно написати заяву про продовження терміну роботи на посаді доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності, інакше трудові відносини з ним будуть припинені. У написаній 8.11.2011 р. заяві про продовження терміну роботи на посаді доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності також не було зазначено терміну дії трудової угоди. Вказує, що навіть якщо вважати, що попередній трудовий договір був строковим (що не відповідає дійсності, оскільки він не надавав згоду на укладення строкового трудового договору), його переукладання, тим більше без зазначення терміну, призвело до виникнення безстрокових трудових відносин з відповідачем, що передбачено частиною другою статті 39-1 КЗпП (трудові договори, переукладені один чи кілька разів, вважаються укладеними на невизначений строк). Позивач вказує, що 11 вересня 2013 р. працівниками відділення по роботі з особовим складом факультету податкової міліції йому, як і іншим науково педагогічним працівникам університету, було запропоновано укласти контракт з Національним університетом ДПС України терміном на 1 рік з 1 вересня 2013 р. по 31 серпня 2014 р. та надано типовий контракт університету з науково-педагогічним працівником. В типовому контракті пункти 2.1.9. 2.2.9, 3.7 контракту (з розділів 2. Права та обов'язки працівника та 3. Оплата праці та соціально-побутове забезпечення відповідно) були не прописані, а призначені для індивідуального заповнення науково-педагогічним працівником. Він не був зацікавлений у встановленні трудових відносин на визначений термін, так як строковий трудовий договір погіршує трудові права працівника у порівнянні з безстроковим. Ініціатива про укладення трудового договору на певний строк (контракту) надходила від роботодавця, він був змушений укладати контракт під натиском, всупереч своїм інтересам, оскільки йому було повідомлено, що в разі не укладання контракту він буде звільнений. Звертає увагу суду, що трудові відносини з роботодавцем на момент укладання контракту тривали вже понад 10 днів у порівнянні із датою початку трудових відносин, зазначеною в контракті - 1 вересня 2013 р. А саме контракт слугує підставою для видання наказу про прийняття на роботу відповідно до п.9 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженому постановою КМУ від 19 березня 1994 р. № 170. Оскільки зобов'язання Національного університету ДПС України відповідно до умов раніше укладених з ним контрактів від 2.03.1998 р. та від 17.06.2000 р. щодо надання йому квартири не були виконані, укладаючи контракт від 1.09.2013 р. він намагався шляхом укладення нового контракту отримати підтвердження зобов'язань університету стосовно виконання умов попередніх контрактів. Як наслідок, на основі типового контракту університету ним було підготовлено та підписано у двох примірниках індивідуальний контракт ; у Розділі 3 типового контракту (Оплата праці та соціально-побутове забезпечення) у призначеному для індивідуального заповнення науково- педагогічним працівником пункті 3.7 типового контракту були зазначені зобов'язання Національного університету ДПС України відповідно до умов раніше укладених з ним контрактів від 2.03.1998 р. та від 17.06.2000 р. щодо надання йому квартири. Два примірника контракту було ним передано працівникам відділення по роботі з особовим складом факультету податкової міліції для узгодження та підписання іншою стороною. Вказує, що пунктом 6.2 контракту, так само як і п.8 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників (Постанова Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 №171 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору») передбачено, що контракт укладається у двох примірниках, які зберігаються у кожної із Сторін і мають однакову юридичну силу. Приблизно через 4 тижні він попросив працівників відділення по роботі з особовим складом факультету податкової міліції повернути йому підписаний адміністрацією його примірник контракту. Після довгих зволікань, під час яких йому повідомляли, що контракт узгоджується то в юридичному відділі, то у проректора з навчально-виховної роботи, йому було відмовлено, мотивуючи це тим, що підписано лише один примірник контракту. Він неодноразово звертався до адміністрації університету, в тому числі письмово (листи Національному університету ДІК України від 18.03.2014 р. № Б- 20 та від 14.07.2014 р. № Б-60.) з проханням передати йому підписаний адміністрацією його примірник контракту, дотепер його примірник контракту йому не надано, листом від 30.07.2014 р. №2181/01-21 адміністрація університету запропонувала йому ще раз «надіслати заповнений екземпляр контракту для подальшого вивчення питання щодо належною його погодження та підписання». Тобто, можна вважати, що адміністрація університету не визнає вже підписаний контракт таким, що укладено. Таким чином, не є дійсним і сам трудовий договір в частині визначення строку його дії. Вважає, що адміністрація університету не виконала власних зобов'язань за контрактом, проте, скориставшись закінченням терміну контракту, звільнила його з займаної посади. Таким чином, умови укладеного контракту від 01.09.2013 р. мають бути визнані недійсними в частині визначення строку його дії відповідно до ст. 9 КЗпП (умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними) та статті 39-1 КЗпП (трудові договори, переукладені один чи кілька разів, вважаються укладеними на невизначений строк), тобто контракт від 1.09.2013 р. має бути визнаний як трудовий договір, укладений на невизначений строк. З викладеного вбачається, що відповідач звільнив його без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України він має бути поновлений на попередній роботі. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також зазначає, що вказані дії з боку відповідача є порушенням йогозаконних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Моральна шкода, завдана йому в результаті незаконного звільнення, полягає у наступному. Відповідач позбавив його гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти собі та своїй родині на життя; вказані незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, виник дискомфорт у відносинах, постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя своїй родині. Майже весь вільний час він вимушений витрачати на пошук роботи та джерел існування, відновлення своїх порушених прав, незаконне звільнення нанесло шкоду його репутації як науково-педагогічного працівника, принизило його професійну гідність, призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та спілкування з оточуючими людьми. Позивач просив визнати контракт від 1.09.2013 р. як трудовий договір, укладений на невизначений строк (визнати недійсною умову трудового договору про строк його дії); визнати наказ в.о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON] від 27.08.2014 р. № 263-к про звільнення незаконним; зобов'язати в.о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON] поновити його на посаді доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності Національного університету ДПС України та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1.09.2014 р по час фактичного розрахунку. В подальшому під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та, посилаючись на зазначені вище обставини, також зазначив те, що Вченою радою факультету податкової міліції Національного університету ДПС України 18.06.2014 р. було ухвалено рішення, оформлене протоколом № 7, не рекомендувати в.о. ректора відповідно до проведеного конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників укладати трудовий договір з ним - доцентом кафедри управління, адміністративною права і процесу та адміністративної діяльності [PERSON] на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності. На підставі даного рішення йому було відмовлено в продовженні трудових відносин. Вважає таке рішення незаконним, оскільки ні порядок обрання за конкурсом, ні склад вченої ради факультету податкової міліції, ні процедура формування вченої ради не відповідало вимогам чинного законодавства. Згідно Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації (наказ Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 р. № 744) конкурс оголошується у випадку наявності вакантної посади. Посада вважається вакантною після звільнення науково-педагогічного працівника на підставах, передбачених законодавством про працю, а також при введенні нової посади до штатного розпису вищого навчального закладу. На момент оголошення конкурсу посада, яку він обіймав, не була вакантною. Це підтверджується наказом відповідача про оголошення конкурсу, публікацією олошення про конкурс, штатним розписом кафедри управління, адміністративного права і процесу, що діяв на той час, та наказом про призначення працівників на посади. Тобто конкурс на цю посаду не міг бути оголошений до його звільнення з цієї посади. Вказує, що згідно ст. 34 діючого на час ухвалення рішення вченою радою факультету податкової міліції Закону України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року № 984-111, крім осіб, що входять до складу вченої ради факультету за посадами (начальник факультету, заступники начальника факультету, начальники кафедр), інші члени вченої ради мають бути виборними представниками, тобто обиратись до складу вченої ради на загальних зборах трудового колективу відповідно до встановлених квот. На зборах трудового колективу факультету та на зборах органу студентського самоврядування факультету виборні представники не обиралися, склад вченої ради факультету був затверджений наказом начальника факультету. Тобто формування складу вченої ради факультету було здійснено адміністративно-командним шляхом, а не шляхом виборів, як це передбачено в Законі України «Про вищу освіту». Це підтверджується документами, наданими йому листом відповідача від 05.06.2014 р. № 14/01-105 на його інформаційний запит від 19.06.2014 р. №14/01-101, у якому він просив відповідача надати протоколи зборів органу громадського самоврядування факультету щодо обрання виборних представників до складу Вченої ради факультету податкової міліції за 2012, 2013, 2014 р. р.; протоколи зборів органу студентського самоврядування факультету щодо обрання виборних представників з числа осіб, які навчаються на за 2012, 2013, 2014 р. р. Жодних документів відповідачем щодо обрання виборних представників до складу вченої ради факультету ні на зборах трудового колективу факультету, ні на зборах органу студентського самоврядування не надано у зв'язку з тим, що виборні представники до складу вченої ради не обирались, а призначались. Це також підтверджується наказами відповідача від 01.02.2012 р. № 15-н, 21.11,2013р. № 40-н «Про затвердження оновлення складу». Вказує, що за результатами обговорення його звіту про навчально-методичну, виховну, науково-дослідницьку, організаційну та профорієнтаційну роботу за останні 5 років та професійних якостей на засіданні кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності, де він працював на момент конкурсу (у штаті якої 1 доктор наук, 2 професори, 12 кандидатів наук) таємним голосуванням штатних науково-педагогічних працівників одноголосно було ухвалено рішення рекомендувати Вченій раді факультету податкової міліції [PERSON] на посаду доцента. Це підтверджується витягом з протоколу від 10 червня 2014 рок № 11 засідання кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції. Вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» не менш як 75 відсотків загальної чисельності складу Вченої ради факультету мають становити науково-педагогічні працівники факультету і не менш як 10 відсотків - виборні представники з числа осіб, які навчаються у вищому навчальному закладі. У складі вченої ради нараховується лише 55% (замість необхідних 75%) науково-педагогічних працівників факультету (11 осіб з 20 членів ради), та 5% (замість необхідних 10%), які навчаються (курсантів). Це підтверджується наказом відповідача від 21.11.2013р. № 40-н «Про затвердження оновлення складу» та витягом із ст.ст. 34, 53, 55 Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст. 55 Закону України «Про вищу освіту», до науково- педагогічних працівників відносяться ті заступники начальника факультету, діяльність яких безпосередньо пов'язана з освітнім або науковим процесом. Тобто, заступники начальника факультету [PERSON] (в.о. заступника начальника факультету з організаційної роботи), [PERSON] (заступник начальника факультету з виховної роботи), [PERSON] (заступник начальника факультету з матеріально-технічного забезпечення) не є науково-педагогічними працівниками. Так само, як і [PERSON] (начальник відділу з навчальної роботи), [PERSON] (начальник 1-го курсу факультету), [PERSON] (заступник начальника 2-го курсу факультету), [PERSON] (начальник 3-го курсу факультету), [PERSON] (ст. інспектор факультету податкової міліції) не є науково-педагогічними працівниками, оскільки, для віднесення особи до науково-педагогічного працівника відповідно ст. 53 Закону України «Про вищу освіту» враховується лише діяльність за основним місцем роботи. Тобто склад вченої ради факультету на момент проведення конкурсу не відповідав вимогам Закону України «Про вищу освіту», а при формуванні вченої ради факультету відповідно до вимог законодавства результати голосування могли бути зовсім іншими. Таким чином, вказані порушення вимог ст.34 Закону України «Про вищу освіту», Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації призвели до порушення його трудових прав на зайняття відповідної до його кваліфікації посади (кандидат наук, доцент, старший науковий співробітник), що підтверджується документами стосовно присвоєння наукових степенів та вчених звань Вказує, що він неодноразово, починаючи з червня 2013 р. і по теперішній час, повідомляв правоохоронні органи про порушення законодавства в університеті, в тому числі і антикорупційного, за цей період до прокуратури міста Ірпеня він звертався 14 разів, до Міндоходів (ДФС), як до органу правління Університетом - 16 разів, а тому вважає, що ряд членів вченої ради факультету податкової міліції та інших осіб керівного складу відповідача мали до нього упереджене відношення через його повідомлення до правоохоронних органів про порушення законодавства. Після проведення конкурсу він звернувся до відповідача стосовно законності проведеного конкурсу, відповідач пояснив йому, що зацікавлений в тому, щоб він продовжував працювати на своїй посаді, мотивуючи це тим, що на кафедрі управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності, де він і працював, є значна кількість навчального навантаження. Відповідач пообіцяв йому розібратися в ситуації, що склалася, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Він не подавав позовної заяви до суду щодо визнання конкурсу незаконним, очікуючи вирішення питання свого подальшого працевлаштування у відповідача, так як переконався, що дійсно, на кафедрі управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності була значна кількість навчального вантаження. Коли 1.09.2014 р. відповідач не виконав своєї обіцянки стосовно продовження його роботи в університеті та звільнив його із займаної посади, він звернувся до органу управління відповідача - Державної фіскальної служби України листом від 25.09.2014 № БЕ-2545286 з проханням скасувати рішення вченої ради факультету податкової міліції від 18.06.2014 р. стосовно обрання науково-педагогічних працівників як незаконне та поновити його на посаді. У листі від 8.10.2014 р. № 2150/Б орган управління відповідача ДФС України - відмовився скасувати рішення вченої ради факультету податкової міліції та необгрунтовано зазначив, що «склад вченої ради відповідав встановленим вимогам». Крім того, після отриманої 4.10.2014 р. травми ноги він перебував на лікарняному та не міг вільно пересуватись. Також у визначений законодавством місячний термін він звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про поновлення на займаній посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу , оскільки він не ставився зневажливо до питання щодо захисту своїх прав, але своєму своєчасному зверненню за судовим захистом перешкоджали об'єктивні тичини, просить вважати вищезазначені причини пропуску строку звернення до ду поважними та просить суд поновити цей строк. Також позивачем під час розгляду справи було подано заяву про збільшення позовних вимог. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив поновити строк звернення до суду з позовними вимогами стосовно організації та проведення конкурсу та визнати незаконним і скасувати наказ Національного університету ДПС України від 24.04.2014 року № 748 "Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників та організацію проведення конкурсу" в частині оголошення конкурсу на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності; визнати незаконним та скасувати рішення Вченої Ради факультету податкової міліції Національного університету ДПС України від 18.06.2014 року, викладене у протоколі № 7 щодо результатів конкурсу на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності; зобов'язати відповідача, Національний університет ДПС України передати [PERSON] оригінал контракту, укладеного між [PERSON] та Національним університетом ДПС України від 01.09.2013 року або належним чином завірену його копію; визнати контракт, укладений між [PERSON] та Національним університетом ДПС України від 01.09.2013 року як трудовий договір, укладений на невизначений строк; визнати незаконним та скасувати наказ Національного університету ДПС України від 27.08.2014 року № 263-к про звільнення [PERSON], доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції із займаної посади у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору; поновити [PERSON] на посаді доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності Національного університету ДПС України; зобов'язати відповідача, Національний університет ДПС України виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2014 року по 22.12.2014 року у розмірі 18 050,04 грн.; стягнути з відповідача Національного університету ДПС України на користь [PERSON] компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 25 000,0 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення проти позову, просила у позові відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що згідно Контракту від 02.03.1998 року, укладеного між Українським фінансово-економічним інститутом в особі ректора, кандидата економічних наук [PERSON] та кандидатом фізико-математичних наук [PERSON] інститут приймає на роботу працівника на посаду заступника начальника кафедри, цей контракт діє з 2 березня 1998 року по 1 березня 2005 року; пунктом 2.7 даного контракту передбачено надати до 1 січня 2000 року працівнику трьохкімнатну квартиру з постійною пропискою за адресою м. Ірпінь. Згідно контракту від 17 червня 2000 року, укладеного між Академією державної податкової служби України в особі в. о. ректора [PERSON] та [PERSON] працівник [PERSON] призначається на посаду заступника начальника кафедри організації оперативно-розшукової діяльності Академії строком на 5 років; пунктом 5.8 даного контракту передбачено надати працівнику трьохкімнатну квартиру з постійною пропискою за адресою м. Ірпінь. 08.06.2010 року [PERSON] звернувся до ректора Національного університету ДПС України із заявою про призначення його на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності з 1 вересня 2010 року; 08.11.2011 року [PERSON] звернувся до ректора НУДПС України із заявою про продовження терміну роботи на посаді доцента кафедри управління, адмінправа, адмінпроцесу та адміндіяльності; наказом від 10.11.2010 року № 453-к [PERSON] з 10 листопада 2010 року звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом "Б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та з 11.11.10 призначено його на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції. Також наказом від 09 листопада 2011 року № 491-к [PERSON], доценту кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції з 11.11.11 продовжено термін роботи згідно контракту. Встановлено, що згідно контракту з науково-педагогічним працівником Національного університету державної податкової служби України від 01 вересня 2013 року, укладеного між Національним університетом державної податкової служби України та [PERSON] сторони уклали цей контракт про наступне: [PERSON], кандидат фізико-математичних наук призначається на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності Національного університету державної податкової служби України на строк з 1 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року; пунктом 3.7 даного контракту передбачено, що відповідно до умов контрактів від 02.03.1998 р. та від 17.06.2000 р. Університет зобов'язується надати працівнику трьохкімнатну квартиру в м. Ірпінь. 18.03.2014 року позивач звернувся до в. о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON] із заявою, в якій просив зобов'язати працівників відділення по роботі з особовим складом факультету податкової міліції відповідно до п. 6 контракту передати йому його примірник контракту. 14.07.2014 року позивач звернувся до в. о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON] із листом, у якому просив передати йому його примірник контракту (оригінал); вжити заходів щодо осіб, відповідальних за порушення законодавства про звернення громадян, повідомити, коли університет має намір виконати зобов'язання по зазначеному контракту. Листом від 30.07.2014 року в. о. ректора [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що у серпні 2013 року працівниками відділу по роботі з особовим складом факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції йому було передано для підписання типову форму контракту, оскільки він текст контракту готував самостійно (вніс додатковий пункт 3.7.),без попереднього погодження з керівництвом Університету, пропонувалося надіслати заповнений екземпляр його контракту для подальшого вивчення питання щодо належного його погодження та підписання відповідно до законодавства України; також було повідомлено, що керівництвом Університету проведена перевірка обставин ненадання йому відповіді на звернення від 18.03.2014 року, відповідальна особа за вказаним запитом за неналежне виконання своїх службових обов'язків притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення їй догани; щодо виконання зобов'язань Університету перед ним стосовно поліпшення житлових умов зазначено, що зверненням від 03.04.2014 (вхід. № Б-26/01-21 від 07.04.2014) ним вже порушувалось питання перед керівництвом Університету щодо надання квартири, листом від 25.04.2014 року № 1151/01-21 йому було надано вичерпну відповідь на поставлені питання стосовно виконання зобов'язань Університетом щодо поліпшення житлових умов. Встановлено, що наказом Національного університету Державної податкової служби України від 24.04.2014 року № 747 "Про затвердження Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Національного університету державної податкової служби України" затверджено Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Національного університету державної податкової служби України; наказом від 24.04.2014 року № 748 "Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників та організацію проведення конкурсу" оголошено конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників : завідувачів кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів, асистентів та створено робочу групу з організації проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників. Встановлено, що 03.06.2014 року [PERSON]. звернувся до в о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON] із заявою, в якій просив допустити його до участі в конкурсі на заміщення посади доцента кафедри податкової міліції кафедри управління, адмінправа, адмінпроцесу та адміндіяльності, в заяві позивач зазначив, що він ознайомлений з наказом Національного університету державної податкової служби України від 24.04.2014 року № 741 "Про затвердження кваліфікаційних характеристик виборних посад науково-педагогічних працівників Національного університету державної податкової служби України". В судовому засіданні також встановлено, що згідно Витягу з протоколу № 11 засідання кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції від 10 червня 2014 року ухвалено за результатами звітування про навчально-методичну, виховну, науково-дослідницьку, організаційну, профорієнтаційну роботу, відповідного обговорення професійних якостей, а також результатів таємного голосування рекомендувати Вченій раді факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції [PERSON] на посаду доцента. Згідно витягу з протоколу № 7 засідання Вченої ради факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Національного університету Державної податкової служи України від 18 червня 2014 року ухвалено не рекомендувати в. о. ректора Національного університету Державної податкової служби України [PERSON] укладати трудовий договір (контракт) з доцентом кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності [PERSON] на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції. Встановлено, що згідно наказу Національного університету Державної податкової служби України від 25 червня 2014 року № 187-к "Про попередження працівників про наступне звільнення" попереджено про закінчення строку дії контрактів та наступне звільнення науково-педагогічних працівників університету, зокрема, [PERSON], доцента кафедри управління, адміністративного права та адміністративної діяльності. Згідно попередження про наступне звільнення від 27.06.2014 року попереджено [PERSON] про наступне звільнення у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору [PERSON], який відмовився підписати попередження про звільнення в присутності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно наказу Національного університету Державної податкової служби України від 27 серпня 2014 року № 236-к [PERSON], доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції 31.08.2014 року звільнено із займаної посади згідно п. 2 ст. 36 (закінчення строку) Кодексу законів про працю України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору. Також встановлено, що 01.09.2014 року [PERSON] звернувся із заявою до в. о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON] із заявою про призначення його на посаду доцента кафедри господарсько-правових дисциплін з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року на умовах контракту до обрання за конкурсом. Згідно витягу з наказу Національного університету Державної податкової служби України від 01 вересня 2014 року № 247-к [PERSON] з 01.09.2014 по 31.08.2015 призначено на посаду доцента кафедри господарсько-правових дисциплін на умовах контракту на період до проведення конкурсу, підстава : заява [PERSON] В судовому засіданні також встановлено, що позивач неодноразово звертався до різних установ із заявами про порушення відповідачем житлового законодавства щодо ненадання йому квартири та отримував відповіді. Також встановлено, що листом від 01.10.2014 року Національний університет Державної податкової служби України повідомив [PERSON] про те, що відповідно до його заяви від 01.09.2014 року з ним укладені трудові відносини з Національним університетом державної податкової служби України на умовах контракту з 01.09.2014 року, станом на 01.10.2014 року контракт він не уклав та відповідно до Положення "Про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації", затверджених наказом МОН України від 24.12.2002 року № 744, Положення "Про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Національного університету ДПС України", затвердженого наказом Університету від 24.04.2014 року № 747, у разі неподання належним чином оформленого контракту у відділ кадрів, трудові відносини з ним будуть припинені. Як підтвердив в судовому засіданні позивач даний контракт до цього часу він з відповідачем не укладав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 25.09.2014 року за № БЕ-2545286/2070 звертався на "гарячу" лінію Державної фіскальної служби України стосовно скасування рішення Вченої ради факультету податкової міліції від 18.06.2014 року, поновлення його на займаній посаді, виконання умов контракту щодо надання йому квартири або виплати грошової компенсації за квартиру, вжиття заходів щодо усунення порушень житлового законодавства та отримав відповідь від 08.10.2014 року № 2150/Б/99-99-03-05-02-14, в якій Державної фіскальною службою України йому було повідомлено про те, що конкурс в Університеті було оголошено та проведено у травні-червні 2014 року, оскільки контракти з ним та іншими працівниками закінчувалися 31.08.2014 року; Вченою радою факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції (протокол від 18.06.2014 № 7) не рекомендовано укладати з ним трудовий договір (контракт) на посаду доцента, склад вченої ради відповідав вимогам ст. 34 Закону України "Про вищу освіту", який діяв на момент проведення конкурсу; після звільнення його 31.08.2014 року з посади доцента кафедри управління адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції згідно з наказом Університету від 27.08.2014 року № 236-к відповідно до п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору, трудовий договір з ним на новий строк не було укладено, однак, враховуючи труднощі з працевлаштуванням, йому було запропоновано роботу у відділу моніторингу якості освіти та аналізу діяльності університету, а також на посаду доцента на кафедрі господарство-правових дисциплін, на яку його і було призначено наказом від 01.09.2014 № 247-к. Також [PERSON] було надано у цьому листі відповідь на питання щодо порушення відповідачем житлового законодавства. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON] та його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], матеріалами справи. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені Кодексом законів про працю України. У відповідності до ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. У відповідності до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. У відповідності до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. У відповідності до ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем з 1998 року укладались контракти, в яких був встановлений термін їх дії, а останній раз був укладений контракт з науково-педагогічним працівником Національного університету державної податкової служби України від 01 вересня 2013 року між Національним університетом державної податкової служби України та [PERSON], відповідно до якого [PERSON], кандидат фізико-математичних наук призначається на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності Національного університету державної податкової служби України на строк з 1 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року, тобто у даному контракті був визначений термін його дії, суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для визнання цього контракту трудовим договором, укладеним на невизначений строк та відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу Національного університету ДПС України від 27.08.2014 року № 263-к про звільнення [PERSON] із займаної посади у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору та поновлення позивача на посаді доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності НУДПСУ. Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він вважав дату закінчення строку дії даного контракту як дату надання йому квартири, оскільки у даному контракті чітко вказаний строк, на який даний контракт укладений : з 1 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року. В судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи позивача про те, що склад вченої ради не відповідав вимогам ст. 34 Закону України "Про вищу освіту", який діяв на момент проведення конкурсу, а тому відсутні підстави для визнання незаконним і скасування рішення Вченої ради факультету податкової міліції Національного університету ДПС України від 18.06.2014 року, викладене у протоколі № 7 . При цьому в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що позивач шляхом написання особистої заяви від 03.06.2014 року взяв участь у конкурсі на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників; доказів того, що цей конкурс був проведений з порушенням Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Національного університету державної податкової служби України суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування наказу Національного університету ДПС України від 24.04.2014 року № 748. Також, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що в даний час позивача згідно особистої заяви та згідно наказу Національного університету Державної податкової служби України від 01 вересня 2014 року № 247-к з 01.09.2014 по 31.08.2015 призначено на посаду доцента кафедри господарсько-правових дисциплін на умовах контракту на період до проведення конкурсу, тобто, позивач продовжує працювати в Університеті, отримує заробітну плату відсутні підстави для стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. На підставі ст. ст. 34, 48, 53, 55 Закону України "Про вищу освіту", ст. ст. 5-1, 233, 234 КЗпП України,

Outcome: dismissed