Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 22 599,72 грн. та судових витрат, пов'язаних зі зверненням до суду в розмірі 1218 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 14.05.2012 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем "FORD" з державним номерним знаком [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві власності. Вина відповідача підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.09.2012 року, розмір завданих збитків за пошкоджений автомобіль, відповідно до висновку експерта становить 26 711,20. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 11.10.2012 року [PERSON] подав відповідну заяві у відповідності до статті 35 п. 35.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. У зв'язку з настанням події, передбаченої статтею 41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБ України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 21467,00 грн. виходячи з наступного розрахунку: 21467 грн. (розмір шкоди) крім того МТСБ України понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 1 113,72 грн., а всього 22 599,72 грн. Відповідач добровільно відмовляється компенсувати завдані збитки, сума відшкодування сплачена не була. За вказаних обставин, посилаючись на положення статті 1191 Цивільного кодексу України, ст. 38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON]., який діє на підставі довіреності від 22.05.2015 року надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, часта місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно копії постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.09.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, (арк. справи 8). Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 14.05.2012 року о 23-20 годині [PERSON]. керуючи автомобілем марки «ГАЗ-24», державний номер [NUMBER] в районі АЗС "Смєна"по Нетичінській набережній в м. Харкові при зміні напрямку руху не переконався в безпеці маневру ,чим порушив п..п.10.1..,10.4 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем "FORD" з державним номерним знаком [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Згідно копії заяви від 11.10.2012 року вбачається, що [PERSON] звертався до МТСБ України у відповідності до ст. 35 та пп. а) ст. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу "FORD" з державним номерним знаком [NUMBER], під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.05.2012 року з вини [PERSON]. водія транспортного засобу марки «ГАЗ», державний номер [NUMBER] (арк. справи 6). Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 066/2012 від 31.07.2012 року вартість відновлювальний робіт з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки "FORD" , державний номер [NUMBER] становить 21467,00 грн. (арк. справи13). Згідно копії наказу МТСБ України № 3268 від 08.11.2012 року та копії платіжного доручення № 4401 від 15.11.2012 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 21 467,00 грн. (без врахування ПДВ) за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (арк. справи 8-10). Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що в зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Відповідно до статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та інші документи, передбачені п. 35.2 ст. 35 Закону. У заяві, зокрема, мають міститися: розмір шкоди, обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу та докази, що підтверджують її, відповідно до законодавства. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. В матеріалах справи відсутні належні письмові докази в підтвердження виплати відповідачем страхового відшкодування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 268,51 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved