Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру. Позов мотивований тим, що 27.09.2017 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, попередньо ознайомлені нотаріусом із загальними вимогами додержання яких є необхідним для чинності правочину, володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, яке повністю відповідає нашій внутрішній волі як учасників цього правочину, уклали договір про попереднє погодження умов договору купівлі-продажу, згідно з яким Відповідач передає у власність (продає) позивачу належну їй на праві власності квартиру під номером 2 (два), що знаходиться в будинку під номером 111 (сто одинадцять), який розташований по вулиці\~Келецькіймісті Вінниці, а позивач приймає її у власність та сплачує за неї грошову суму згідно умов цього Договору та встановили строк для укладання Основного договору - не пізніше 15 (п'ятнадцятого) листопада 2017 (дві тисячі сімнадцятого) року. Однокімнатна квартира, загальною площею 35.3 кв. м., в т.ч. житловою - 17, 8 кв. м., що є предметом Основного договору, належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу 2622, посвідченого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 31 липня 1992 року за реєстровим №1-2950, дублікат якого виданий Державним нотаріальним архівом Вінницької області 25 вересня 2007 року за реєстровим № 189, право власності на яку зареєстровано Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 17 жовтня 2007 року і записано в книзі № 58 за реєстровим № 656. На час укладання основного договору відповідач зобов'язалася подати документи, що підтверджують право власності на нерухомість, що відчужується, експертну оцінку, технічний паспорт, довідку про склад сім'ї та про зареєстрованих у зазначеній квартирі (форма №3), та зняти з реєстрації місця проживання малолітніх/неповнолітніх осіб та надати Форму №3, у якій зазначено про відсутність зареєстрованих осіб у цій квартирі. Між сторонами також було визначено ціну купівлі-продажу квартири що еквівалентна 6000 (шести тисячам) доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день посвідчення договору і на момент укладання попереднього договору позивачем в якості забезпечення свого обов'язку укласти основний договір, було передано грошову суму в розмірі 158 280 (сто п'ятдесят вісім тисяч двісті вісімдесят) гривень що еквівалентно 6 000 (шести тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 27 вересня 2017 року. 15 листопада 2017 року відповідач для укладення основного договору купівлі-продажу не зявилася і в подальшому позивачу в телефонному режимі повідомила про те, що немає можливості зявитися, а також зазначила, що продала йому вже квартиру, отримала кошти і не має наміру більш витрачати час на поїздки до міста. Такі дії відповідача порушують права позивача у звязку із чим позивач не має можливості здійснити реєстрацію права власності квартири, яку фактично набув на підставі попереднього договору купівлі-продажу, який у звязку із небажанням відповідача відсутня можливість нотаріально посвідчити. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представником позивача суду надано клопотання про розгляд справи його відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач також, надала суду заяву у якій просила про розгляд справи у її відсутність із зазначенням про визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Частиною 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009\~р.\~№2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 27.09.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про попереднє погодження умов договору купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] передає у власність (продає) [PERSON] належну їй на праві власності квартиру під номером 2 (два), що знаходиться в будинку під номером 111 (сто одинадцять), який розташований по вулиці Келецькій в місті Вінниці, а [PERSON] приймає її у власність та сплачує за неї грошову суму згідно умов цього Договору. Строк для укладання Основного договору - не пізніше 15 (п'ятнадцятого) листопада 2017 (дві тисячі сімнадцятого) року. Однокімнатна квартира, загальною площею 35.3 кв. м., в т.ч. житловою - 17, 8 кв. м., що є предметом Основного договору, належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу 2622, посвідченого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 31 липня 1992 року за реєстровим №1-2950, дублікат якого виданий Державним нотаріальним архівом Вінницької області 25 вересня 2007 року за реєстровим №189, право власності на яку зареєстровано Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 17 жовтня 2007 року і записано в книзі № 58 за реєстровим № 656. На час укладання основного договору відповідач зобов'язалася подати документи, що підтверджують право власності на нерухомість, що відчужується, експертну оцінку, технічний паспорт, довідку про склад сім'ї та про зареєстрованих у зазначеній квартирі (форма №3), та зняти з реєстрації місця проживання малолітніх/неповнолітніх осіб та надати Форму №3, у якій зазначено про відсутність зареєстрованих осіб у цій квартирі. Між сторонами також було визначено ціну купівлі-продажу квартири що еквівалентна 6000 (шести тисячам) доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день посвідчення договору і на момент укладання попереднього договору позивачем в якості забезпечення свого обов'язку укласти основний договір, було передано грошову суму в розмірі 158 280 (сто п'ятдесят вісім тисяч двісті вісімдесят) гривень що еквівалентно 6 000 (шести тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 27 вересня 2017 року. (а.с. 19-21) Право власності [PERSON] підтверджується матеріалами справи. (а.с. 15-18) За умовами договору [PERSON] фактично передала у власність позивача [PERSON] квартиру, яке є предметом договору, а позивач сплатив відповідачу покупну ціну та прийняв у власність квартиру. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Небажання відповідача нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] позбавляє [PERSON] у повній міри розпорядитися своїм правом, як власника. При цьому, сторони домовилися про всі суттєві умови договору купівлі-продажу будинку та відбулося повне його виконання, але відповідач ухиляється від явки до нотаріуса, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Згідно ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюванихправ, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися про всі суттєві умови договору та відбулося повне або часткове його виконання, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала договір, визнати його дійсним. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved