Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

03 лютого 2016 року Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO] та стягувати з нього на користь Дитячого соціально-реабілітаційного Центру «Сонячне світло» (далі - ДСРЦ «Сонячне світло») аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала з 04 квітня 2003 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2012 року шлюб між ними розірвано і з того часу вони проживають окремо. Матір дитини рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2014 року позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] Вказують, що 22.02.2014 року відповідач з»явився до служби у справах дітей та сім»ї Броварської районної державної адміністрації та пояснив, що у зв»язку з ремонтними роботами у його будинку на даний час він не може забрати дитину додому, тому просив тимчасово влаштувати хлопця до закладу та зобов»язався протягом усього часу перебування дитини в Центрі відвідувати та піклуватися про нього. У заяві вказав адресу свого проживання та реєстрації : [ADDRESS]. Проте відповідно до листа Глевахівської сільської ради від 16.02.2015 року [PERSON] за вищевказаною адресою не зареєстрований та не проживає. Згідно листа ДСРЦ «Сонячне світло» за час перебування малолітнього у Центрі, батько жодного разу сина не відвідав, за власної ініціативи не телефонував, матеріально сина не утримував. У період з липня 2014 року відповідач на зв»язок не виходив, у жодний спосіб долею сина не цікавився. Відповідно до висновку № 141/01-12 від 28.01.2016 року Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки на підставі зібраних матеріалів встановлено, що він свої батьківські обов'язкі не виконує, життям і здоров'ям сина не цікавиться. Позбавлення відповідача батьківських прав не звільняє його від обов'язку утримувати дитину, тому він повинен сплачувати на користь вказаного закладу аліменти на його сина. Представник позивача Органу опіки та піклування у судове засідання не з»явилась, направила письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином у порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у газеті центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур'єр» № 71 від 14.04.2016 року. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Броварської міжрайонної прокуратури Київської області в судове засідання не з»явився, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], про свідчить свідоцтво про народження дитини Серії [NUMBER](а.с. 5). Шлюб між батьками неповнолітнього [PERSON] розірвано на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с.17-18). Мати дитини [PERSON] рішенням суду від 03 квітня 2014 року позбавлена батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON](а.с. 7-9). Із заяви [PERSON] від 22.01.2014 р. вбачається, що він просить не позбавляти його батьківських прав відносно неповнолітнього сина та просить тимчасово влаштувати сина до ДСРЦ «Сонячне світло» через безстроковий ремонт у приміщенні де він мешкає з іншою жінкою, а також зобов»язався забрати дитину якомога швидше та відвідувати дитину у закладі(а.с.10). Наказом № 1 від 28 січня 2014 року Дитячого соціально-реабілітаційного Центру «Сонячне світло» [PERSON], [INFO] з 28 січня 2014 року на підставі направлення № 73 ССДС Броварської РДА від 28.01.2014 р. прийнятий до складу вихованців ДСРЦ «Сонячне світло»(а.с.6). За вказаним відповідачем місцем реєстрації та проживання: [ADDRESS], відповідач не зареєстрований та не проживає, про що свідчить повідомлення Глевахівського селищного голови за № 86/02-22 від 16 лютого 2015 року (а.с. 12). Із висновку Органу опіки та піклування від 28.01.2016 р. № 141/01-12 видно, що з січня 2014 року [PERSON], [INFO] постійно проживає та знаходиться на повному державному утриманні у ДСРЦ «Сонячне світло». За час перебування дитини у цьому закладі його біологічний батько жодного разу сина не провідав, участі у його вихованні та утриманні дитини він не бере, що свідчить про його самоусунення від виконання своїх батьківських обов'язків(а.с. 19). Із акту № 1, складеного 10 травня 2016 року комісією ДСРЦ «Сонячне світло», вбачається, що за весь час перебування дитини у цьому дитячому будинку батько хлопчика жодного разу сина не відвідав, по телефону з ним не зв'язувався, здоров'ям і вихованням дитини він не цікавиться(а.с. 36). Відповідач повідомлений про розгляд справи через оголошення в пресу(а.с. 37-39). У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом ст. 165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON], тривалий час ухиляється, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи той факт, що відповідач як батько малолітнього сина, влаштованого до дитячого будинку ДСРЦ «Сонячне світло», участі в його утриманні не бере, постійного заробітку (доходу) не має, суд вважає, що вимога про стягнення з нього на користь ДСРЦ «Сонячне світло», де тривалий час знаходиться його син, аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, теж є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно із статтею 367 СК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO] за один місяць. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання органами опіки та піклування відповідно до закону заяв про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб судовий збір не справляється. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Виходячи з наведеного, із відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved