Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ободівка-Агро" (далі ТОВ "Ободівка-Агро") про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації, мотивуючи тим, що йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1851, належить земельна ділянка площею 1,8387 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Влітку 2007 року представники ТОВ "Ободівка-Агро" збирали документи для укладення договорів оренди землі, як більшість жителів с.Білий Камінь, його мати [PERSON], також надала необхідні документи, але вказаний договір від 01 жовтня 2007 року вона не підписувала, але його визнала та отримувала орендну плату. Так як, строк дії даного договору закінчувався в кінці 2017 року, позивач звернувся до керівництва ТОВ "Ободівка-Агро" щодо повернення своєї земельної ділянки, яку він успадкував після смерті [INFO] матері [PERSON], і тоді йому стало відомо, що існує договір оренди землі укладений між ним та відповідачем від 01.06.2015 року за №91-Б, зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем 23.01.2016 року за №12989619. Даний договір оренди землі від 01.06.2015 року за №91-Б року він не підписував і доручення на укладення такого договору нікому не надавав. Посилаючись на вищевикладене, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду та просить визнати зазначений договір оренди землі недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подаши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просить задовольнити, а також стягнути судові витрати по справі. Представник відповідача Мацан В.І. в судове засідання не з'явився, подаши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов не визнав на підставі презумції дійсності правочину посвідченого державою. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1851, [PERSON] прийняв спадщину і є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO], в тому числі і на земельну ділянку площею 1,8387 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Чечельницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 15 січня 2003 року. Як вбачається з договору оренди землі №91-Б між ТОВ «Ободівка-Агро» та позивачем 01.06.2015 року було укладено договір оренди землі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 1,8387 га, розташованої на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району, Вінницької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1851, що підтверджується актом приймання-передачі Земельної Ділянки в оренду, який зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем 23.01.2016 року за №12989619. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до висновку експерта №030/18 від 27 листопада 2018 року підпис [PERSON] у наданому ТОВ "Ободівка-Агро" примірнику договору оренди землі №91-Б від 01.06.2015 року, укладеному між ним та ТОВ "Ободівка-Агро", (кадастровий номер [NUMBER]) - виконано не [PERSON], а іншою особою, з ретельним наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON]. Вказаний висновок експерта по справі підтверджує обставини не укладення [PERSON]спірного договору, які не спростовані будь-якими іншими доказами, хоча кожна сторона і, зокрема, відповідач, в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди на час їх укладення з позивачем були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата; із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Невідповідність спірного договору оренди землі Типовому договору оренди землі є підставою для визнання указаного договору недійсним відповідно до частини другоїстатті 15 цього Закону. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки наступає після реєстрації договору оренди землі, проведеної відповідно до закону. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача [PERSON]на встановлення його цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував договору оренди землі №91-Б від 01.06.2015 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на його підписання. За таких обставин, суд вважає, що порушення законних прав позивача полягає в тому, що він був позбавлений можливості вплинути на формулювання істотних умов договору, а саме: строк дії договору; розмір орендної плати та інше. Сторони договору не досягали згоди щодо умов договору. Також судом доведено, що під час укладання договору оренди, текст договору не було підписано позивачем, а тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст.15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним. Згідно ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При цьому доводи відповідача, щодо презумції дійсності правочину посвідченого державою, само по собі не є підставою вважати, що між позивачем та підприємством існують договірні правовідносини щодо обумовленої землі. Відповідно до вимог частини 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок та кошти за проведення судово-почеркознавчої експертизи №030/18 від 27 листопада 2018 року в сумі 4576 грн (чотири тисячі п'ятсот сімдесят шість) гривень 00 коп.

Outcome: approved