Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1800/4856ES5PPI від 27 березня 2014 року в розмірі 17364, 31 грн. 21.07.2015 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20150721-Г у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив право вимоги від відповідача коштів, право одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ"ФК"ЄАПБ") набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 - реєстру заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 17364, 31 грн., з яких: 11457 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 376 грн. - заборгованість по процентам та комісії, 5531,31 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості та стягнути судові витрати. На виконання умов договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідачки від імені ПАТ «Платинум Банк» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ". Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитами та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договорами. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договорами не погашає. В зв'язку з наведеними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1800/4856ES5PPI від 27 березня 2014 року в розмірі 17364, 31 грн. та понесені по справі судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином судовими повістками. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що: між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1800/4856ES5PPI від 27 березня 2014 року на суму 17364, 31 грн. (а.с. 6-8). 21.07.2015 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20150721-Г у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив право вимоги від відповідача коштів, право одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув право вимоги грошових коштів від відповідача. (а.с. 17). Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, що в ньому визначені, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Відповідач, [PERSON], умови договору не виконувала. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а і позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 179932 грн. 31 коп. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з [PERSON], як позичальника, підлягає стягненню вищевказана сума заборгованості. Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При оцінці представлених доказів, судом враховано правову позицію судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 року № 6-979 цс15. Відповідно до вказаної правової позиції, статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Із матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] була повідомлена про відступлення права грошової вимоги, що підтверджується повідомленням. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які зазначені в кредитних договорах (дана можливість підтверджується п.2.5 договору факторингу). Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитними договорами. Після відступлення ПАТ «Платинум Банк» ТОВ"ФК"ЄАПБ" права грошової вимоги до відповідача [PERSON], остання не здійснювала належних платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ПАТ «Платинум Банк», ні на рахунки ТОВ"ФК"ЄАПБ". Відповідно до вимог ст. 10 ч.3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1ст. 212 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 57 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з відповідача необхідно стягнути понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved