Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання (аліментів) неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.09.2002 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29.04.2014 року було розірвано. За час подружнього життя в них народилася одна дитина, дочка, [PERSON] , [INFO] , батьком якої являється відповідач, про що записано у свідоцтві про її народження. Позивач зазначає, що відповідач не бажає виконувати свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, не надає будь-яких коштів на її утримання, жодної допомоги на оздоровлення дитини, а тому дитина знаходиться повністю на її утриманні. А тому просить постановити рішення, яким стягувати із відповідача на її користь кошти на утримання неповнолітньої дитини, дочки, [PERSON] в розмірі 1700,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Від відповідача на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву, заперечень. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання, не з`явився повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подав відзиву, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.04.2014 року вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 05.09.2002 року в Рава-Руській міській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 30, однак такий даним рішенням суду розірвано. Від даного шлюбу у позивача та відповідача народилася одна дитина, дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Потелицькою сільською радою Жовківського району Львівської області 19.03.2008 року. Батьком дитини є відповідач по справі, [PERSON] . З копії довідки № 524, яка видана виконкомом Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області 21.03.2019 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] і має наступний склад сім`ї: дочка, [PERSON] , [INFO] , мати, [PERSON] , [INFO] , брат, [PERSON] , [INFO] , племінниця, [PERSON] , [INFO] . Тобто даною довідкою стверджується, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] . Суд враховує, що позивач у позовній заяві зазначає, що дитина знаходиться повністю на її утриманні. Твердження позивача, які підтверджені наведеною вище довідкою виконавчого комітету Потелицької сільської ради, відповідачем не спростовані жодними доказами, зокрема, відповідачем не подано доказу, який би підтверджував, що ним надаються грошові кошти, купляються стабільно продукти харчування, одяг, тощо дитині. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що дитина проживає із матір`ю, знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи те, що дитина знаходиться на утриманні матері, доказів про те, що відповідач будь-яких способом бере участь в утриманні своєї дитини немає, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Враховуючи молодий вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд враховує, що дитина сторін, [PERSON] , [INFO] , досягнула 11 років. Враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2019 року становить 2027 грн., вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперд інтереси дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в користь [PERSON] кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини, а саме дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 26.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. Стягнення аліментів в більшому розмірі, а саме в розмірі 1700,00 грн. щомісячно, про що просить позивач у позовних вимогах, буде суперечити зазначеним вище нормам законодавства. В разі покращення матеріального становища відповідача, позивач буде мати можливість звернутися в суд із позовом про збільшення розміру аліментів. Суд вважає, що на даний момент, виходячи із встановлених обставин під час розгляду справи, розмір аліментів, який просить стягувати позивач є завеликим, необгрунтованим, оскільки нею не доведено жодними доказами, що у відповідача є заробіток, дохід, який дозволить сплачувати аліменти в розмірі 1700,00 грн. на дитину щомісячно. Розмір аліментів, а саме 1500,00 грн., про стягнення яких з відповідача прийшов суд до висновку, на переконання суду, є в якійсь мірі балансом інтересів позивача, відповідача та дитини, при цьому саме інтересам дитини надано перевагу, оскільки суд вживає всіх заходів для забезпечення права дитини, а саме [PERSON] , на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial