Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2003 року, який було зареєстровано Миколаївською селищною радою м. Слов`янська Донецької області. Зазначає, що їх сімейні відносини погіршилися, фактично вони припинили шлюбні відносини, тому у неї виникла потреба у розподілі майна, яке ними було придбано у шлюбі. Так, в період шлюбу ними було придбано квартиру за адресою [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я відповідача, легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM, напівпричіп бортовий-Е SCHMITZ SPR 24, які також зареєстровані на ім`я відповідача. У відповідності з вимогами ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить жінці та чоловікові на праві спільної приватної власності незалежно від того, чи один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). У відповідності зі ст. 70 Сімейного кодексу України у випадку поділу майна, яке є об`єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Підставою виникнення права власності на квартиру є Договір купівлі-продажу від 25 листопада 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, який зареєстровано Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Слов`янськ» 29 листопада 2004 року, номер запису 937 в книзі 4а-240. На даний час згідно Звіту про оцінку 3-кімнатної квартири, проведеного оцінювачем ТОВ «Інжиніринговий центр «Екскон» ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 24 листопада 2020 року складає 130553,00 грн. Спільний легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, придбано 05 липня 2017 року. Згідно Висновку № 118-20 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу станом на 25 листопада 2020 року ринкова вартість Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] 2007 року випуску складає 162300,00 грн. Вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM придбано 26 грудня 2015 року. Згідно Висновку № 119-20 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу станом на 25 листопада 2020 року ринкова вартість RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер [NUMBER] 1999 року випуску складає 204860,00 грн. Напівпричіп бортовий-Е, SCHMITZ SPR 24 придбано 26 грудня 2015 року. Згідно Висновку № 120-20 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу станом на 25 листопада 2020 року ринкова вартість SCHMITZ SPR 24, реєстраційний номер [NUMBER] 1996 року випуску складає 102998,00 грн. Оскільки добровільно розділити спільне майно відповідач відмовляється, вона вимушена звернутися з даним позовом та вважає, що різниця вартості майна та понесені нею судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на її користь. Тому, після уточнення позовних вимог, просить суд визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] , легковий автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова [NUMBER] , VIN: [NUMBER] чорного кольору, 2007 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , вантажний спеціалізований автомобіль марки RENAULT MAGNUM, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1999 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , напівпричіп бортовий-Е марки SCHMITZ SPR 24, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1996 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] . В порядку розподілу майна подружжя визнати за нею, [PERSON] , право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . В порядку розподілу майна подружжя визнати за [PERSON] право приватної власності на вантажний спеціалізований автомобіль марки RENAULT MAGNUM, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1999 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] ; напівпричіп бортовий-Е марки SCHMITZ SPR 24, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1996 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] ; легковий автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова [NUMBER] , VIN: [NUMBER] чорного кольору, 2007 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] . Припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] ; легковий автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова [NUMBER] , VIN: [NUMBER] чорного кольору, 2007 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] ; вантажний спеціалізований автомобіль марки RENAULT MAGNUM, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1999 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] ; напівпричіп бортовий-Е марки SCHMITZ SPR 24, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1996 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] , користь різницю у вартості майна у розмірі 71001,00 грн., що еквівалентно 2500,00 доларів США та понесені судові витрати по справі у розмірі 5200,08 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 11 січня 2021 року до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Поляцько О.Ю., яка діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги, серія ДН №130035 від 11 грудня 2020 року, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 11 січня 2021 року до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 11 січня 2021 року до суду надав Заяву про розгляд справи у його відсутності. Також відповідач у Заяві зазначив, що повністю визнає уточнені позовні вимоги [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя та не заперечує проти поділу майна, що запропонований позивачем [PERSON] та відшкодування їй вартості майна, що залишається в його власності. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , з 18 листопада 2003 року, перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Миколаївською селищною радою м. Слов`янська Донецької області від 18 листопада 2003 року, Актовий запис №84 (а.с.7). Стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя ( тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя), визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права ( ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. ( Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13). Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторони придбали трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 56,2 кв.м, житловою площею 40,8 кв.м, яка зареєстрована на ім`я [PERSON] . Вказаний факт підтверджується Договором купівлі-продажу від 25 листопада 2004 року, договір посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області. Право власності за зазначену квартиру зареєстровано Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Слов`янськ» 29 листопада 2004 року, номер запису 937 в книзі 4а-240 (а.с. 8,9). Також 05 липня 2017 року було придбано легковий автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова [NUMBER] , VIN: [NUMBER] чорного кольору, 2007 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , власник [PERSON] (а.с. 17). 26 грудня 2015 року було придбано вантажний автомобіль марки RENAULT MAGNUM, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1999 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , власник [PERSON] (а.с. 19). Також, 26 грудня 2015 року було придбано напівпричіп бортовий-Е, марки SCHMITZ, модель SPR 24, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1996 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , власник [PERSON] (а.с. 18). У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо, зокрема річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідно до правової позиції, що викладена Верховним Судом у постанові від 25.05.2020 року у справі №347/955/16, за умови, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні одного з подружжя, то судами правомірно присуджено стягнути з нього 1/2 частину його вартості на користь іншого з подружжя. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не заперечують проти розділу спільної сумісної власності таким чином щоб право власності на квартиру [ADDRESS] було визнано за [PERSON] , залишити у приватній власності [PERSON] легковий автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова [NUMBER] , VIN: [NUMBER] чорного кольору, 2007 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , вантажний автомобіль марки RENAULT MAGNUM, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1999 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , та напівпричіп бортовий-Е, марки SCHMITZ, модель SPR 24, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1996 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , суд приходить до висновку, що слід провести розділ спільного сумісного майна подружжя - [PERSON] та [PERSON] , визнавши за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та залишити у приватній власності [PERSON] легковий автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова [NUMBER] , VIN: [NUMBER] чорного кольору, 2007 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , вантажний автомобіль марки RENAULT MAGNUM, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1999 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] , та напівпричіп бортовий-Е, марки SCHMITZ, модель SPR 24, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, 1996 року випуску з державним реєстраційним знаком [NUMBER] . У відповідності до ст. 365 ЦК України „Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї". Згідно висновку Звіту про оцінку 3-кімнатної квартири, проведеного оцінювачем ТОВ «Інжиніринговий центр «Екскон» ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 24 листопада 2020 року складає 130553,00 грн. (а.с.20-41) Згідно Висновку № 118-20 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] 2007 року випуску, станом на 25 листопада 2020 року складає 162300,00 грн. (а.с. 42-45). Згідно Висновку № 119-20 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер [NUMBER] , 1999 року випуску, станом на 25 листопада 2020 року складає 204860,00 грн. (а.с. 45-47). Згідно Висновку № 120-20 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, ринкова вартість напівпричепу SCHMITZ SPR 24, реєстраційний номер [NUMBER] 1996 року випуску, станом на 25 листопада 2020 року, складає 102998,00 грн. (а.с.48-50). В судовому засіданні встановлено і підтверджено сторонами, що вони дійшли згоди щодо розподілу майна подружжя, тому у суду є підстави для припинення права власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , оскільки спільне володіння і користування майном є неможливим. В судовому засіданні встановлено і підтверджено сторонами, що частка з автомобілів не може бути виділена в натурі, спільне користування автомобілями є неможливим, припинення права спільної сумісної власності на легковий автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, вантажний автомобіль марки RENAULT MAGNUM та напівпричіп бортовий-Е, марки SCHMITZ, не заподіє істотної шкоди інтересам позивача [PERSON] , оскільки вона не заперечує проти припинення її права власності на 1/2 частину цих автомобілів, то суд приходить до висновку, що різниця Ѕ частки майна, що залишилася у відповідача [PERSON] , підлягає відшкодування позивачу [PERSON] . Окрім того, сторони дійшли згоди, що вартість майна, яку відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу [PERSON] складає 2500,00 грн., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, яка станом на 06 січня 2021 року становить 28,4028 грн., складає 71001,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу, представником позивача [PERSON] - адвокатом Поляцько О.Ю. було надано Опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також Квитанцію від 06 січня 2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] сплатила адвокату Поляцько О.Ю. вартість наданих нею послуг у розмірі 4000,00 грн., які суд приймає до уваги, як належний доказ по справі. Однак, оскільки позивач з відповідачем дійшли згоди, що судові витрати по справі, які він повинен відшкодувати [PERSON] складають 5200,08 грн., то суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі, понесені нею на отримання правничої допомоги у розмірі 3383,00 грн. (5200,08 грн . - 1817,08 грн. судовий збір по справі). Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3634,17 грн. (а.с. 1, 4). Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідачем визнано вимоги позивача , то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, [PERSON] повинен відшкодувати позивачу [PERSON] 50% судового збору, що складає 1817,08 грн. (3634,17 грн. сума сплаченого судового збору * 50%), а інша частина повинна бути їй відшкодована з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved