Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про витребування майна та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.05.2005 року між Закритим акціонерним товариством " Молодіжний житловий комплекс "Вознесенка" (виконавець) та ТОВ "Молодіжно-житловий комплекс "ВОЗНЕСЕНОВКА" (замовник) укладено договір № 12/05/05 про фінансування будівництва житлового будинку № 7 А по вул. Перемоги у м. Запоріжжі. За умовами договору (п. п. 2.2.1, 2.2.2) в III кварталі 2006 року виконавець мав передати замовнику вбудовано-прибудовані приміщення у вказаному житловому будинку. Свої обов'язки за Договором ЗАТ "МЖК "Вознесенка" безпідставно не виконало. Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.06.2010 року у справі № 5/219/07-5/124/09 зобов'язано ЗАТ "Молодіжний житловий комплекс "Вознесенка" виконати умови договору шляхом фактичної передачі позивачу у власність вбудовано-прибудованого приміщення за адресою [ADDRESS] що визначені у технічній документації. Однак ЗАТ "МЖК "Вознесенка" здійснило відчуження спірного об'єкту нерухомого майна на користь одного із своїх учасників, [PERSON], який подарував ці приміщення своєму сину [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2013 року визнано недійсним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради „Про оформлення права власності на приміщення за [PERSON] та визнано недійсним Свідоцтво про право власності [PERSON] на вказане приміщення. Позивач просить суд витребувати від [PERSON] та передати ТОВ «Молодіжно-житловий комплекс «ВОЗНЕСЕНОВКА» приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 237,2 м2 та визнати за ТОВ «Молодіжно-житловий комплекс «ВОЗНЕСЕНОВКА» право власності на вказане приміщення. В судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав просив позов задовольнити. Відповідач та третя особа, [PERSON], у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступне. 12.05.2005 року між Закритим акціонерним товариством " Молодіжний житловий комплекс "Вознесенка" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Молодіжно-житловий комплекс "ВОЗНЕСЕНОВКА" (замовник) укладено договір № 12/05/05 про фінансування будівництва житлового будинку № 7 А по вул. Перемоги у м. Запоріжжі. За умовами договору (п. п. 2.2.1, 2.2.2) в III кварталі 2006 року виконавець мав передати замовнику вбудовано-прибудовані приміщення у вказаному житловому будинку згідно специфікації-плану з оформленням необхідних документів. Згідно п. 2.1.3. Договору загальна площа приміщень, що передається замовнику визначена специфікацією - планом (додатком №1), що є невід'ємною частиною Договору. Розрахункова загальна становить 228,8 кв.м., фактична загальна площа за умовами договору мала бути визначена за даними бюро технічної інвентаризації. Свої обов'язки за Договором ЗАТ "МЖК "Вознесенка" не виконало, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 21.06.2010 року у справі № 5/219/07-5/124/09, в резолютивній частині якого зазначено: зобов'язати ЗАТ "Молодіжний житловий комплекс "Вознесенка" виконати умови договору від 12.05.2005 №12/05/05 та відповідних додатків до договору шляхом фактичної передачі позивачу у власність вбудовано-прибудованого приміщення за адресою [ADDRESS] що визначені у технічній документації, як: • в приміщенні [ADDRESS] в підвалі житлового будинку: приміщення № 1 площею 20,5 м2; № 2 площею 1,7 м2; № 3 площею 1,9 м2; № 4 площею 1,9 м2; № 5 площею 1,5 мІ ; № 6 площею 2,8 мІ ; № 7 площею 24,9 мІ ; № 8 площею 7,3 мІ; № 10 площею 13,76 м2; № 11 площею 7,4 м2; № 13 площею 13,56 м2; № 14 площею 5,88 м2; • в приміщенні [ADDRESS] на першому поверсі житлового будинку: приміщення № 56 площею 21,2 мІ; № 58 площею 6,7 м2; № 59 площею 14,1 м2; № 60 площею 22,2 мІ; № 61 площею 1,6 м2; № 62 площею 19,0 м2; № 63 площею 31,0 м2». Однак ЗАТ "МЖК "Вознесенка" здійснило відчуження цього спірного об'єкту нерухомого майна на користь [PERSON]. За зверненнями ЗАТ "МЖК "Вознесенка" та [PERSON] було прийнято рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2008 року № 456/30 «Про оформлення права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON]». Згідно договору дарування від 08.04.2011 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1241, [PERSON] подарував ці приміщення [PERSON]. ТОВ «Молодіжно-житловий комплекс «ВОЗНЕСЕНОВКА» звернулось до суду загальної юрисдикції. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2013 р.: визнано недійсним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2008 року №456/30 „Про оформлення права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON]; визнано недійсним Свідоцтво про право власності [PERSON] на приміщення підвалу та першого поверху (літ. Л-12), що знаходиться за адресою [ADDRESS] В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що в подальшому ТОВ «Молодіжно-житловий комплекс «ВОЗНЕСЕНОВКА» має захищати свої права в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України. Згідно ст.ст. 1,2,7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» договір між ЗАТ «МЖК «ВОЗНЕСЕНКА» та ТОВ "Молодіжно-житловий комплекс " ВОЗНЕСЕНОВКА" від 12.05.2005 року є одним із інвестиційних договорів. Власником об'єкта інвестицій, на підставі ст. 7 вказаного закону є інвестор, тобто ТОВ «Молодіжно-житловий комплекс «ВОЗНЕСЕНОВКА». Згідно ст. 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, яким виступало за цим договором ТОВ "Молодіжно-житловий комплекс " ВОЗНЕСЕНОВКА". В даний час власником спірних нежитлових приміщень зареєстрований відповідач. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідач, [PERSON], набув право на спірне майно за договором дарування від особи, яка неправомірно набула право на це майно, [PERSON], що підтверджено судовим рішенням. При цьому слід врахувати наступне. Згідно п. 2.1.3. Договору від 12.05.2005 року, загальна площа приміщень, що передається ТОВ «Молодіжно- житловий комплекс «ВОЗНЕСЕНОВКА» визначена специфікацією-планом (додаток № 1), що є невід'ємною частиною Договору. Розрахункова загальна площа становить 228,8 м , фактична загальна площа за умовами договору мала бути визначена за даними бюро технічної інвентаризації. Після проведення оздоблювальних робіт, та деяких робіт по переплануванню фактична площа цих приміщень склала 237,2 кв.м. Саме ці приміщення незаконно перейшли у власність відповідача за договором дарування, що підтверджено судовим рішенням від 04 грудня 2013 року. За зверненням ЗАТ «МЖК «Вознесенка», як забудовника будинку за адресою:[ADDRESS] до ЗМБТІ була проведена технічна інвентаризація спірних вбудованих приміщень. На замовлення забудовника вироблено технічний паспорт на ці приміщення, а також в зв'язку із виділенням в окремий об'єкт нерухомого майна, об'єкту присвоєно нова назва та окрема адреса, а саме: «приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 237,2 м2. Як зазначено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 року, майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України". Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вищевикладеному, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає вимоги позивача про витребування у відповідача та визнання за позивачем права власності на приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 237,2 м2 доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved