Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження. В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON], з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі, знаходячись на тимчасово окупованій території в м. Донецьк Донецької області, у Центральній міській клінічній лікарні № 6 м. Донецька, народила дитину чоловічої статі [PERSON]. Вказав, що зареєструвати народження дитини неможливо, оскільки документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження - не приймаються органами державної реєстрації актів цивільного стану, у зв'язку з чим, заявник змушений звернутись до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги вказані в заяві підтримав та просив їх задовольнити. Більмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, як заінтересована особа, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заявника та представника заінтересованої особи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію заявника та заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява про встановлення факту народження особи підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ЖС № 182220 від 27.04.2017 року (а.с.10). Батько дитини є громадянином України та зареєстрований за адресою: [INFO], мати дитини є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.5-7). Відповідно до дублікату медичного свідоцтва про народження № 1140 від 05.09.2017 року, виданого комунальним закладом "Центральна міська клінічна лікарня № 6 міста Донецька" підтверджено, що у громадянки [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], об 12 год. 25 хв. 26.07.2017 року народилась дитина хлопчик, вагою 3 520 грам. Медичні документи видані завідуючою відділенням [PERSON] та завірені печаткою лікарні (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження ДНР № 040884 від 08.08.2017 року, виданого Ленінським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 26.07.2017 року народився [PERSON] у м. Донецьк, ДНР, мати - [PERSON], батько - [PERSON], про що складено актовий запис про народження № 380 від 08.08.2017 року. (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак м. Донецьк Донецької області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому у звязку із тим, що дитина [PERSON] народився в м. Донецьк Донецької області, на території якої, нині, жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про народження, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є неможливим. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Таким чином, медичне свідоцтво про народження, як доказ суд не приймає, але в той же час воно містить фактичні дані, які відповідно до ст. 57 ЦПК України підтверджують вимоги заявника про встановлення факту народження [PERSON]. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Оскільки отримане заявником по справі лікарське свідоцтво про народження дитини є недійсним, то підставою для державної реєстрації народження дитини є виключно рішення суду про встановлення факту народження дитини в певний час. При чому згідно ч.3 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України [PERSON] свідоцтво про народження його сина, виданого державним органом України. На підставі викладеного,

Outcome: approved