Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

КС «Південно-Східна кредитна компанія» в особі голови правління [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що 06 квітня 2011 року між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 518-О/1, додаткова угода № 518-О/1 від 29 березня 2012 року, додаткова угода № 518-О/2 від 05 квітня 2013 року та додаткова угода № 518-О/3 від 04 жовтня 2013 року, відповідно до яких відповідачка отримала 32000 гривень зі сплатою 48% річних за строковою позикою, та 144 % річних за простроченою позикою, строком до 06 жовтня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та [PERSON] 06 квітня 2011 року був укладений договір іпотеки № 157, згідно умов якого [PERSON] передала в іпотеку кредитній компанії квартиру № 99, яка розташована за адресою: місто Маріуполь вулиця Азовстальська будинок 15, складену з двох кімнат, жилою площею 35,8 кв.м., загальною площею 52,7 кв.м., та належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна міста Маріуполя 26 грудня 2008 року за № 44750, зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 01 квітня 2011 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки дорівнює 100000 гривень. Оскільки боржник [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором від 06 квітня 2011 року, станом на 28 вересня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 237056 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 31989,01 гривень та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 205066,99 гривень. Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено зобов'язання [PERSON] за кредитним договором шляхом набуття кредитною спілкою права власності на предмет іпотеки. У судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі. Будучі раніше присутнім у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначив, що представники їх спілки неодноразово намагалися вирішити дане питання в позасудовому порядку, однак відповідачка від зустрічі ухиляється. Відповідачка до судового засідання повторно не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася за адресою реєстрації належним чином та своєчасно шляхом надіслання судових повісток та телеграми. У звязку з чим суд розглядає дану справу на підставі матеріалів, які маються у справі, за відсутності відповідачки, постановляючи заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно зіст.1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк (кредитор) зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно зіст.1048 ЦК України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. 06 квітня 2011 року між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 518-О, додаткова угода № 518-О/1 від 29 березня 2012 року, додаткова угода № 518-О/2 від 05 квітня 2013 року та додаткова угода № 518-О/3 від 04 жовтня 2013 року, відповідно до яких відповідачка отримала 32000 гривень зі сплатою 48% річних за строковою позикою, та 144 % річних за простроченою позикою, що підтверджено копіями видаткових касових ордерів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою встановлено цивільно-правову відповідальність за порушення умов договору, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З метою забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та [PERSON] 06 квітня 2011 року був укладений договір іпотеки № 157, згідно умов якого [PERSON] передала в іпотеку кредитній компанії квартиру № 99, яка розташована за адресою: місто Маріуполь вулиця Азовстальська будинок 15, складену з двох кімнат, жилою площею 35,8 кв.м., загальною площею 52,7 кв.м., та належить останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна міста Маріуполя 26 грудня 2008 року за № 44750, зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 01 квітня 2011 року, як зазначено в іпотечному договорі. З п.5 вказаного договору вбачається, що сторони обумовили вартість іпотечного майна у розмірі 100000 гривень. Відповідно до п. 3 розділу «Задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки та його реалізація» зазначеного іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Неможливість позивача КС «Південно-Східна кредитна компанія» в позасудовому порядку зареєструвати право власності на іпотечне майно, а саме на квартиру № 99, яка розташована за адресою: місто Маріуполь вулиця Азовстальська будинок 15, підтверджується відмовою державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] обов'язків щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором, станом на 28 вересня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 237056 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 31989,01 гривень та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 205066,99 гривень. Розмір вказаної заборгованості підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку". Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку"). Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктами 4. Договору іпотеки від 31 липня 2013 року визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові№ 6-124цс13 від 11 грудня 2013 року). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач [PERSON] основні зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд приходить до висновку про задоволення позову КС «Південно-Східна кредитна компанія» про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved