Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 15.04.2020р. №14021 вчинений Харою Наталією Станіславівною приватним нотаріусом Київського нотаріального округу щодо звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором №2002460692 від 28.01.2013 року на загальну суму 29 801,59 грн., таким , що не підлягає виконанню, стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1261,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15.04.2020 року Харою Наталією Станіславівною , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис за №14021 від 15.04.2020 року щодо звернення стягнення з позивача за кредитним договором №2002460692 від 28.01.2013 р. за період заборгованості з 08.11.2017 по 21.02.2020 року, загальна сума заборгованості складає 21429,89 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 21429,89 грн. та прострочена заборгованість за процентами - 8371,7 грн.. Згідно укладеного 02.10.2019 року Договору про відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД". На підставі чого ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" звернулося до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. з метою вчинення виконавчого напису за кредитним договором №2002460692 від 28.01.2013 року. 09.06.2020 року було відкрите провадження з примусового виконання виконавчого напису №14021 від 15.04.2020 року, ВП №62285696. В подальшому приватний виконавець своєю постановою від 19.06.2020 року звернув стягнення на доходи позивача у вигляді пенсії, що отримуються у Управління ПФУ в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. На виконання вищезазначеної постанови у серпні 2020 року з позивача відраховано 342,40 грн.. Вказаний виконавчий напис нотаріуса позивач вважає таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчою напису та з підстав неправомірності вимог стягувача, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, і відповідачем пропущено строк, на протязі якого останній міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Позивач у судове засідання не з`явилась, проте надала до канцелярії суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Наслідки задоволення позову її відомі та у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань та заяв не надав. Приватний виконавець Русецька О.М. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань та заяв не надала. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, проте надіслала на адресу суду клопотання згідно якого просить суд розглянути справу без її участі та про результати розгляду справи повідомити її та надіслати копію рішення. На виконання ухвали суду від 07.10.2020 року надіслала копію виконавчого напису, копію статуту ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«АЛАНД», копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«АЛАНД», копію рішення єдиного учасника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«АЛАНД»,копію наказу від 12.06.2019р., копію договору відступлення прав вимоги №19/09/16, копію договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, копію заяви про вчинення виконавчого напису,копію договору про надання споживчого кредиту №2002460692, копію письмової вигоди. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 04.11.2020 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09.04.2020 р. до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. із заявою про вчинення виконавчого напису звернулося ТОВ «ФК «АЛАНД», яке на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 р. є кредитором по Кредитному договору №2002460692 від 28.01.2013 р., укладеного з [PERSON] (а.с. 103). До заяви про вчинення виконавчого напису відповідачем було додано оригінал Кредитного договору, договори на відступлення права вимоги, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача. Відповідно до Договору про надання споживчого кредиту №2002460692 від 28.01.2013 р. (далі - Кредитний договір), укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , Банк надав останній споживчий кредит на придбання ноутбука у сумі 3777 грн. на термін 12 міс., під 0,01% річних; при цьому позивачка зобов`язувалась повністю повернути Банку суму отриманого кредиту на виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 28.01.2014 р.; проценти за користування кредитом мали сплачуватися щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту відповідно до Графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору (п.п.1.1., 1.4.1, 1.4.4, 1.4.7 Кредитного договору, а.с. 106-108). Згідно виписки з особового рахунка [PERSON] за Кредитним договором заборгованість перед ТОВ «ФК «АЛАНД» станом на 09.04.2020 р. (включно) складає 29801,59 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 21429,89 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 8371,7 грн. (а.с. 104). Крім того, відповідно до вищевказаної заяви про вчинення виконавчого напису останній платіж був вчинений [PERSON] 08.11.2017 р.; стягнення заборгованості проводиться за період з 08.11.2017 по 21.02.2020 р. 15.04.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №14021 по Кредитному договору; стягнення заборгованості проведено за період 08.11.2017 по 21.02.2020 на суму заборгованості 29801,59; стягнуто плату із ТОВ «ФК «АЛАНД» в розмірі 300 грн. (а.с.64). Постановою приватного виконавця Русецької О.М. 09.06.2020 р. відкрито виконавче провадження №62285696 на підставі виконавчого напису №14021 від 15.04.2020 р. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості в розмірі 30101,59 грн. та ухвалено стягнути з боржника винагороду приватному виконавцю у розмірі 3010,16 грн. (а.с. 9). Постановою приватного виконавця Русецької О.М. від 19.06.2020 р. у вказаному виконавчому провадженні звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 10-12). Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.09.2020 р. у справі №184/1551/20 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №14021 від 15.04.2020 приватним виконавцем щодо звернення стягнення за кредитним договором №2002460692 від 28.01.2013 р. (а.с. 41-42). При вирішенні вказаного цивільного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ України від 29.06.99 № 1172. Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що для вчинення 15.04.2020 р. виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С. було надано оригінал Кредитного договору, договори на відступлення права вимоги, виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача. Відповідно до приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виходячи із зазначеного, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було подано при зверненні до приватного нотаріуса будь - яких документів, які б підтверджували факт вчинення боржником останнього платежу 08.11.2017 р., як про це зазначено у заяві про вчинення виконавчого напису. Крім того, відповідно до зазначеної заяви стягнення заборгованості проводиться за період з 08.11.2017 по 21.02.2020 р. В той час, як відповідно до Кредитного договору Банк надав позивачці споживчий кредит на придбання ноутбука у сумі 3777 грн. на термін 12 міс., під 0,01% річних; при цьому позивачка зобов`язувалась повністю повернути Банку суму отриманого кредиту на виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 28.01.2014 р.; проценти за користування кредитом мали сплачуватися щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту відповідно до Графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору (п.п.1.1., 1.4.1, 1.4.4, 1.4.7 Кредитного договору). Графік платежів, який є невід`ємною частиною Кредитного договору в матеріалах справи відсутній та приватному нотаріусу не надавався. Крім того, виконавчий напис нотаріуса від 15.04.2020 р. вчинений за період 08.11.2017 р. по 21.02.2020 р. на усю заявлену відповідачем суму заборгованості у розмірі 29801,59 грн., у тому числі прострочену заборгованість за сумою кредиту - 21429,89 грн., прострочену заборгованість за процентами - 8371,7 грн. При цьому, суд керується висновками Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12, відповідно до якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 150 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу; а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 р. №910/3033/17). Наведене вище свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, оцінюючи позовну вимогу позивачки про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд приходить до висновку про її необґрунтованість, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачкою.

Outcome: partial