Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми заподіяних збитків в розмірі 2022, 90 грн. В судове засідання представник позивача не з"явилась, подала заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. наслідки відомі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, згідно ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, визначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, а також інші форми представництва. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження №12013220490005574 від 24.10.2013 за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. В ході досудового розслідування встановлено та судом підтверджено, що 22.10.2013 близько 00 год. 00 хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у гуртожитку по [ADDRESS], діючи умисно та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, наніс серію ударів кулаком та коліном по обличчю [PERSON], [INFO] та розбив останньому на голові чашку. . Згідно висновку судово-медичної експертизи №1261-А/І 3 від 20.11.2013 у [PERSON] мала місце закрита черепно-мозкова травма з наявними саднами та крововиливами на обличчі, забита рана волосяної частини голови, перелом кісток носу з незначним зміщенням, струс головного мозку. Травми голови утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути при обставинах, наведених потерпілим в протоколі допиту, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. За результатами досудового розслідування слідчим СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Пивоваровою Г.В. складено обвинувальний акт відносно [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який після затвердження прокурором направлено до Київського районного суду м. Харкова для розгляду по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2014 кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України у зв'язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Зазначена ухвала районного суду в апеляційному порядку сторонами не оскаржена та набрала законної сили. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Разом з цим, потерпілий від злочину [PERSON] у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями в період з 22.10.2013 по 01.11.2013 перебував на лікуванні у державному закладі охорони здоров'я - Харківській міській клінічній лікарні ШНМД ім. проф. Мещанінова А.І. та лікувався закошти міського бюджету. Відповідно до положень п.2 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, Харківською міською клінічною лікарнею ШНМД ім. проф. Мещанінова А.І., зроблено розрахунок розміру витрат на лікування [PERSON]. За результатами розрахунку, закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину витрачено 2 022,90 грн. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ст. 1206 ЦК України особа, яка скоїла злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судові витрати розподіляються судом відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України та стягуються з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved