Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

04 листопада 2014 року позивач, ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS], користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення. Відповідачі зобов'язані оплачувати отримані послуги, проте у повному обсязі не сплачують кошти за отримані послуги, у зв'язку з чим за період з 01 січня 2013 року по 01 вересня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 4723 грн. 89 коп. Загальна сума заборгованості з нарахованим індексом інфляції та 3 % річних складає 5271 грн. 85 коп. Просили стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь заборгованість в розмірі 5271 грн. 85 коп. та понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" Пихтіна Ю.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи суду не надали. Суд ухвалив, розгляди справу у відсутність відповідачів, що не з'явились, у порядку заочного провадження. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS], користуються послугами підприємства по забезпеченню централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Полтавській області відповідачі [PERSON], [PERSON] зняті з реєстрації, відповідно з 11.06.2013 року та 24.02.2010 року, а отже на час виникнення заборгованості за надані послуги у квартирі не проживали та не були зареєстрованими. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку на кількість осіб, які зареєстрорвані у жжитловому приміщенні до якого надаються послуги. В квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], а отже заборгованість, що утворилась за період з 01.01.2013 року по 01.09.2014 року у розмірі, з урахуванням суми інфляції та річних 5271.85 грн. повинна бути стягнута саме з цих відповідачів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Враховуючи викладене, позовні вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 5271 грн. 85 коп. за послуги теплопостачання є обґрунтованими, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов'язань. Крім заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial