Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

26.08.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати зареєстрований між ними шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Позов мотивує тим, що 03.09.2016 уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований у Трускавецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 148. Зазначає, що останнім часом відносини з відповідачем погіршились, через відсутність взаєморозуміння, в результаті чого кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. У даному шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні. Відзначає, що відповідач останні три місяці взагалі не надає кошти на утримання їхньої доньки, у зв`язку з чим вважає, що останній і подальшому буде ухилятись від матеріального утримання їхньої доньки. Враховуючи те, що розірвати шлюб в добровільному не представилось можливим, а також те, що відповідач не надає матеріальної допомоги для їхньої доньки, а тому змушена була звернутись до суду з даним позовом. 27.08.2020 направлено запит в Відділ АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, які містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 01.10.2020. Ухвалою від 02.10.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.10.2020. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 15.10.2020 у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, розгляд справи відкладено на 09.11.2020. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак від її представника - адвоката Грачова Д.Ю. надійшла заява, в якій останній відзначив, що просить розгляд даної справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач двічі в судові засідання не з`явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав, хоча був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку - [ADDRESS] , однак поштові конверти були повернені до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідача [PERSON] було повідомлено про дату, час, місце судового засідання, порядок розгляду даної справи, право подати відзив на позовну заяву шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Зі згоди представника позивача, яким надіслано до суду заяву, в якій зазначено, що у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 03.09.2016 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Трускавецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану у Львівській області, актовий запис № 148, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.09.2016, а.с. 7. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши прізвище позивачки після розірвання шлюбу без змін. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню доньки [PERSON] , [INFO] , суд зазначає таке. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст.181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою № 268 виданою Станильською сільською радою Дрогобицького району Львівської області, а.с. 6. Отже, суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний їй таку допомогу надавати. Згідно положень ст. 182 СК України привизначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, доказів протилежного суду не надано. За таких обставин, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1/4 частини всіх доходів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема, по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved