Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 25.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 9283, про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 251913-CRED від 23.09.2008 року у сумі 15 347 доларів США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 15.08.2017 року становить 393 377,14 грн. таким, що не підлягає виконанню, витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн., що разом, в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису складає 396 377, 14 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 25 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар\~І.М. був вчинений виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з неї на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № 251913-CRED від 23.09.2008 року у сумі 15 347 доларів США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 15.08.2017 року становить 393 377,14 грн., витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн., що разом, в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису складає 396 377, 14 грн. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягаю виконанню, так як він вчинений з порушенням ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки ПАТ КБ "Приватбанк" зверталося до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 251913-CRED від 23.09.2008 року та рішенням Павлоградського міськрайонного суду з неї стягнуто заборгованість в сумі 40 332,01 грн., що не враховано при видачі виконавчого напису. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив справу розглядати за його відсутності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як позивач помилково дійшов висновку про те, що заборгованість за укладеним кредитним договором є спірною. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, з урахуванням положень переліку, якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Також позивач не вказав у чому полягає спірність заборгованості по кредитному договору, а лише за власними міркуваннями дійшов необґрунтованого висновку про наявність спору. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на письмові пояснення. Представник третьої особи Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним, причини неявки суду не відомі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 25 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, за реєстровим № 9283, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON], [INFO], заборгованість за кредитним договором № 251913-CRED від 23.09.2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», у сумі 15 347 доларів США 55 центів, що за курсом НБУ, станом на 15.08.2017 рік, становить 393 377, 14 грн., яка складається з наступного: 3 041,68 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 11 575,37 доларів США - залишок заборгованості за відсотками; 730,85 доларів США- штраф. Витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису складають 3 000,00 грн. Всього, в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, 396 377, 14 грн. Строк за який провадиться стягнення - 8 років 10 місяців 23 дні, а саме з 23.09.2008 року по 15.08.2017 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису старшим державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Готвянською В.О. 30.01.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 9283, виданого 25.09.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 393 377,14 грн. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, в п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. В матеріалах справи мається письмова вимога від 25.08.2017 року про усунення порушень за Кредитним договором № 251913-CRED від 23.09.2008 року, яка була направлена [PERSON] відповідно до квитанції та штемпелю ДД УДППЗ «Укрпошта» 02.09.2017 року. Однак, відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримала, у зв'язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. Також, нотаріус не з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 23.09.2008 року по 15.08.2017 року, тобто більше ніж три роки. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 251913-CRED від 23.09.2008 року, яка утворилася станом 06.07.2010 рік. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок стягнення боргу суму 40 332,01 грн. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved