Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, у якій просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS], накладеного на підставі постанови №40492054 від 10.10.2014 року. В обґрунтування позову зазначив, що 05.04.2008 року [PERSON] уклала з ПАТ «Укрсиббанк» кредитний договір № 11340053000. За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію, а інші передбачені платежі з сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір № б/н від 05.04.2008 року. За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 11340053000 від 05.04.2008 року наступне нерухоме майно: квартиру за адресою [ADDRESS]. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект», та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору. 10.03.2015 року позивач при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на предмет іпотеки накладений арешт на підставі постанови №40492054 від 10.10.2014 р. ВДВС Харківського РУЮ. Такі дії порушують права позивача, оскільки ТОВ «Кей-Колект» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Наявність арешту на рухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує права та законні інтереси позивача, як іпотекодержателя, оскільки ускладнює звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Комунального підприємства "Теплові мережі Харківського району" в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, 25.04.2008 року [PERSON] уклала з АКІБ «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 11340053000. За умовами договору банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 94000,00 Долларів США, що дорівнює еквіваленту 474700,00 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. В якості забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язання за кредитним договором № 11340053000 був укладений Іпотечний договір № б/н від 25.04.2008 року. За умовами договору [PERSON] передала в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк» у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту № 11340053000 від 25.04.2008 року нерухоме майно: квартиру за адресою [ADDRESS]. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1. Згідно із вказаним договором, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», свої права вимоги за зобов'язаннями, зокрема по кредитному договору № 11340053000 Відповідно до витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №39325250 від 14.12.2012 року обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №34695057 від 10.03.2015 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №40492054 від 10.10.2014 року Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON], зокрема на квартиру за адресою [ADDRESS]. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Положеннями статті 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 3 Закону України Про іпотеку пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частин першої, другої, п'ятої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривні та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Згідно до ст. 54 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Положеннями статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частиною третьою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Суд зазначає, що право застави у позивача виникло 25.04.2008 року, згідно договору іпотеки, а постанова №40492054 Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, прийнята 10.10.2014 року. Положеннями ст. 60 Закону України Про виконавче провадження передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до п.п. 5.13, 5.13.1 , 5.13.2, Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 р. за № 865/4158 з наступними змінами, звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до умов іпотечного договору. На майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про наявність у іпотекодержателя права на вчинення дії, спрямованих на захист прав іпотекодержателя, визначених умовами договору іпотеки, в тому числі і шляхом подачі позову про зняття арешту з майна, в складі якого є предмет іпотеки, переданий в іпотеку позичальником на забезпечення задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки. За таких обставин позовні вимоги ТОВ Кей-Колект підлягають задоволенню. Фіксування судового засідання, у відповідності до ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося.

Outcome: approved