Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

22 листопада 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява МТСБУ до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у якій позивач зазначив, що 10 липня 2014 року о 09-30 годині у м. Костянтинівка Донецької області з вини відповідача, який керував належним йому автомобілем [NUMBER], відбулася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків потерпілому. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 19 вересня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 37267 грн. 88 коп. Крім того, МТСБУ здійснено оплату послуг аварійного комісара згідно акту виконаних робіт та рахунку у сумі 720 грн. Всього витрати позивача склали 37987 грн. 88 коп. Крім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. У зв'язку з невідшкодуванням [PERSON] в добровільному порядку понесеної позивачем суми витрат, позивач просить стягнути з відповідача в порядку зворотної вимоги (регресу) шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: суму матеріальної шкоди - 37987 грн. 88 коп., по сплаті вартості наданої правової допомоги 2 000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору - 1378 грн. У судове засідання представник позивача не з*явився, надавши заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на заперечення відповідача. Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання письмових заперечень, зі змісту яких вбачається, що він, як особа, що має у встановленому законом порядку статус учасника бойових дій, звільнений в силу закону від обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, з*ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 10 липня 2014 року о 09-30 год. відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «CHERY AMULET», д.н.з. [NUMBER], в м. Костянтинівка по вул.. Громова напроти АЗС «PILOT», при здійсненні маневру лівого повороту, виїхав на смугу зустрічного руху, та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.5 ПДР України. Вказані обставини встановлені постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року, яка набрала законної сили 29 липня 2014 року (а.с. 5). Як вбачається з відомостей АІПС ДТП № 9409992 (а.с. 6-7), власник автомобіля [NUMBER], - [PERSON], наявний поліс ОСЦПВВНТЗ або іноземний сертифікат "зелена картка" серія АС4569770 з терміном дії до 03 серпня 2014 року виданий ПАТ "СК "УСГ", водій - [PERSON]; у відповідача [PERSON] згідно долучених до матеріалів позову відомостей був відсутній поліс ОСЦПВВНТЗ або іноземний сертифікат "зелена картка". Відповідно до п. 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 29 липня 2014 року [PERSON] звернулась до МТСБУ з заявою, в якій просила здійснити відшкодування заподіяної шкоди в результаті пошкодження її автомобіля [NUMBER], під час ДТП, що сталася 10 липня 2014 року з автомобілем [NUMBER] (а.с. 4). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 990/14-07 від 28 липня 2014 року (а.с. 8-27), вартість матеріальної шкоди нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], відповідно до калькуляції/заключення № 2230 від 29 липня 2014 року складає 46358 грн. 05 коп. (а.с. 28-28). Наказом МТСБУ від 16 вересня 2014 року № 4841 (а.с. 29) вирішено сплатити [PERSON] суму заподіяної шкоди в результаті ДТП в розмірі 37267 грн. 88 коп., а платіжним дорученням № 1/23970 від 19 вересня 2014 року (а.с. 31) вказана сума перерахована [PERSON] Як вбачається з акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ № 3/1-05/19081 від 17 липня 2014 року по справі МТСБУ № 23970 ФОП [PERSON] виконав роботи з визначення вартості матеріального збитку (а.с. 32), відповідно до рахунку № 23970 від 19 серпня 2014 року (а.с. 33), їх вартість склала 720 грн., оплата послуг аварійного комісара [PERSON] в сумі 720 грн. проведена згідно платіжного доручення № 7329 від 23 вересня 2014 року (а.с. 34). До матеріалів позову позивачем додано лист за вих. № 3/1-05/25272 від 17 вересня 2014 року (а.с. 35), яким останній звертався до відповідача [PERSON] з вимогою компенсації витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди в сумі 37987,88 грн., як особою, відповідальною за шкоду завдану потерпілому; при цьому, доказів надіслання цього листа та одержання його відповідачем - суду надано не було. Як зазначено у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону N 1961-IV. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. В силу п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. З матеріалів справи судом встановлено, що транспортний засіб, автомобіль [NUMBER], яким відповідач [PERSON] керував 10 липня 2014 року в момент ДТП, належить останньому, що підтверджується відомостями АІПС ДТП № 9409992 (а.с. 6-7), довідкою № 1 від 09 вересня 2014 року (а.с. 30). Належність на праві власності відповідачу на момент ДТП автомобіля [NUMBER], підтверджується безпосередньо свідоцтвом від 03 квітня 2012 року ([NUMBER]) про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с. 79). При цьому згідно до посвідчення [NUMBER], виданого УМВС України в Донецькій області 29 квітня 1990 року, що діє безтерміново та дійсне на всій території України, вбачається, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 56). На підставі переліченого суд зазначає, що відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в порядку, визначеному цим Законом. За Рішенням Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 по справі № 1-6/2014 вбачається, що в аспекті конституційного звернення положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. При цьому мотивуючи зазначене рішення Конституційний Суд України зазначив, що особа, якій заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. У Законі № 1961 передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов'язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована. Так для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами. Отже, особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів МТСБУ. При цьому аналіз положень ст. 13 Закону № 1961 вказує на те, що умовами відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі, тому Конституційний Суд України вважає, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі. Таким чином, відповідач [PERSON], маючи статус інваліда війни - учасника бойових дій, особисто керуючи 10 липня 2014 року належним йому транспортним засобом, «CHERY AMULET», д.н.з. [NUMBER], у момент ДТП, звільнений за законом від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суд зауважує, що позивача після сплати страхового відшкодування за законом не позбавлено права звернутись із регресним позовом до власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, однак таке право не розповсюджується на осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які за законом звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Згідно з пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому суд зазначає, що на підставі п. 41.3 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. За таких обставин суд не вбачає правових підстав до задоволення даного позовуМТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed