Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь держави в особі комунального закладу Таращанської районної ради «Таращанська ЦРЛ» кошти у розмірі 1943,25 грн., як відшкодування витрат на стаціонарне лікування від кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що прокуратурою Таращанського району розглянуто матеріали кримінального провадження №12015110290000350 щодо нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 11.08.2015 року у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які відноситься до категорії легких, які не є небезпечними для життя в момент спричинення, але потягнули за собою короткочасний розлад здоров'я понад 6 днів. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15.09.2015 року кримінальне провадження №12015110290000350 відносно [PERSON] закрито та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. В зв'язку з тим, що питання про відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, не було вирішено і кошти, витрачені закладом охорони здоров'я, що перебуває у комунальній власності та фінансується з державного бюджету на лікування потерпілого від злочину [PERSON], не надійшли до державного бюджету України, прокурор звернувся до суду з даним позовом. В судове засіданні прокурор не з'явився, належно повідомлений про розгляд справи, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про розгляд справи, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов визнає повністю. Представник Таращанської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про розгляд справи, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Судом встановлено, що ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15.09.2015 року було закрито кримінальне провадження щодо [PERSON], обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні № 12015110290000350 у формі приватного обвинувачення. Відповідач по вищезазначеному кримінальному провадженні обвинувачувався в тому, що 09.08.2015 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи на ставку неподалік вул. Орликівки в м. Таращі Київської області, наніс тілесні ушкодження [PERSON] В результаті вказаних дій [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден та крововиливів на голові та тулубі, перелом кісток носа зі зміщенням уламків. У судовому засіданні, відповідач як обвинувачений свою вину визнав, а шкоду зобов'язався відшкодувати. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 11.08.2015 року у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які відноситься до категорії легких, які не є небезпечними для життя в момент спричинення, але потягнули за собою короткочасний розлад здоров'я понад 6 днів. Внаслідок завданих травм [PERSON], у період з 12.08.2015 року по 21.08.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ ТРР «Таращанської ЦРЛ». Згідно довідки вказаного комунального закладу № 1254 від 27.08.2015 року вартість всього перебування потерпілого [PERSON] в стаціонарі та надання йому послуг становила 1943,25 грн.. В зв'язку тим, що через закриття кримінального провадження щодо [PERSON], обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, цивільний позов про відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, витрачених закладом охорони здоров'я, було залишено без розгляду, прокурор Таращансьокго району Київської області звернувся до суду з данм позовом. Дане встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною четвертою даної статті передбачено, що шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Крім того, згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 Постанови ВСУ №11 від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно п.3 вищезазначеного порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, законодавець відносить до нереабілітуючих підстав, ті підстави закриття кримінального провадження, які зазначені у пп.5-7 ч.1 ст.284 КПК України, а саме: помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved