Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію\~ ПАТ «КБ «Надра» звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що 12 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір «Автопакет» № 189/П/20/2008-840, згідно з яким позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 28144,33 доларів США із відсотковою ставкою 15,25 % річних, терміном погашення до 11 червня 2015 року. Для забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань щодо погашення кредиту за договором «Автопакет» № 189/П/20/2008-840 відповідач [PERSON] виступила поручителем. В порушення зобов'язань за договором відповідач [PERSON] допустив заборгованість по сплаті кредиту в сумі 26587,63 доларів США, по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 24780,29 доларів США. Крім цього, відповідачу за прострочення кредиту нараховано пеню в сумі 19065,75 доларів США та штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 2814,43 доларів США. Оскільки заборгованість до даного часу відповідачами не погашена, позивач просила в судовому порядку стягнути з відповідачів солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором в сумі 51367, 92 доларів США та 481690, 50 гривень. В судовому засіданні представник публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» підтримав вимоги, заявлені уповноважена особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію\~ ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на обставини, викладені нею у поданій до суду заяві. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги не визнав. Заперечуючи проти позову, вказав, що умови укладеного договору вважає несправедливими, оскільки має місце істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. До 2010 року він намагався виконувати свої зобовязання належним чином, виходячи із свого фінансового стану, повертаючи кредитні кошти. В подальшому втратив роботу та із-за фінансових труднощів не міг своєчасно погашати черговий платіж за кредитом. Починаючи з січня 2014 року через девальвацію гривні та підвищення у декілька разів курсу долара його витрати за вказаним кредитом зросли до непомірних розмірів. Його сімя складається з чотирьох чоловік (він, дружина та двоє дітей), отримує невеликий дохід у гривнях, тому він неспроможний вносити щомісячні фіксовані платежі в розмірі 557,49 доларів США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови. В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 189/П/20/2008-840, згідно з яким кредитор зобовязався надати, а позичальник [PERSON] отримати для придбання автотранспортного засобу споживчий валютний кредит. Сума кредиту склала 28144,33 долари США. Відповідач [PERSON] за договором зобовязалася відповідати перед банком як поручитель за неналежне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобовязань. Банк зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому договором, що підтверджується доданою до матеріалів справи заявою на видачу готівки № 66 від 12 червня 2008 року. Згідно цієї заяви кошти в сумі 28144,33 долари США відповідач одержав. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та пені за невчасну сплату кредиту та відсотків, а також штрафу. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобовязання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобовязання. В порушення умов кредитного договору зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом він не виконав, оскільки не здійснив повернення кредиту та не сплатив у повному обсязі відсотки за користування кредитними коштами у встановлені кредитним договором строки. Останнє погашення кредиту мало місце 29 липня 2010 року. З вказаної дати відповідач припинив сплату кредиту та відсотків за користування ним. Станом на 20 липня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитом розрахована в розмірі 73248,10 доларів США, в тому числі: непогашений кредит 26587,63 доларів США, несплачені відсотки 24780,29 доларів США, пеня за прострочення строків виконання зобовязання 19065,75 доларів США, штраф за порушення умов договору 2814,43 доларів США. Вказані розрахунки підтверджені розрахунком заборгованості за кредитом, здійсненим станом на 20 липня 2015 року, який доданий до позовної заяви. З доданих до позовної заяви письмових документів вбачається, що відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно. Оскільки зобовязання відповідача [PERSON] перед банком за кредитним договором не виконані, то ця справа пов'язана із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Частиною 1 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Згідно із пунктом 17 статті 2 вказаного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. За положеннями пункту 5 частини 2 статті 37 Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. З огляду на вказані положення уповноважена особа Фонду не набуває прав банку, а діє від його імені. Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб'єктами спірних матеріальних правовідносин. Позивач - це особа, на захист суб'єктивних прав і охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа в суді і розпочинається цивільний процес. Неналежний позивач - це особа, якій не належить право вимоги по предявленому в суді позову. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] звернулася до відповідача з вимогою про повернення належних на праві приватної власності грошових коштів у період запровадження у банку процедури ліквідації як позивач. Проте між нею та відповідачами відсутні зобовязальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер, представник банку не виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними банку коштами. Зважаючи на розпочату процедуру ліквідації банківської установи, уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позови майнового характеру заявляти від імені банку. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] не є належним позивачем у справі. Чинне законодавство не передбачає заміни неналежного позивача. Оскільки позов пред'явлено особою, яка не має право вимоги, то суд, встановивши дійсні обставини справи і, переконавшись у тому, що позивач не має правових підстав для вимоги, відмовляє йому у задоволенні позову. На підставі викладеного ст.ст. 526, 610 - 612, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: dismissed