Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

15 липня 2021 року, позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі ј частки всіх видів доходу, починаючи з 20 червня 2021 року до досягнення дитиною віку 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з [PERSON] позивач перебувала в шлюбі з 04 жовтня 2002 p., який розірвано 14 грудня 2004 p., пpo що Запорізьким відділом РАЦС видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис 149. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька мешкає зі позивачем, аліменти на утримання дитини було стягнуто з відповідача за рішенням суду. 20 червня 2021 року донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, тому нарахування та стягнення аліментів на утримання дитини припинено. В 2020 році [PERSON] закінчила загальноосвітню школу та вступила до Запорізького національного університету, факультет іноземної філології, на денну форму навчання. Відповідно до договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою № 139/20-БД від 30 вересня 2020 року, укладеного між Запорізьким національним університетом та [PERSON] строк освітніх послуг для [PERSON] визначений з 2020 року по 2024 рік. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка навчається. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2021 року було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 14 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення. В яких вказує, що не заперечує того, що за наявності можливості надавати допомогу дочці, яка навчається, батько зобов`язаний таку допомогу надавати. Проте він не має жодних доходів, оскільки не має роботи і за станом здоров`я не може заробляти важкою фізичною працею, часто хворіє і потребує лікування. Офіційного працевлаштування він не має, можливості знайти роботу обмежені, оскільки ніхто не хоче брати на роботу людину з хронічними захворюваннями. Проживає в гірській місцевості, де немає ніякої виробничої інфраструктури, робочих місць немає, працевлаштуватися неможливо. Хворіє на хронічні захворювання: цукровий діабет, остеохондроз, гіпертонію, з 2018 року перебуваю на «Д» обліку. Виховує ще двох малолітніх дітей, [INFO] та 06.09.2013 років народження. Доходи сім`ї обмежуються невеликим заробітком, що отримує дружина. Внаслідок зазначених обставин він не спроможний платити аліменти на утримання повнолітньої дочки. Позивачка не надала суду жодних доказів свого матеріального становища та матеріального становища дочки, тим часом, необхідність і можливість надання утримання другим з батьків, рівно як і відсутність таких необхідності та можливості підлягають доказуванню. Прийнявши рішення про навчання у вищому навчальному закладі з денною формою навчання, дочка на свій розсуд вільно реалізувала свої життєві плани, втім повинна була усвідомлювати необхідність докладання власних зусиль для їх реалізації і зважаючи на те, що обов`язок надання їй батьком матеріального утримання на період навчання пов`язується з сукупністю певних умов, не мала належних підстав розраховувати на таке утримання як на безспірне, гарантоване. На підставі вище викладеного просить суд відмовити у задоволені позову. У судове засідання позивач не з`явилася, але до суду надійшла від представ заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, але в наданих письмових поясненнях міститься вимога про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, третьої особи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що\~ [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] та матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 630 від 08 липня 2003 року, що додане до матеріалів справи. На даний час [PERSON] , [INFO] , навчається у Запорізькому національному університеті на 1 курсі, дена форма здобуття освіти, факультет іноземної філології, 2020/2021 -2023/2024 навчальні роки, кількість семестрів 8, освітній ступень «Бакалавр», галузь знань «Гуманітарні науки», спеціальність (напрям підготовки): «Філологія», спеціалізація «035.041 Германські мови та літератури (переклад включно), перша англійська», освітня програма «Мова і література (англійська)». На утриманні [PERSON] перебувають малолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 січня 2015 року виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 62, батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] ; син [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 березня 2010 року виданого виконком Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Україна, актовий запис № 25, батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] .. Відповідно до довідок виданих КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Солотвинської селищної ради» амбулаторія загальної практики Родний В.А. має діагноз: Е 11.9 Цукровий діабет тип 2, середнього ступеню важкості, в стадії субкомпенсації. І 11.9 Гіпертонічна хвороба Іст., М 42 Остеохондроз, спондилоартроз поперекового відділу хребта, протрузії L3, L4, L5 м/хр. дисків з больовим синдромом. J 30.0 Хронічний вазомоторний риніт нейровегативна форма. Відповідно до довідки № 395 від 22 листопада 2021 року виданої адміністратором Центру надання адміністративних послуг Солотвинської селищної ради Чернявською-Фукс Н., гр.. [PERSON] , [INFO] , ніде не працює, трудової книжки не має, на даний час на території Солотвинської громади офіційно не працевлаштований. Матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] у добровільному порядку не надає, у зв`язку з чим позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, позивач досягла повноліття. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно з ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 199 СК України\~визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на аліменти на дитину, визначається судом, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~статті 182 СК України, так і положень статей\~183, 184 СК України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходу. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пп.1 п. 1 ч.2\~ст.4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 908,00 грн. Згідно приписів п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,33 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial