Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка звернулись до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та видачу сертифіката на земельну частку (пай). Свої вимоги позивачка обґрунтовує наступним. 25 січня 2013 року помер її брат [PERSON], якого за життя було внесено у списки під № 36 до Державного акту на право колективної власності\~\~на землю по КСП "Заріччя" Білокуракинського району Луганської області серії ЛГ № [NUMBER], виданого Білокуракинською районною Радою\~\~згідно рішення від 20 квітня 1995 року\~№ 26. Втім скористатися своїм правом на земельну частку (пай) та отримати сертифікат не встиг по причині смерті в 2013 році. Розмір паю складає 8,81 умовних кадастрових гектар. Про те, що її брат значився у списках на землю по колишньому КСП вона не знала. Лише після консультативного прийому у нотаріуса та через запит фахівця права з відповіді відділу Держгеокадастру у Білокуракинському районі №29-28-99.8-1041/15-16 від 11.07.2016р. їй фактично стало відомо про те, що дійсно її брат значиться у списках до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Заріччя», але у списках на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) не значиться та сертифікат не видавався, а без самого правовстановлюючого документу вона, як єдина спадкоємиця в будь-якому випадку не зможе здійснити переоформлення спадщини, й тим самим позбавлена права на набуття права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її брата. Позивачка, вважає, що спадщину після смерті брата фактично прийняла вона і саме вона, в порядку статті 1268 ЦК України, є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки на момент смерті, вони були прописані та проживали разом, вели спільне господарства, будь-яких інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. Але через викладені обставини позивачка не може здійснити переоформлення спадщини, що і спонукало її звернутися за захистом прав та інтересів до суду. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Заріччя» Білокуракинського району, яке належало її брату [PERSON] та зобовязати Білокуракинську районну державну адміністрацію Луганської області видати на її ім'я сертифікат на право на земельну частку (пай). В судове засідання позивач та представник позивачки не зявилася, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача - Лозно-Олександрівської\~селищної\~ради\~в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав повністю. Представник відповідача - Білокуракинської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився. Будь-яких заяв суду не надав.Був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Білокуракинському районі\~\~ в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити у зв"язку з тим, що померлий [PERSON] був членом КСП Зарічча та був внесений до списку до Державний акт на право колективної власності на землю,однак за життя сертифікат на земельну частку (пай) не отримав.Пусті бланки сертифікатів на земельну частку (пай) у Головному управлінні Держгеокадастру у Луганській області відсутні. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 25.01.2013 року у віці 62 років помер брат позивачки [PERSON], про що Лозно-Олександрівською селищною радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видано Свідоцтво про смерть (а.с.7 ). Факт родинних відносин, по лінії споріднення матері [PERSON], підтверджується свідоцтвами про народження гр. [PERSON] (а.с.10) та гр. [PERSON] ([PERSON]) (а.с.11), а також свідоцтвом про укладення шлюбу батьків (а.с.12). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 274952 прізвище позивачки «Фролова» було змінено на прізвище «Домницька» (а.с.12). Згідно довідки відділу Держземагенства у Білокуракинському районі Луганської області № 29-28-99.8-1041/15-16 [PERSON] значиться за № 36 в списках до\~\~Державного акту на право колективної власності\~\~на землю по КСП "Заріччя" Білокуракинського району Луганської області серії ЛГ № [NUMBER] згідно рішення\~\~Білокуракинської районної Ради від 20 квітня 1995 року\~за № 26, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності від 27.12.1995 року та виданого 19.02.1996 року. Розмір паю складає 8,81 ум. кад. га.\~(а.с.13). КСП Зарічча було реорганізовано в ПСП Зарічча та ліквідованов 2000 році (а.с.15).Відповідно до архівних довідок [PERSON] працював в КСП Зарічча скотником з 1987 року по 1996 рік (а.с.31). Відповідно до довідки виконкому Лозно-Олександрівської селищної ради №402 від 26.05.2016 року [PERSON], який помер 25.01.2013р. був зареєстрований по проживав до смерті разом з його сестрою [PERSON] (а.с.8),яка прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.24\~\~Пленуму ВС України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 208 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Документом, що підтверджує право особи на земельну частку (пай) є сертифікат.\~\~\~\~\~\~ Згідно п.5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного\~\~в\~\~Україні\~\~зразка\~\~та\~\~їх\~\~реєстрація\~\~провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про визнання права власності та витребування сертифікату на право на земельну частку (пай) підлягає\~\~задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved