Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON], діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON],звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що квартира [ADDRESS] у серпні 1962 року на підставі ордеру №27 була виділена [PERSON] на родину, яка складалася з чотирьох осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], на теперішній час є неприватизованою. [PERSON] є сином [PERSON], [PERSON] є донькою [PERSON] На підставі розпорядження голови Ленінської рай адміністрації №2526 від 24 вересня 2002 року відповідальним квартиронаймачем вказаної квартири є [PERSON]. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб з яким розірваний 17 вересня 1971 року, після реєстрації розірвання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - "[PERSON]", жінці - "[PERSON]". [INFO] народився [PERSON], батьками якого є[PERSON] та [PERSON]. Позивачка [PERSON] 23 червня 2007 року уклала шлюб з [PERSON]. Ще до укладення шлюбу із [PERSON], а саме у серпні 2006 року, позивачка разом зі своїми дітьми від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], інвалідом II групи з дитинства, [PERSON], [INFO], зі згоди відповідального наймача [PERSON] оселилися до квартири, в якій мешкав її чоловік - [PERSON] та його мати - [PERSON], стали мешкати всі разом, між усіма склалися дуже добрі родинні стосунки, всі дбали та опікувалися один про одного. Від шлюбу з [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] у віці 72 років, на день своєї смерті [PERSON] мешкала та була постійно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] у вказаній квартирі залишилися мешкати її син [PERSON] разом позивачкою, своєю дружиною, та трьома дітьми. Після смерті [PERSON] її син та чоловік позивачки [PERSON] не встиг звернутися за зміною договору найму житлового приміщення, оскільки помер [INFO] у віці 47 років. Після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] в квартирі за адресою: [ADDRESS] залишилися мешкати позивачкаразом із дітьми від попереднього шлюбу - [PERSON], [PERSON], та з малолітнім сином [PERSON]. Починаючи із дня поселення до даного житлового приміщення, а саме з серпня 2006 року, приміщення спірної квартири було єдиним місцем постійного проживання позивачки разом із дітьми до дня смерті матері чоловіка позивачки [PERSON] - [PERSON] та до дня смертісамого[PERSON]., на сьогодні залишається єдиним місцем її проживання та проживання дітей. Однак ні за життя [PERSON], ні за життя [PERSON] не було проведено реєстрації місця проживання позивачки з дітьми у вказаній квартирі. Не зважаючи на те, що позивачка і її діти були зареєстровані за адресою [ADDRESS], фактично у цьому будинку, який належить матері позивачки, вони не проживали, крім них в даному будинку зареєстровані та проживають мати позивачки [PERSON], брат [PERSON], сестра [PERSON], а також проживають без реєстрації сестра позивачки [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому згідно технічного паспорту, будинок [ADDRESS] має загальну площу 40,5 кв. м. і складається з однієї кімнати жилою площею 20,6 кв. м., що виключає можливість позивачів мешкати за місцем реєстрації. Хоча позивачка разом із дітьми з серпня 2006 року постійно мешкають за адресою: [ADDRESS], це є єдиним місцем постійного проживання, здійснити зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] не мають можливості, оскільки не можуть підтвердити своє право користування спірним житловим приміщенням. З наведених підстав, відповідності до ст.ст. 64, 65, 161 ЖК України позивачка просить визнати за нею та її неповнолітніми дітьми в судовому порядку право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка, її представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з наведених підстав. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що за життя [PERSON] і [PERSON] позивачка і її діти не були у встановленому законом порядку зареєстровані за спірною адресою. Крім того, вважає, що позивачка і її діти, проживаючи у спірній квартирі, мали статус тимчасових мешканців, оскільки не були членами сім'ї наймача квартири. Третя особа - служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулася із заявою про розгляд справи за відсутності її представника, при цьому підтримали позов про визнання права користування житловим приміщенням за позивачкою і її малолітніми дітьми, просять його задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи МКП "Основаніє" звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити, оскільки відсутня письмова згода [PERSON] про вселення у спірну квартиру позивачкиі її дітей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. У відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що на підставі виданого Дніпровським механічним заводом ордеру №27 у серпні 1962 року [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS] на родину, яка складалася з чотирьох осіб, склад сім'ї - [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (а.с.9-10). З [PERSON] було укладено договір найму жилого приміщення (а.с.11), вказані в ордері особи вселилися у вказану квартиру, що підтверджується актом здачі-приймання квартири (а.с.14-15). [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується відновленим свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим 09 березня 1957 року Ленінським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №11. У спірній квартирі не проживав. [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], повторно виданим 14 січня 1957 року Ленінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 3008. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб з яким розірваний 17 вересня 1971 року, актовий запис № 429, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 17 вересня 1971 року Ленінським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - "[PERSON]", жінці - "[PERSON]" (а.с.18). В період шлюбу, [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 17 лютого 1967 року Ленінським рай бюро ЗАГС м. Запоріжжя. Батьками народженого [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). На підставі розпорядження голови Ленінської рай адміністрації №2526 від 24 вересня 2002 року відповідальним квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS] зазначено [PERSON], [INFO], (а.с.17). 23.06.2007р. [PERSON], [INFO], уклав шлюб позивачкою [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 23 червня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 297. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвище: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Ще до укладення шлюбу із [PERSON], а саме у серпні 2006 року, позивачка разом зі своїми дітьми від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], інвалідом II групи з дитинства, який на теперішній час є повнолітнім (а.с.21-23), [PERSON], [INFO] (а.с.24), поселилися у квартирі, в якій мешкав чоловік позивачки - [PERSON] та його мати - [PERSON], відповідальний квартиронаймач, зі згоди останньої. Між усіма членами сім'ї склалися добрі родинні стосунки, жили однією родиною, дбали та опікувалися один про одного. Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Від шлюбного життя з [PERSON] [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 08 травня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 404 (а.с.25). [PERSON] померла [INFO] у віці 72 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03 грудня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 6803 (а.с.27). Згідно довідки МКП "Основаніє" №5730 від 05.08.2014р., [PERSON] з 08.08.1971 року і по день смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] Спільно з нею за вказаною адресою проживав її син [PERSON], 1967 року народження (а.с.28). Після смерті [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] залишилися мешкати її син [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] та трьома дітьми. Після смерті відповідального квартиронаймача [PERSON] її син і чоловік позивачки [PERSON] не встиг звернутися за зміною договору найму житлового приміщення. [PERSON] помер [INFO] у віці 47 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 4569 (а.с.29). На час своєї смерті [PERSON] постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою МКП "Основаніє" за вих. № 5731 від 05.08.2014р. (а.с.30). Згідно інформації МКП "Основаніє", на теперішній час за адресою [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає. [PERSON], [INFO], померла [INFO] та була знята з реєстрації 02.03.2000р. Відповідальний квартиронаймач [PERSON], яка померла [INFO]., була знята з реєстраційного обліку [INFO]., її син [PERSON] помер [INFO]. та знятий з реєстраційного обліку [INFO]., що підтверджується довідкою від 13.10.2014р. №7395 (а.с.59). Після смерті чоловіка позивачки [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] залишилися мешкати позивачка [PERSON] - його дружина, разом із дітьми від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та з малолітнім сином [PERSON], [INFO], та мешкають в зазначеній квартирі до теперішнього часу, що підтверджується актом, складеним 31.07.2014р. та посвідченим в.о. начальника ЦОА МКП "Основаніє" (а.с.31), та показаннями допитах у судовому засіданні свідків. Згідно їх показань, позивачка з дітьми поселилася у спірній квартирі у 2006 році, невдовзі зареєструвала шлюб з [PERSON], потім у них народився син [PERSON]. Проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, після смерті [PERSON] та її сина позивачка разом з дітьми продовжує постійно проживати в зазначеній квартирі, в квартирі знаходяться всі особисті речі позивачки та її дітей, Позивачка фактично виконує обов'язки наймача житлового приміщення. Факт проживання вказаних осіб за спірною адресою підтверджується також актами про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об'єктами права власності територіальної громади м. Запоріжжя від 20.08.2014р. та від 23.09.2014р. (а.с.56, 58). Згідно ст.47 Конституції України, кожен мас право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як член сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користуватися жилим приміщенням. Тобто, за змістом ст. ст. 64, 65 ЖК України, наймач та члени сім'ї, які мешкають разом з ним, набувають право користування одним житловим приміщенням в будинку державного та громадського житлового фонду. Особа, яка вселилася до наймача як член сім'ї, не набуває права користування даним житловим приміщенням, яке займає, якщо вона зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням в будинку державного або громадського житлового фонду, або якщо є інші докази того, що особа при цьому не змінювала свого постійного місця проживання. Проживаючи фактично з 2006 року з дітьми у квартирі [ADDRESS], будь-якого житлового приміщення у власності позивачка не має, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26895840 та інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно №26895914 від 17.09.2014р. (а.с.38-39). Як вбачається з матеріалів справи, з жовтня 2006 року до теперішнього часу позивачка разом із дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2006р., посвідченого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON], реєстровий № 1645, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12743995 від 04.12.2006р. (а.с.33-35). Згідно довідки Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області №869 від 23.07.2014р., в даному будинку окрім позивачки та її дітей зареєстровані власник [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також окрім [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в будинку мешкають без реєстрації [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми: [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2006 року народження, [PERSON], 2009 року народження та [PERSON], 2013 року народження, що підтверджується довідкою Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області №1109 від 08.09.2014р. (а.с.37). Відповідно до постанови виконкому Запорізької обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок № 2 від 08.01.1985 року "Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень" рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжі визначено у 8 кв.м, а мінімальний розмір житлової площі на кожного члена родини на території Запорізької області встановлений у 6 кв.м. Як вбачається з договору купівлі-продажу та з технічного паспорту будинку [ADDRESS], в якому зареєстровані позивачка [PERSON] з дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON], цей будинок має одну жилу кімнату площею 20,6 кв.м. Таким чином, на одну особу, що зареєстрована у будинку [ADDRESS], приходиться 2,9 кв.м. житлової площі, на одну фактично проживаючу особу приходиться 2,75 кв.м., що суттєво нижче встановленого на території Запорізької області мінімального рівня забезпеченості житловою площею. Чоловік позивачки [PERSON] після смерті своєї матері мав усі права на укладення з ним договору найму квартири, однак через його раптову смерть це стало неможливим як і надання ним письмової згоди на реєстрацію позивачки та дітей у спірній квартирі, оформлення житлових прав позивачки та її дітей щодо спірної квартири у позасудовому порядку. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за наявності підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, хоча позивачка разом із дітьми з серпня 2006 року постійно мешкають за адресою: [ADDRESS], вважають це єдиним місцем свого постійного проживання, однак здійснити зняття з реєстрації за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Приморське, вул. Зелена, б.7 не мають можливості, оскільки не можуть підтвердити своє право користування іншим житловим приміщенням, зокрема, квартирою [ADDRESS] У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами та доповненнями внесеними згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 25.05.98 р.) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселишся до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. З урахуванням встановлених обставин справи доводи представника відповідача, що позивачка та її діти вселилися до квартири як тимчасові мешканці, оскільки не являлися членами сім'ї наймача, суд вважає безпідставними. Таким чином, судом встановлено, що з 2006 року по теперішній час квартира [ADDRESS] була постійним місцем проживання позивачки та її малолітніх дітей. Позивачка вселилася та мешкала у квартирі як дружина [PERSON] - сина наймача квартири [PERSON], який був у встановленому законом порядку зареєстрований та проживав до дня своєї смерті за вказаною адресою. Вони проживали однією родиною, вели з наймачем спільне господарство. Відсутність письмової згоди наймача та її сина на вселення позивачки та її дітей не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, оскільки за обставинами справи судом безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Судом також враховуються роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові від 1 листопада 1996 р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. При вирішенні спору щодо права користування житловим приміщенням малолітніх дітей та їх матері, судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до Декларації прав дитини (1959 року), дитині повинно належати право на належне харчування, житло, розваги, та медичне обслуговування. Відповідно до Конвенції "Про права Дитини (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-ХІІ), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Виходячи із наведеного, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved