Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним п.5.2 укладеного з відповідачем договору відновлювальної кредитної лінії №1805-н від 02.08.2007р., посилаючись на те, що вказаний пункт договору містить несправедливі умови щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Також, під час укладання договору ознайомитись зі змістом договору вона змоги не мала. У судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, явку свого представника до суду не забезпечив вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 02.08.2007р. між відповідачем ВАТ "Державний ощадний банк України" та позивачем [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №1805-н, за яким позивач отримав в кредит на споживчі цілі 807000грн., зобовязувався їх повернути 02.08.2017р., сплачувати за користування грошима 17,5% річних. Відповідно до п.5.2 договору відновлювальної кредитної лінії від 02.08.2007р. №1805-н, встановлено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 17% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно діючого цивільного законодавства договір як дво- чи багатосторонній правочин може бути визнаний судом недійсним з підстав того, що його зміст суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що передбачено ст.ст.203,215 ЦК України. Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, а також обовязкові умови, визначені актами цивільного законодавства, які у ст.638 ЦК України зазначаються також як істотні. Оскільки, відповідно до умов кредитного договору від 02.08.2007р., що укладений між сторонами, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію, особливості регулювання відносин сторін визначається Законом України "Про захист прав споживачів". Отже, оскільки банк надав позивачу споживчий кредит, то при укладенні цього договору банк зобов'язаний був дотримуватись вимог ЗУ "Про захист прав споживачів". Згідно ч.1,ч.2 ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець,виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланc договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Пункт 5 ч.3 ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" передбачає, що несправедливими є, зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Згідно ч.5,ч.7 ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів", якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним; положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. З урахуванням наведеного, пункт 5.2 кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені в розмірі 17% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення виконання зобов'язання за кредитом, що становить 6205% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника - [PERSON], як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції) у разі невиконання нею зобов'язань за спірним договором. Таким чином, наявність зазначених підстав недійсності пунктів спірного договору позивачем у судовому засіданні доведена. На підставі ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує з відповідача в дохід держави судові витрати в розмірі 487,20грн.

Outcome: approved