Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

24.12.2020 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, який уточнив 21.01.2021, в обґрунтування якого вказала, що 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4871, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 49.4.1.05/5/08-А від 13.11.2008, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», що виникла у період з 09.11.2018 по 11.03.2020 на загальну суму 46593,96 грн. Відповідно до вказаного виконавчого напису, на підставі заяви стягувача від 03.11.2020, приватним виконавцем Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження №60800913 від 03.11.2020, а 06.11.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату у розмірі 20%, яку позивач отримує у ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат», що складається з заборгованості в розмірі 47593,96 грн. та винагороди приватного підприємця 4759,40 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з грубими порушеннями Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення виконавчих написів, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача до позивача у визначеному в виконавчому написі розмірі; надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують факт укладення між сторонами у письмовій формі кредитного договору; виписки по рахункам боржника відповідачем надано не було; немає документів, які підтверджують безспірність права стягувача вимагати уплати боргу по кредиту, оскільки немає документів, які підтверджують їх видачу та настання строків їх повернення; за відсутності повідомлення позивача про заміну кредитора у зобов,язанні, відсутній обов,язок позивача сплачувати заборгованість на користь нового кредитора; відсутні документи, які підтверджують безспірність права на нарахування і стягнення заборгованості. Також з вказаного виконавчого напису вбачається, що нотаріус встановив, що строк по кредитному договору настав, але не вказує коли саме він настав і що це за строк, а також не вказав відомості про виникнення права вимоги у стягувача. Нотаріусу при вчиненні нотаріального напису не могло бути надано договір, оскільки він між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» і відповідачем не укладався, а кредитний договор № 49.4.1.05/5/08-А від 13.11.2008 він уклав з ВАТ «Кредитпромбанк» зі строком кредитування до 12.11.2014. Отже, виконавчий напис вчинений через шість років з останнього дня кредитування за цим договором, що відповідає останній даті відліку строку виникнення права вимоги із зазначенням строку кредитування. Такі дії нотаріуса суперечать ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», яка передбачає можливість вчинення напису в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Також позивач зазначає, що ним були своєчасно виконані зобов,язання перед кредитором за кредитним договором № 49.4.1.05/5/08-А, але зі спливом часу платіжні документи у нього не збереглись. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 4871, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 49.4.1.05/5/08-А у розмірі 47593,96 грн. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.12.2020 прийнято до розгляду цю позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін; постановлено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 4871, виданого 21.10.2020, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 49.4.1.05/5/08-А у розмірі 47593,96 грн. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.12.2020 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі №4871 та вчиненого 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №49.4.1.05/5/08-А від 13.11.2008 у розмірі 47593,96 грн., у виконавчому провадженні № 6347901, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю., до вирішення справи по суті. 20.01.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є підтвердженням безспірності заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні оскаржувального виконавчого напису, приватному нотаріусу була надана виписка по позичковому рахунку позивача, яка відображає розмір його заборгованості, який обліковується у відповідача, і яка виступає первинним бухгалтерським документом /Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, здійснивши правовий висновок, зокрема, у Постанові від 16.10.2019р. (справа: №161/2565/18, провадження: № 61-4733св19) в якій зазначив: «Доводи касаційної скарги про те, що виписка по рахунку не є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки, за змістом пункту 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2013 року № 254, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, який кореспондується з пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою-Правління Національного-банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій та руху коштів на рахунку»). За таких обставин, безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а нотаріус лише перевіряв-безспірність заборгованості по наданим документам (Лист ВССУ від 07.02.2014р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій, або відмову в їх вчиненні»). Договір на якому вчинено виконавчий напис - не містить заборон, або будь - яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу захисту майнових інтересів товариства, а так-само, чинне законодавство України також не містить будь - яких обмежень щодо вчинення виконавчого напису, що цілком підтверджує правомірність вчинених дій ТОВ «Вердикт Капітал» та нотаріусом, що в повній мірі спростовує позовні вимоги позивача, оскільки, ТОВ «Вердикт Капітал» та приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, діяли в межах правового поля. Щодо строку вчинення виконавчого напису зазначає, що ототожнення строку давності вчинення виконавчого напису із строком позовної давності є помилковим, оскільки, «позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України), а у разі вчинення виконавчого напису стягувач звертається не до суду, а до нотаріуса, що відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України - є самостійним способом захисту порушеного права». Таким чином, вчинення виконавчого напису, є альтернативним позасудовим способом захисту цивільних прав, а виконавчий напис нотаріуса- самостійною підставою для задоволення вимог кредитора шляхом стягнення грошових сум або витребування майна від боржника за цим виконавчим документом, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі ( а.с.-28-33). Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, 21.01.2021 представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та без участі позивача (а.с. 66,67). Представник відповідача в судове засідання не з,явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27), причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.39), письмові пояснення щодо позову не надала. Третя особа- приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. у судове засідання не з,явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином ( а.с.-24), причину неявки суду не повідомив, письмові пояснення щодо позову не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ "Про нотаріат" (далі - Закон "Про нотаріат" ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат».) Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Такий же висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких відповідно до закону обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення "Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України", затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Судом встановлено, що 13.11.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 49.4.1.05/5/08-А, відповідно до якого банк надав позичальнику, строком до 24.11.2014, грошові кошти на купівлю транспортного засобу, згідно з договором купівлі-продажу автомобіля № 4751 від 09.10.2008 ( а.с.13-15;50-55). 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4871, щодо стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 49.4.1.05/5/08-А від 13.11.2008, укладеним із ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами №949/К від 09.11.2018, на користь ТОВ «Вердикт Капітал» , за період з 09.11.2018 по 11.03.2020 у розмірі 46593,96 грн, у тому числі: 19710,44 грн.- прострочена заборгованість за сумою кредиту; 0,00 грн.- строкова заборгованість за сумою кредиту; 26883,52 грн.- сума заборгованості за відсотками та комісіями, а також 1000 грн.- за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, а всього на загальну суму 47593,96 грн. (а.с.-12, 48). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю. від 03.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63479018 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 4871, виданого 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. , про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 47593,96 грн. (а.с.10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю. від 06.11.2020, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] ( а.с.11). З матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 4871 від 21.10.2020, наданої на вимогу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 49.4.1.05/5/08-А у розмірі 47593,96 грн.вбачається, що відповідно до п.1.1 договору № 949/К купівлі продажу майнових прав від 09.11.2018, ПАТ «Дельта Банк» передав у власність ТОВ «Вердикт Капітал» майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають у тому числі право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку №1,2 до цього договору, але реєстр, де вказані усі боржники,у тому числі [PERSON] , суми заборгованості та номера кредитних договорів, за якими ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», відсутній. В ході розгляду справи ні відповідачем, ні третьою особою не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, заборгованість була безспірною та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, та доказів зворотного матеріали справи не містять, та оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вищенаведених положень закону, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved