Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", третя особа: [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 130000 грн., витрати на незалежну експертну оцінку в розмірі 4500 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 4814,90 грн., 3% річних у розмірі 1089,86 грн., інфляційні втрати у розмірі 4472 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 03.11.2020 о 09 год. 30 хв. в м. Харків по пр-ту Гагаріна, 173 сталась ДТП за участі автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ "ХМСК". Згідно полісу № АО/2610973 ліміт відповідальності ПАТ "ХМСК" за шкоду, завдану майну, становить 130000 грн. Позивач 03.11.2020 року звернувся до відповідача з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування. Крім того, з метою визначення матеріального збитку 19.11.2020 року [PERSON] звернувся до СОД ФОП [PERSON] , з яким було укладено договір на проведення експертної оцінки. Згідно висновку № 540/11-20 від 09.12.2020 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлюваного ремонту автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] , становить 387272,27 грн., вартість матеріального збитку 165671,30 грн. Вартість експертизи склала 4500 грн. Відповідачем у строк, встановлений законодавством, не було виплачено страхове відшкодування, а тому позивач в березні 2021 року звернувся із скаргою на дії страховика до Національного банку України. У відповіді на скаргу Національний банк України повідомив, що за результатами розгляду отриманих від страховика документів, Національним банком встановлено порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг, а саме абзаців першого та другого пункту 36.2 ст. 36 та пункту 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, на час звернення позивача до суду відповідачем без будь-яких законних підстав не виконано обов`язку з відшкодування шкоди, завданої позивачу. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання позивачем також нараховано пеню у розмірі 4818,90 грн., 3% річних у розмірі 1089,86 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4472 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.05.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, питання про розподіл судових витрат просить вирішити згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, встановивши йому строк на подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Приватне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія" в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просить розглядати справу без його участі. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 03.11.2020 о 09 год. 30 хв. в м. Харків по пр-ту Гагаріна, 173 сталась ДТП за участі автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що підтверджується копією вказаної постанови від 21.12.2020 року. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Toyota Land Cruiser 120, д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , на момент ДТП була застрахована в ПАТ «ХМСК». Ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну складає 130000 грн., розмір франшизи складає 0 грн., що підтверджується копією полісу № АО/2610973. 03.11.2020 року [PERSON] звернувся до ПАТ "ХМСК" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування, що підтверджується копіями відповідного повідомлення та заяви від 03.11.2020 року. З висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 540/11-20, складеного ФОП [PERSON] , встановлено, що вартість матеріального збитку, понесеного [PERSON] внаслідок ДТП, складає 165671,30 грн. За проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] 4500 грн. З копії листа Національного банку України від 20.04.2021 року на звернення [PERSON] встановлено, що 03.11.2020 року ПрАТ "ХМСК" отримано заяву [PERSON] про виплату страхового відшкодування. Згідно звіту № 540/11-20 від 09.12.2020 року, вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] , складає 165671,30 грн. 15.03.2021 року Страховиком складено акт № 3555/5 та визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 130000 грн. Страховиком на розгляд Національному банку не надано документів щодо сплати страхового відшкодування на користь [PERSON] . Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно до ст. 12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно ст.34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно ст.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно ст.34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Приписами ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно зі ст. 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, приймаючи до уваги погодження страховою компанією розміру страхового відшкодування у сумі 130000грн. та його невиплату з вини страховика, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування у розмірі 130000 грн. При цьому, підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" витрати на експертну оцінку у розмірі 4500грн., оскільки відповідач не надав доказів направлення у строк, визначеним законом, аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Враховуючи доведеність в межах цієї справи порушення ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" строків виплати страхового відшкодування, позивачем обґрунтовано пред`явлено до стягнення пеню, інфляційні та 3% річних, а тому вказані суми коштів підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то представник відповідача [PERSON] у заяві від 17.08.2021 року заявив клопотання в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 31.08.2021 року о 11-20 та встановити позивачу строк для надання таких доказів.

Outcome: approved