Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 09 березня 1972 року повертаючись додому з роботи зі Слов`янського м`ясокомбінату, де працювала робочою до м. Красний Лиман, де проживала на той час, на зупинці залізної дороги «Машчермет» м. Слов`янська Донецької області, при посадці у електричку вона потрапила під колеса вагону електрички і отримала травму, яка не пов`язана з місцем роботи, у зв`язку з чим стала інвалідом 1 групи, яка потребує стороннього догляду. За даним фактом, 10 березня 1972 року посадовими особами станції «Машчермет» було укладено акт службового розслідування нещасного випадку не пов`язаного з виробництвом. 04 липня 1973 року рішенням народного суду міста Слов`янська Донецької області з Краснолиманського відділення Донецької залізної дороги на її користь у рахунок відшкодування завданої каліцтвом шкоди, було утримано 80 % її заробітку щомісячно 26 крб. 21 коп., та за постійний сторонній догляд та за побутове обслуговування 66 крб. 21 коп. З початку вказані виплати робило Краснолиманське відділення Донецької залізної дороги, а потім ДП «Донецька залізниця», яке розташовано у м. Донецьк, вул. Артема, 68. У 2010 році підприємством, у зв`язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, їй було перераховано виплати у розмірі 80 % мінімальної заробітної плати щомісячно, та 50 % та 25 % щомісячно мінімальної заробітної плати за постійний сторонній догляд та побутове обслуговування, що передбачене Постановою № 66 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. З березня 2016 року ДП «Донецька залізниця» припинила їй виплату відшкодування шкоди у зв`язку з тим, що вона опинилась на тимчасово окупованій території. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2017 року на її користь було стягнуто заборгованість за 10 місяців 2016 року, а також у рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом стягнуто 4960 грн. щомісячно, починаючи з 1 січня 2017 року. З 2017 року кілька разів змінювалась мінімальна заробітна плата, однак перерахунок призначених їй виплат про відшкодування шкоди не робиться. Тому просить суд стягнути з АТ «Укрзалізниця» у рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом на її користь з 01 січня 2018 року по 01 січня 2021 року кошти у розмірі 57838 грн., а також зобов`язати відповідача починаючи з 01 січня 2021 року зробити перерахунок недотриманих сум відшкодування шкоди завданої каліцтвом і щомісячно виплачувати 9300 грн. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Нілов О.С., який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді, у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву у якій позовні вимоги підтримали, просили судове засідання провести без їх участі(.а.с.38). Представник відповідача акціонерного товариства «Українська залізниця» Малиновський П.А, який діє на підставі довіреності у судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просить судове засідання провести без участі представника відповідача, де зазначив, що згідно із\~Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»\~та\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 25.06.2014\~№200\~«Про утворення\~публічного акціонерного\~товариства «Українська\~залізниця» утворюється\~на базі\~Державної адміністрації\~залізничного транспорту,\~підприємств та\~установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"). За змістом пунктів 4 і 5\~постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. №200, проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються) та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу ПАТ « Укрзалізниця». Разом з тим, в зазначеній вище постанові Кабінету Міністрів України в пункті 5 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством\~Українська залізниця\~на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 Постанови КМ № 604 від 12.11.2014. Таким чином, вважає, що ДП «Донецька залізниця» є юридичною особою та має відповідати за свої зобов`язання, а тому просить суд у позові [PERSON] , відмовити в повному обсязі(а.с.25). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що позов [PERSON] , підлягає задоволенню за наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірно встановлено, що: 10 березня 1972 року за фактом розслідування нещасного випадку, який стався 09 березня 1972 року з [PERSON] , на зупинці залізної дороги «Машчермет» м. Слов`янська Донецької області, було складено Акт службового розслідування нещасного випадку не пов`язаного з виробництвом. Відповідно до довідки МСЕК Серія 10 ААБ від 07 березня 2012 року слідує, що [PERSON] , встановлена група інвалідності перша «Б», причина інвалідності - трудове каліцтво, інвалідність встановлена безстроково та вказано, що позивач потребує постійного стороннього нагляду(а.с.5). Рішенням народного суду міста Слов`янська від 04 липня 1973 року, на користь [PERSON] з Краснолиманського відділення Донецької залізної дороги одноразово було стягнуто 794 рублі 52 копійки та стягнуто щомісячно з 1 серпня 1973 року по 66 рублів 21 коп. по 01 вересня 1974 рік(а.с.6-7). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2017 року\~стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] , у рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом за 10 місяців 2016 року кошти у сумі 22595, 90 грн., стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом 4960 гривень щомісячно, починаючи з 01 січня 2017 року. Постановою Верховного суду України від 01 липня 2020 року , рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2017 року залишено в силі(а.с.8-10). При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено рішеннями судів, що 09.03.1972 року з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок на зупинці залізної дороги станції «Машчермет» м. Слов`янська Донецької області, при посадці у електричку її було травмовано. В результаті отримала травму, яка не пов`язана з місцем роботи, у зв`язку з чим стала інвалідом 1 групи, яка потребує стороннього догляду. Таким чином, зобов`язання відповідача з відшкодування шкоди на сторонній догляд та за послуги по догляду за [PERSON] є грошовим тривалим у часі зобов`язанням, а тому законодавець надає можливість вимагати підвищення розміру відшкодування такої шкоди відповідно до ст. 1208 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. У випадку ч. 1 ст. 1208 ЦК України при встановленні судом факту підвищення вартості життя - розмір відшкодування шкоди у цей період може бути індексований. А у випадку ч. 2 ст. 1208 ЦК України у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати - розмір відшкодування шкоди може бути збільшений. В обох цих випадках питання збільшення розміру відшкодування шкоди вирішується судом на підставі заяви потерпілого. При цьому, суд, вирішуючи питання про збільшення розміру відшкодування шкоди відповідно до ст. 1208 ЦК України повинен встановити як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-42520св13 від 25.12.2013 року. У контексті норми статті 1208 ЦК України під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати переглядається від зростання індексу цін на споживчі товари і тарифів послуги. Отже, підвищення вартості життя враховується при встановленні мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати, щороку встановлюється Верховною Радою України відповідно до Закону. Судом встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати за спірний період змінювався, зростав. Цей показник використовується також для оцінки рівня життя населення. Зростання мінімальної заробітної плати свідчить, в тому числі, про підвищення вартості життя. Окрім цього, рівень життя визначається також встановленим у державі мінімальним споживчим рівнем. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 1208 ЦК України присуджений Слов`янським міськрайоним\~судом Донецької\~області від\~27\~липня 2017\~року\~ до\~щомісячної сплати\~розмір відшкодування\~шкоди \~у розмірі\~ 4960\~грн.\~має бути\~збільшений з\~01.01.2018,\~у зв`язку\~з тим,\~що відповідно\~до Закону\~України «Про\~державний бюджет\~на 2018р.» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. у розмірі 3723 грн. У зв`язку з наведеним, розмір відшкодування шкоди позивачу завданий каліцтвом у 2018 року становить: втрачений заробіток 80% мінімальної заробітної плати дорівнює 2978,4 грн., постійний сторонній догляд 50% мінімальної заробітної плати дорівнює 1871,5 грн., та побутове обслуговування 25% мінімальної заробітної плати дорівнює 930,75 грн., що взагалі становить 5770,65 грн.-4960 грн. =810,65 грн.х12 місяців =9727,9 грн. Відповідно до\~Закону\~України «Про\~державний бюджет\~на 2019р.» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. у розмірі 4173 грн. У зв`язку з наведеним, розмір відшкодування шкоди позивачу завданий каліцтвом у 2019 року становить: втрачений заробіток 80% мінімальної заробітної плати дорівнює 3385 грн., постійний сторонній догляд 50% мінімальної заробітної плати дорівнює 2086,5 грн., та побутове обслуговування 25% мінімальної заробітної плати дорівнює 1043,23 грн., що взагалі становить 6468,15 грн.-4960 грн. =1508,15 грн.х12 місяців =18097,8 грн. Відповідно до\~Закону\~України «Про\~державний бюджет\~на 2020р.» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 р. у розмірі 4723 грн. У зв`язку з наведеним, розмір відшкодування шкоди позивачу завданий каліцтвом з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 року становить: втрачений заробіток 80% мінімальної заробітної плати дорівнює 3778,4 грн., постійний сторонній догляд 50% мінімальної заробітної плати дорівнює 2361,5 грн., та побутове обслуговування 25% мінімальної заробітної плати дорівнює 1180,75 грн., що взагалі становить 7320,65 грн.-4960 грн. =2360,65 грн. х 8 місяців =18852,2 грн. Відповідно до\~Закону\~України «Про\~державний бюджет\~на 2020р.» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.09.2020 р. по 31.12.2020 р. у розмірі 5000 грн. У зв`язку з наведеним, розмір відшкодування шкоди позивачу завданий каліцтвом з 01.09.2020 р. по 31.12.2020 року становить: втрачений заробіток 80% мінімальної заробітної плати дорівнює 4000 грн., постійний сторонній догляд 50% мінімальної заробітної плати дорівнює 2500 грн., та побутове обслуговування 25% мінімальної заробітної плати дорівнює 1250 грн., що взагалі становить 7750 грн.-4960 грн. =2790 грн. х 4 місяців =11160 грн. Усього з 2018 по 2020 рік з відповідача повинно бути відшкодовано на користь позивача 57838 грн./ 9727,9 грн.+18097,8 грн.+18852,2 грн. +11160 грн.= 57838 грн./ Відповідно до\~Закону\~України «Про\~державний бюджет\~на 2021р.» розмір мінімальної заробітної плати встановлена з 01.01.2021 р.. у розмірі 6000 грн. \~\~\~З урахуванням того, що мінімальна заробітна плата з 01.01.2021 року в Україні становить 6000 грн. то і відповідно треба провести перерахунок платежів, які повинні виплачуватися позивачу у зв`язку з каліцтвом. А саме, з січня 2021 року відповідачем позивачу повинні бути нараховані та виплачуватись щомісячно: втрачений заробіток 80% мінімальної заробітної плати дорівнює 4800 грн., постійний сторонній догляд 50% мінімальної заробітної плати дорівнює 3000 грн., та побутове обслуговування 25% мінімальної заробітної плати дорівнює 1500 грн., що взагалі становить 9300 грн. Таким чином, суд погоджується з розрахунками наданими позивачем, які містяться у позовній заяві, оскільки вони здійснені згідно вимог чинного законодавства та не суперечать іншим фактичним доказам встановленим по справі. Суд не може взяти до уваги заперечення представник відповідача, що АТ «Українська\~залізниця» є\~неналежним відповідачем\~по справі, \~виходячи з наступного. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ "Укрзалізниця") злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) відступлено від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених рішеннях: Верховного Суду України, а саме: у постановах від 08 лютого 2017 року у справах № 910/10474/16 (провадження № 3-1586гс16) та № 910/5096/16 (провадження №3-1417гс16), від 22 лютого 2017 року у справах № 910/11196/16, № 910/9323/16, № 910/8349/16, № 910/8325/16, від 15 березня 2017 року у справах № 910/5100/16, № 910/7780/16, № 910/7771/16, № 910/5095/16, № 910/8080/16, № 910/6426/16, від 19 квітня 2017 року у справі № 905/1690/16 (провадження № 3-306 гс 17/21), від 21 червня 2017 року у справі № 905/1775/15, від 05 липня 2017 року у справі № 905/1625/16, у яких зазначено, що питання правонаступництва АТ "Укрзалізниця" стосовно ДП "Донецька залізниця" визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами КМУ № 200 та № 604, які пов`язують перехід прав і обов`язків ДП "Донецька залізниця" до АТ "Укрзалізниця" з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника. Таких висновків Верховний Суд України дійшов, установивши, що ДП "Донецька залізниця" перебуває у стані припинення і запис про його припинення у ЄДР відсутній; У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) зазначено, що: "державну реєстрацію АТ "Укрзалізниця" здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі статутом, затвердженим постановою КМУ № 735, АТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП "Донецька залізниця". Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку. При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва право попереднику незалежно від їх виявлення на той момент. У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ "Укрзалізниця". Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику. При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Положення постанов КМУ № 200 та № 604 взагалі не регулюють питання правонаступництва, не призупиняють реорганізацію і не визначають те, що певне майно чи зобов`язання не переходить до АТ "Укрзалізниця", як помилково вважали суди попередніх інстанцій; вони лише описують порядок обліку такого майна - за якою вартістю воно обліковується, відображається в балансі чи обліковується на позабалансових рахунках. Законодавець встановив для кредиторів юридичних осіб, які припиняються шляхом злиття, інші гарантії захисту законних інтересів їх прав, аніж встановлені статтями 105 і 107 ЦК України. Такий підхід зумовлений унікальним статусом АТ "Укрзалізниця" для економіки України як монополіста на ринку перевезень залізничним транспортом, будь-які процеси реорганізації якого не повинні перешкоджати роботі такого підприємства, зокрема перевезенням вантажів та пасажирів. Права кредиторів можуть вважатися належним чином захищеними закріпленням в частині шостій статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці положень про правонаступництво АТ "Укрзалізниця" щодо усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ "Укрзалізниця", датою виникнення універсального правонаступництва АТ "Укрзалізниця" щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП "Донецька залізниця". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) вказано, що "стаття 5 Закону про особливості утворення Укрзалізниці передбачає, що АТ "Укрзалізниця" провадить діяльність, у тому числі пов`язану з державною таємницею, до отримання необхідних ліцензій та інших документів дозвільного характеру на основі відповідних документів, отриманих підприємствами залізничного транспорту, у межах строку їх дії. Отже, уже з дня державної реєстрації АТ "Укрзалізниця" мало право здійснювати будь-які види господарської діяльності, які потребували ліцензій чи дозволів, на підставі ліцензій та інших дозвільних документів, отриманих підприємствами залізничної галузі, які знаходилися в процедурі припинення, включаючи ДП "Донецька залізниця". Державна реєстрація рішення про припинення ДП "Донецька залізниця" була здійснена 25 листопада 2014 року. Таким чином, на момент звернення до суду ДП "Донецька залізниця" знаходилася в процедурі припинення більш як два роки, а на момент розгляду цієї справи судом касаційної інстанції - більше п`яти років. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. Велика Палата Верховного Суду вважає, що АТ "Укрзалізниця" є правонаступником ДП "Донецька залізниця" з дати державної реєстрації АТ "Укрзалізниця". Враховуючи викладене суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню так як вони знайшли своє підтвердження доказами у судовому засіданні та обґрунтовані вимогами діючого законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.\~88\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved