Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" про відшкодування шкоди. Позов мотивований тим, що 16.08.2017 року біля 12 год. 45 хв. на 463 км автодороги «Київ-Одеса» в Біляївському районі Одеської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW-325», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці. Постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2018 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017160000000734 від 16.08.2017 року закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW-325», державний номерний знак [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ЮНІВЕС" згідно з полісом №АК/2609407, [PERSON] (дружина загиблого [PERSON] ) звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 19 200 грн. Запитом від 05.06.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» просила надати оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] . У відповідь на даний запит ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» було надано для огляду та зняття копії оригінал свідоцтва серії [NUMBER] про смерть [PERSON] та оригінал свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] . Вказані свідоцтва отримані відповідачем 14.08.2019 року, однак виплата відшкодування не здійснена по даний час. Згідно з ухвалою суду від 05.05.2020 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Таким актом цивільного законодавства є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до п.п. 2.1. п.2 Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно з пунктом 27.3. статті 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. [PERSON] стверджує, що вона була дружиною потерпілого [PERSON] . На підтвердження своїх прав [PERSON] було надано копію свідоцтва про шлюб, укладеного 02.09.2014 між нею та [PERSON] . Натомість, відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області до складу сім`ї потерпілої особи [PERSON] на день його смерті входили: мати [PERSON] , брат [PERSON] , брат [PERSON] , брат [PERSON] , брат [PERSON] , вітчим [PERSON] . Отже, серед осіб, які входили до складу сім`ї потерпілої особи [PERSON] , не зазначено [PERSON] . Тому у страховика виникла нагальна необхідність в підтвердженні того, що на момент смерті потерпілої особи [PERSON] перебувала з ним у шлюбі тобто про те, що шлюб не був розірваний. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» зверталось до [PERSON] про надання додаткових документів для підтвердження права на отримання страхового відшкодування та визначення розміру страхового відшкодування з запитом вих. №19/04/18-18 від 18.04.2019р., але в повному обсязі відповіді не надано. Отже, достеменно визначити коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди та визначити розмір страхового відшкодування належний до виплати не вбачається за можливе без отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру або Держаного реєстру актів цивільного стану стосовно складу сім`ї потерпілої особи. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не заподіювало шкоди та жодним чином не порушувало прав та свобод позивача. Тому, на даний момент відсутні встановлені законодавством підстави для виплати страхового відшкодування позивачу. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини в галузі страхування. 16.08.2017 року біля 12 год. 45 хв. на 463 км автодороги «Київ-Одеса» в Біляївському районі Одеської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW-325», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці. Постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2018 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017160000000734 від 16.08.2017 року закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW-325», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ЮНІВЕС" згідно з полісом №АК/2609407, [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 19 200 грн. Запитом від 05.06.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» просила надати оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] . У відповідь на даний запит ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» було надано для огляду та зняття копії оригінал свідоцтва серії [NUMBER] про смерть [PERSON] та оригінал свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] . Вказані свідоцтва отримані відповідачем 14.08.2019 року, однак виплата відшкодування не здійснена по даний час. Згідно із ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров 'ю та/або майну потерпілого . Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.п. 23.1. ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 27.3. ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено: страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Дорожньо-транспортна пригода трапилась 16.08.2017р., розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 3 200 грн. Відтак, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 38 400 грн. (3 200 х 12 = 38 400 грн.). Оскільки у загиблого [PERSON] , крім дружини [PERSON] є матір - [PERSON] , то [PERSON] , належить 1/2 з загального розміру страхового відшкодування 38 400 грн., а саме 19 200 грн. Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТМБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, на думку позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 19200 грн. Згідно з наданим на адресу суду відзивом, ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі. 16.04.2019 року на адресу ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» надійшла заява на виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у зв`язку із смертю [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.08.2017 року на а/д «Київ-Одеса» в Біляївському районі Одеської області за участю транспортного засобу «BMW 325», реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначеною заявою просила здійснити компенсацію моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW 325», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2609407. Відповідно до ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Таким актом цивільного законодавства є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон). Відповідно до п. 2.1. п.2 Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Пунктом 27.3. статті 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. [PERSON] стверджує, що вона була дружиною потерпілого [PERSON] . На підтвердження своїх прав [PERSON] було надано копію свідоцтва про шлюб, укладеного 02.09.2014 між нею та [PERSON] . Натомість, відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області до складу сім`ї потерпілої особи [PERSON] на день його смерті входили: мати [PERSON] , брат [PERSON] , брат [PERSON] , брат [PERSON] , брат [PERSON] , вітчим [PERSON] . Серед осіб, які входили до складу сім`ї потерпілої особи [PERSON] , не зазначено [PERSON] . Тому у страховика виникла необхідність на підтвердження того, що на момент смерті потерпілої особи [PERSON] перебувала з ним у шлюбі і шлюб не був розірваний. Інформація про особу консолідується та зберігається у Єдиному державному демографічному реєстрі відповідно до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Положеннями пунктів 6, 14 статті 7 зазначеного закону передбачено, що до Єдиного державного демографічного реєстру, інформації про особу, яка міститься в Реєстрі, зокрема, значаться відомості про батьків (усиновлювачів), про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу. Аналогічні відомості також містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану. Порядок отримання інформації з обох реєстрів регламентується законом, який передбачає, що інформація надається у вигляді витягу, який, з огляду на захист персональних даних фізичних осіб, видається виключно особі, інформація про яку внесена до Реєстру. Страховик не має можливості самостійно отримати інформацію з відповідного Реєстру. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» зверталось до [PERSON] про надання додаткових документів для підтвердження права на отримання страхового відшкодування та визначення розміру страхового відшкодування з запитом вих. №19/04/18-18 від 18.04.2019р., але в повному обсязі відповіді не надано. 21.07.2020 р. позивачу [PERSON] відповідачем було направлено копію відзиву на позов. Але позивач своїм правом надати відповідь на відзив не скористалась, доказів перебування у шлюбі на момент настання страхового випадку суду не подала. Відповідачу достеменно визначити коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди та визначити розмір страхового відшкодування належного до виплати не вбачається за можливе без отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру або Держаного реєстру актів цивільного стану стосовно складу сім`ї потерпілої особи. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На даний момент відсутні встановлені законодавством підстави для виплати страхового відшкодування позивачу, яка не довела перебування у шлюбі з [PERSON] на час його смерті. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно частин 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані сторонами разом із заявами по суті справи, сторонами подані не були. Клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Кожна із сторін в справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Тобто, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В цій справі суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до частин 2 і 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позов, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed