Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

26 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до Держави Україна в особі Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство фінансів України, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерство юстиції України, Уповноважений у справах Європейського суду з прав людини, Секретаріат Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, про встановлення факту порушення права на ефективний правовий захист, визначений ст. 1, 13 Конвенції та стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначено, що 29 травня 2018 року він, реалізуючи свої права людини та громадянина України на безпосереднє управління справами Держави Україна шляхом звернення до органу державної влади та його посадової особи з метою ініціювати кримінальне провадження на захист суспільного інтересу, реалізуючи свої права людини та громадянина України на поширення і отримання інформації з метою отримати обґрунтовану відповідь в строки, визначені статтями 214, 219 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до процесуального керівника по кримінальному провадженню №12014050390002670 від 06 грудня 2014 року прокурора Краматорської місцевої прокуратури Василенка О.В. із заявою-повідомленням № 4 про вчинення кримінального правопорушення та притягнення до кримінальної відповідальності в. о. генерального директора ТОВ «Украгропромстрой» [PERSON] та директора ТОВ «Партнер М» [PERSON] за підроблення під час оформлення у 2016 році у нотаріуса заяв ТОВ «Украгропромстрой» та ТОВ «Партер М» про закінчення розрахунків по договорам купівлі-продажу нерухомого майна від 07 липня 2011 року та від 21 липня 2011 року, що спричинило тяжкі наслідки, у зв`язку із недоплатою ТОВ «Партнер М» на користь ТОВ «Украгропромстрой» за продане майно на суму 269855, 00 грн.. Однак, прокурором Краматорської місцевої прокуратури Василенком О.В. заява-повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення не була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розслідування обставин, викладених в заяві-повідомленні № 6 від 29 травня 2018 року розпочате не було. Ухвалою слідчого Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2018 року(1-кс/234/2875/2018 по справі 234/7931/18) прокурора зобов`язано внести відомості до ЄДРДР. За таких обставин, просить встановити факт порушення його права на ефективний правовий захист, визначений ст.1, 13 Конвенції та стягнути моральну шкоду, яку він обраховує по методиці [PERSON] та відповідно визначає в сумі 134028 грн. 00 коп.(а.с.1-5, 11-27) 09 січня 2019 року Прокуратурою Донецької області був поданий відзив на позов, де відповідач зазначає, що щодо встановлення факту порушення права [PERSON] на ефективний правовий засіб захисту прав людини відповідно до ст. ст. 1, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, то позивачем не визначено, у чому відбулося порушення його прав. Більш того, ст. 1 зазначеної Конвенції передбачає захист прав, визначених в розділі І цієї Конвенції. Стаття 13 також передбачає право на ефективний захист прав, визнаних у цій Конвенції. Однак, позивачем не наведено жодного з передбачених Конвенцією прав (ст. ст. 3-12 Конвенції), які б, на його думку, були порушені. У зв`язку з цим, ст. ст. 1, 13 Конвенції не застосовуються до спірних правовідносин, а вимоги про їх захист є безпідставними. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідно до ч. 6 ст. 1176, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому доказуванню позивачем підлягають: протиправне діяння відповідачів; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправним діянням і шкодою; вина відповідачів. Позивачем не доведено належними доказами факт вчинення протиправних дій відповідачем. Так, адвокат Стуліков А.В., діючи як представник [PERSON] , 29 травня 2018 року звернувся до Краматорської місцевої прокуратури із заявою-повідомленням про притягнення до кримінальної відповідальності керівників ТОВ «Украгропромстрой» та ТОВ «Партнер М» за ст. 366 КК України. Вказану заяву прокуратурою 30 травня 2018 року спрямовано до Краматорського У НП в Донецькій області для перевірки доводів заявника. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області 15 червня 2018 року у справі № 234/7931/18 прокурора Краматорської місцевої прокуратури Василенка О.В. зобов`язано прийняти та невідкладно зареєструвати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань вказану заяву [PERSON] . Вказана ухвала до Краматорської місцевої прокуратури не надходила. Матеріалів зазначеної справи вбачається, що станом на 26 грудня 2018 року вказана ухвала судом до прокуратури не спрямовувалася. Разом з цим, Краматорським ВП ГУ НП в Донецькій області 27 червня 2018 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за заявою [PERSON] щодо притягнення до кримінальної відповідальності керівників ТОВ «Украгропромстрой» та ТОВ «Партнер М» за ст. 366 КК України. Наразі зазначене досудове розслідування триває у межах кримінального провадження № 12014050390002670 (№ 16). Слід звернути увагу, що вищевказана ухвала слідчого судді не створює підстав . відшкодування. По-перше, зазначеною ухвалою рішення, дії або бездіяльність прокурора не. визнавалися незаконними. По-друге, звертаючись зі скаргою в порядку КПК України, [PERSON] лише реалізував процесуальне право на оскарження як представник потерпілого. У даному випадку це є формою принципу змагальності (ст. 22 КПК країни) та права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 24 КПК України). Аналогічно у цивільному процесі сторона має право подати апеляційну скаргу. Скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції не свідчить про протиправність такого рішення й не створює підстав для відшкодування апелянту шкоди. Правову позицію, за якою сам факт скасування рішень або дій прокурора не свідчить про протиправність дій та не створює права на відшкодування, викладено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року № 6-42415св 12. По-третє, сам факт задоволення скарги [PERSON] та зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань є достатньою справедливою сатисфакцією та не вимагає додаткової грошової компенсації, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини у справах «Надточій проти України», «Гурепка проти України» тощо. Аналогічно позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди, не наведено конкретні негативні явища, які з ним сталися внаслідок дій відповідачів, не надано відповідних доказів. Зокрема, не визначено та не надано доказів того, яким чином порушився життєвий уклад [PERSON] у зв`язку з тим, що його заяву одразу не внесено до ЄДРДР. Не надано оцінку тому факту, що заяву вже внесено до ЄРДР та досудове розслідування проводиться. Більш того, звертаючись з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, [PERSON] діяв як представник [PERSON] .. У зв`язку з цим, особою, яка могла би нести певні наслідки від дій відповідача (прокуратура їх заперечує), є його довіритель [PERSON] , а не адвокат Стуліков А.А.. Про те, що [PERSON] діяв як представник [PERSON] зазначено в його заяві-повідомленні, а також в ухвалі слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2018 року у справі № 234/7931/18.Просить у позові відмовити за безпідставністю.(а.с.68-73) 18 грудня 2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство фінансів України подало до суду письмові пояснення, де повідомлено, що на виконання судових рішень щодо стягнення відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб в Законі України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» за бюджетною програмою за КПКВК 3504030 передбачено 33 651,9 тис. грн.З гідно із підпунктом 1 пункту 9 статті 25 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Державною казначейською службою України. Зазначені рішення передаються до Державної казначейської служби України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Державною казначейською службою України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.201 1 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників». Щодо питання відшкодування моральної шкоди, то Міністерство фінансів України з посиланням на ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважає такі вимоги позивача безпідставними, оскільки позивачем не доведено обставин заподіяння шкоди та відповідних наслідків.(а.с.56-58). \~ \~ \~ \~18 лютого 2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство юстиції направило до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що за нормами чинного законодавства та функції притаманні Уповноваженому у справах Європейського суду з прав людини, Секретаріату Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, не є третіми особами у вказаній справі. Зокрема Секретаріат є структурним підрозділом Мінюст та забезпечує діяльність Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, який за своїми функціями та відповідно до норм чинного ЦПК не є третьою особою у вказаній справі. Наведене стосується і самого [PERSON] . Крім того вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведеного жодної обставини по справі. Зокрема зазначено, що сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. ( 105-110). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання бездіяльності прокурора неправомірною, встановлення факту порушення прокурором присяги прокурора, факту порушення права на розгляд звернення та обгрунтованої відповіді від посадової особи у встановлений законом строк на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України відмовлено(а.с28-31) Ухвала оскаржувалася. Однак залишена без змін. Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року в частині позовних вомп про встановлення факту порушення права на ефективний правовий захист, визначений ст.1, 13 Конвенції та стягнення моральної шкоди, завданої протиправними діяннями правоохоронних органів провадження відкрито.(а.с.32-34). Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року за клопотанням позивача Державну казначейську службу залучено до участі в справі як відповідача(а.с.118-119) Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року задоволено клопотання про виклик свідків, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду(а.с. 150-151). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, та пояснив, що спричинена бездіяльністю відповідача Держави Україна У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, та пояснив, що спричинена бездіяльністю відповідача Держави Україна моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, яких позивач, як фізична особа, зазнав у зв`язку протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку із порушенням його прав людини та громадянина, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало в нього сильні негативні почуття від посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад республіки Україна, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву. Крім того, така бездіяльність вразила його як фахівця права. Протиправною, незаконною, неправомірною є бездіяльність Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області, яка полягає в невиконанні обов`язку прокурора Краматорської місцевої прокуратури Василенко О.В. внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві-повідомленню № 6 від 29.05.2018 року відповідно до вимог статей 3, 8, 9, 19, 40 Конституції України, статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 2.1, 3.1 «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 06 квітня 2016 року № 139. Звертає увагу, що такою бездіяльністю прокурором порушено саме на ефективний правовий захист, визначений ст.1, 13 Конвенції, а отже підставами відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю прокурора, є норми Конвенції, а не норми ст. 1176 ЦК України. Також зазначив, що встановлення факту порушення ефективного права на захист в сенсі ст.1,13 Конвенції дійсно не є вимогою, а лише обставиною, яка повинна бути встановлена для відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник прокуратури Донецької області Буяновський В.В., який діє на підставі довіреності № 05/2-424 вих-18 від 23 серпня 2018 року позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача Державної Казначейської служби України, який діє на підставі довіреності № 5-28-08/379 від 08 січня 2019 року, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги не визнає, разом з тим, просить у позові відмовити. \~ \~ \~ \~Представник Міністерства юстиції Циря С.М., який діє на підставі довіреності № 415775 від 14 січня 2019 року, в судовому засіданні письмові пояснення підтримав у повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлені такі обставини справі та відповідні ним докази. Відповідно до заяви - повідомлення № 4 адвокат Стуліков А.В., діючи як представник [PERSON] , 29 травня 2018 року звернувся до Краматорської місцевої прокуратури про притягнення до кримінальної відповідальності генерального директора ТОВ «Украгропромстрой» [PERSON] та директора ТОВ «Партнер М» [PERSON] . 366 КК України (а. с. 6, 74); Прокурором Краматорської місцевої прокуратури на заяву повідомлення № 6 від 29 травня 2018 року [PERSON] 30 травня 2018 року було надано відповідь за № 01-79-5457вих.18, в якій повідомлено що заяву направлено для доручення до матеріалів кримінального провадження № 12014050390002670 для вжиття заходів щодо перевірки доводів заявника адвоката Стулікова А.В. від 29 травня 2018 року. За наведеними в заявах обставин підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається (а.с. 68). Дане повідомлення було направлене [PERSON] 30 травня 2019 року про що свідчить книга обліку документів, відправлених кур`єром, та список поштових відправлень № 209 (а.с. 69-70). Не погодившись із наданою відповіддю Краматорської місцевої прокуратури, [PERSON] . звернувся зі скаргою на невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 05 червня 2018 року за № 1-кс/243/2897/2018 скаргу [PERSON] було задоволено (а.с. 7, 71). Відповідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12014050390002670 вбачається, що внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення посадовоми особами ТОВ «Украгропромстрой» та ТОВ «Партнер М»(а.с.78-86) В судовому засіданні допитаний під присягою свідок [PERSON] показав, що знайомий з [PERSON] з 2000 року. Знає [PERSON] , як порядну людини, висококваліфікованого адвоката, який дуже гостро сприймає порушення прав людини. В побуті [PERSON] є нормальною, середньостатистичною людиною, але який за своєю природою гостро реагує на несправедливість та порушення норм права. В судовому засіданні допитана під присягою свідок [PERSON] показала, що знайома з [PERSON] . Знає [PERSON] , як порядну людини, висококваліфікованого адвоката, який дуже гостро сприймає порушення прав людини. В побуті [PERSON] є нормальною, середньостатистичною людиною. Допитаний як свідок позивач [PERSON] показав, що 29 травня 2018 року він подав до Краматорської місцевої прокуратури заяву-повідомлення № 6, в якій повно та детально зазначив обставини вчиненого кримінального правопорушення, коли він отримав листа, де йому фактично було відмовлено у законному праві, прямо передбаченим чинним КПК України, він це гостро сприйняв, оскільки не міг зрозуміти яким чином так відкрито можна порушувати закон. Це його обурило, він втратив спокій. Перевіривши доводи позивача та представників відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] підставою для відшкодування шкоди зазначив протиправну, незаконну, неправомірну бездіяльність Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області, яка полягає в невиконанні обов`язку прокурора Краматорської місцевої прокуратури Василенко О.В. внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві повідомленню № 6 від 29 травня 2018 року та внаслідок якої було порушено право на ефективний спосіб захисту в сенсі ст. 1,13 Конвенції з прав та основоположних свобод людини. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач. Обставини справи свідчать про те, що оскарження [PERSON] бездіяльності прокурора Краматорської місцевої прокуратури Василенка О.В. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви [PERSON] про кримінальне правопорушення від 29 травня 2018 року свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України. Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятим працівниками органів прокуратури процесуальним рішенням, яке було ним оскаржене в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Таким чином, судом не встановлено дій з боку прокуратури, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди. Щодо показань свідків, то суд зазначає, що в даному випадку свідки лише охарактеризували особистість позивача, його людські характеристики, а тому зважаючи на встановлені обставини, вказані показання не можуть бути покладені в основу обґрунтування наявності морально шкоди. Щодо вимог про встановлення факту порушення права на ефективний спосіб захисту в сенсі ч.1,13 Конвенції, суд виходить з того, що позивачем зазначено, що за своєю суттю це не є позовною вимогою, а лише обставиною, яка підлягає доказуванню та підставою для відшкодування моральної шкоди. Суд приймає до уваги вказані доводи та зважаючи на встановлені обставини та відповідні норми чинного законодавства вважає, що така обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, як встановлено у судовому засіданні позивач є адвокатом за фахом. Як адвокат, він звернувся в інтересах свого клієнта до прокуратури, і не погодившись з діями прокурора, оскаржив їх. Отримавши рішення суду він мав можливість його виконати. Аналіз досліджених вищезазначених доказів дозволяє дійти висновку, що діяльності адвоката Стулікова А.В. не було явних протиправних перешкод, оскільки він мав процесуальну можливість, визначену на законодавчому рівні, здійснювати всі можливі заходи на захист свого клієнта. При цьому, як наголошено вище, сама по собі відмова прокурора не свідчить про перешкоджання діяльності захисника, оскільки захисник на своє звернення отримав відповідь, і свою незгоду вирішив у чітко визначений процесуальний спосіб - оскаржив дії прокурора. За таких обставин, судом не вбачається підстав для задоволення позову в частині встановлення факту порушення права на ефективний захист. Суд при винесенні рішення у справі керувався лише основним актом цивільного законодавства України Цивільним кодексом України, оскільки його положеннями в повній мірі врегульовані відносини, які виникли між сторонами. Позивач в своєму позові посилався на загальні положення національного законодавства, які не регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, не є спеціальними нормами, а тому і не були застосовані судом при винесенні рішення. Крім того, судом не приймаються доводи позивача в тій їх частині, що в даному випадку не підлягають застосуванню норми ст. 1176 ЦК України, а лише норми Конвенції, оскільки наведена норма є спеціальною, зміст якої охоплює собою широке коло спеціальних відносин. Також у своєму позові позивач посилається на п. 50 Рішення "Мельниченко проти України"(заява N 17707/02) від 19\~жовтня 2004\~року ;\~п.\~42\~Рішення "Михалкова та інші проти України" (Заява N 10919/05) від 13 січня 2011 року; п. 75 Справа "Ромашов проти України" (Заява N 67534/01) від 27 липня 2004 року та ін. Суд звертає увагу на те, що при застосуванні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Протоколів до Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини неможливо вважати правильним лише посилання на рішення Європейського Суду з прав людини без аналізу обставин справи, що були предметом розгляду Європейського Суду у взаємозв`язку з обставинами справи, що розглядаються національним судом. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з таких міркувань. У статті 3\~Закону України\~«Про судовий\~збір» визначено об`єкти справляння судового збору. Згідно з положеннями пункту 13 частини 2 статті 3 цього Закону\~судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив визнати протиправною, незаконною та неправомірною бездіяльність Прокуратури Донецької області, яка на його думку, полягала у невиконанні обов`язку відповідних прокурорів внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його повідомлення від 29 травня 2018 року, що завдало йому моральної шкоди. Тобто позивачем оскаржується бездіяльність органів прокуратури.\~\~ \~ \~ \~ \~Пункт 13 частини 2\~статті 3 закону України «Про судовий збір»\~як правову\~підставу за якої справляння судового збору не відбувається, позивач\~зазначав в\~позовній\~заяві, з такими доводами позивача суд повністю погоджується. \~ \~ \~ \~За таких обставин, справляння судового збору у справах такої категорії взагалі не передбачено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed