Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Укрдебт плюс», приватного нотаріуса КМНО Розсохи С.С., про визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним. Зазначив, що 07 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №49/П/29/2008-840, також в якості забезпечення виконання зобов`язань по цьому кредитному договору укладено договір іпотеки, та договір поруки, відповідно до якого поручитель [PERSON] та позичальник [PERSON] відповідають перед банком як солідарні боржники. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва у справі № 2-13497/09 від 27 листопада 2009 року були задоволені вимоги ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , розірвано кредитний договір №49/П/29/2008-840, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] борг у сумі 155259,87 дол. США, що дорівнює 1203108 грн. 73 коп. за рахунок іпотеки: земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишенківська сільська рада, с.Вишеньки, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер 3220881300:04:002:0267. 23 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт плюс» був укладений договір №GL3N216868 відступлення прав вимоги, відповідно до якого було відступлено право вимоги за кредитним договором №49/П/29/2008-840. Позивач вважає цей договір недійсним, оскільки ТОВ «Укрдебт плюс» не є банком або фінансовою установою, тому відповідно до ч.3 ст.512, ст.1054 ЦК України не може бути кредитодавцем в кредитних правовідносинах, що зазначено Великою Палатою Верховного Суду у справі №465/646/11. Тому позивач просить визнати недійсним договір №GL3N216868 відступлення прав вимоги від 23.04.2020, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса КМНО Розсохи С.С. індексний номер 52062551 від 25.04.2020 та запис про державну реєстрацію іпотеки, номер запису 36338376 від 07.03.2008. В подальшому, в письмових поясненнях, отриманих судом 01 березня 2021 року, позивач зазначив, про те, що, оскільки кредитний договір був розірваний, то на момент переходу прав вимоги за кредитним договором №49/П/29/2008-840, вже не існувало таких прав вимоги, а зобов`язання сторін цього договору припинені. Передача неіснуючих прав вимоги за розірваним договором порушує права позивача. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.11.2020 матеріали позовної заяви були направлені до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю (а.с.24-25 т.1). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2021 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, та справу призначено до підготовчого судового засідання (а.с.32-33 т.1). Ухвалою суду від 14 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання було залучено Національний Банк України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2021 року (а.с.30 т.2) було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У лютому 2021 року на адресу суду надійшов відзив від ТОВ «Укрдебт плюс», в якому товариство зазначило про необґрунтованість вимог позивача. Так, [PERSON] не зазначив, яким чином прийняття оскаржуваного договору порушує його права. Також чинним законодавством не встановлено жодних обмежень стосовно складу осіб, щодо яких може здійснюватись відступлення права вимоги, тому у задоволенні позову просять відмовити. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи С.С. надійшов відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що нотаріус не може бути належним відповідачем у аналогічних справах, а лише третьою особою. Також сам правочин, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт плюс» відповідає вимогам законодавства, тому немає підстав вважати його недійсним. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» також направив на адресу суду відзив, в якому зазначив, що оскільки ПАТ «КБ «Надра» знаходиться в процесі ліквідації, ФГВФО здійснив продаж активів банку шляхом проведення аукціону з продажу кредитного портфелю, що складався з прав вимоги за 204 кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором позивача, що забезпечені іпотекою, переможцем якого стало ТОВ «Укрдебт плюс». За результатами аукціону укладений оскаржуваний позивачем правочин, який відповідає усім вимогам чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову немає. У письмових поясненнях Національний Банк України також заперечив проти задоволення позовних вимог, підтримав позицію ПАТ «КБ «Надра». У судовому засіданні представник позивача Гербеда Г.Г. підтримав позов, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» Линник Я.В. у задоволенні позову просив відмовити. Інші учасники не з`явились у судове засідання, повідомлені належним чином. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 07 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №49/П/29/2008-840 (а.с.110-113 т.1), також в якості забезпечення виконання зобов`язань по цьому кредитному договору укладено договір іпотеки (а.с.114-116 т.1), та договір поруки, відповідно до якого поручитель [PERSON] та позичальник [PERSON] відповідають перед банком як солідарні боржники. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва у справі № 2-13497/09 від 27 листопада 2009 року були задоволені вимоги ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , розірвано кредитний договір №49/П/29/2008-840, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] борг у сумі 155259,87 дол. США, що дорівнює 1203108 грн. 73 коп. за рахунок іпотеки: земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишенківська сільська рада, с.Вишеньки, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер 3220881300:04:002:0267. У рішенні суд мотивував необхідність розірвання договору №49/П/29/2008-840, посилаючись на ч.2 ст.651 ЦК України та у зв`язку з тим, що відповідач істотно порушив умови договору, своєчасно не повернув позивачу кошти. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 "Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Рішенням ФГВФО від 20 лютого 2020 року були затверджені умови продажу активів ПАТ «КБ «Надра» - кредитного портфелю, що складається з прав вимоги за 204 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою. Серед переліку таких кредитних договорів, є кредитний договір №49/П/29/2008-840, укладений з [PERSON] (а.с.131-135 т.1). Відповідно до протоколу електронного аукціону від 27 березня 2020 року (а.с.139-140 т.1) переможцем торгів стало ТОВ «Укрдебт плюс». 23 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт плюс» був укладений договір №GL3N216868 (а.с.104-106 т.1), відповідно до якого банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку права вимоги до позичальників, та заставодавців (іпотекодавців) та поручителів. В тому числі було відступлено і право вимоги до боржника [PERSON] , що підтверджується реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються (а.с.107 т.1). Згідно з п.4.1 договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти у розмірі 10423955,95 грн. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором відповідно до п.6.5. договору (п.6.5 - договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального засвідчення) на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1179 від 22 червня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном (активами) ПАТ «КБ «Надра» та задоволення вимог його кредиторів продовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України). До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина п`ята статті 655 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду 16 березня 2021 року розглядаючи справу №906/1174/18 зробила правовий висновок про те, що за своєю правовою природою спірний договір є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу. Також вказала, що у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок, який надалі застосувала у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме - кредитор-банк або інша фінансова установа. З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) від 16 березня 2021 року, Велика Палата Верховного Суду відступила від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Судом встановлено, що ПАТ «КБ «Надра» з 04 червня 2015 року був позбавлений ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відтак ПАТ «КБ «Надра» з метою завершення банківської діяльності банку мав право укладати договір про відступлення права вимоги не тільки з фінансовими установами. Укладення 23 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт плюс» договору №GL3N216868 відступлення прав вимоги у процедурі примусової ліквідації банку відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач не довів належними та допустимими доказами зворотнього. Крім того, суд враховує, що за умовами оспорюваного договору, до ТОВ «Укрдебт плюс» перейшло право вимоги за 204 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, в тому числі і за кредитним договором позивача. Позивач, звертаючись до суду просив визнати недійсним увесь договір, а не частину договору, що стосується безпосередньо його прав та інтересів, що безумовно порушує права ТОВ «Укрдебт плюс» як нового кредитора на отримання своїх майнових вимог за іншими 203 кредитними договорами. Стосовно позиції позивача про те, що його права як заінтересованої особи в розумінні ч.3 ст.215 ЦК України порушені передачею не існуючої вимоги від первісного кредиторадо «Укрдебт плюс» варто зазначити наступне. Право вимоги до боржника за кредитним договором нерозривно пов`язано з грошовим зобов`язанням, що виникло на підставі цього договору. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.599 ЦК України, вказане зобов`язання може бути припинено виключно виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник погасив борг за кредитним договором. Крім того, главою 50 "Припинення зобов`язання" розділу І "Загальні положення про зобов`язання" книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України не визначено такої підстави для припинення зобов`язання, як розірвання договору. Кредитний договір №49/П/29/2008-840, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 листопада 2009 року, тому що боржник не належним чином виконував свої зобов`язання перед кредитором ВАТ «КБ «Надра». Тому посилання позивача на розірвання кредитного договору, і відтак на те, що на момент переходу права вимоги від банку до ТОВ «Укрдебт плюс», у ПАТ «КБ «Надра» не існувало дійсної вимоги до боржника [PERSON] , і банк не міг відступити таку вимогу іншій особі, суд оцінює критично. Таким чином, підстави для визнання недійсним договору №GL3N216868 відступлення прав вимоги від 23.04.2020 відсутні, а відтак немає підстав і для задоволення похідної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса КМНО Розсохи С.С. індексний номер 52062551 від 25.04.2020 та запис про державну реєстрацію іпотеки, номер запису 36338376 від 07.03.2008. 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в позові судові витрати, понесені позивачем, належить покласти на позивача.

Outcome: dismissed