Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про відшкодування шкоди та надання інформації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28 березня 2019 року він подав до «Дніпрогазу» заяву, в якій запитував необхідну йому, як споживачу, інформацію. 24 червня 2019 року суд своїм рішенням у справі №201/5303/19 зобов`язав "ДНІПРОГАЗ" направити або вручити [PERSON] відповідь на цю його заяву від 28 березня 2019 року, яка була зареєстрована "ДНІПРОГАЗом" 28 березня 2019 року за вх. №ЗГ-2287. Листом за вих.№85/17/1-02 від 20.02.2020 відповідач на виконання цього рішення су\-ду надіслав як додаток до цього листа копію листа за вих.№491007.2-Лв-3488-0419 від 23.04.2019. В листі ж за вих.№491007.2-Лв-3488-0419 від 23.04.2019, як вбачається з його копії надісланої позивачу, міститься лише частина тієї інформації, яку останній запитав у відповідача. Ні до листа за вих.№85/17/1-02 від 20.02.2020, ні до листа за вих.№491007.2-Лв-3488- 0419 від 23.04.2019 не додано документального підтвердження правомірності застосування від\-повідачем норми споживання у 7,1 м3 у липні-вересні 2016 року та не пояснено навіть з якої причини була застосована ця норма споживання. Не додані до цих його листів також і акти, які складені від\-повідачем з теплопостачальною організацією, про відсутність централізованого гарячого водопо\-стачання за адресою позивача у липні-вересні 2016 року та у період з 01.01.2017 по 01.04.2019, а відповідно до листа за вих.№491007.2-Сл-1877-0319 від 04.03.2019 (далі цитата з цього листа): «термін відсутності централізованого водопостачання фіксується в двосторонньому акті, що підписується теплопостачальною організацією та оператором газорозподільної системи» (тобто наразі це "ДНІПРОГАЗ"). Згідно ж ст.19 Закону України «Про звернення громадян» (далі ЗАКОН №393_96) у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді його заяви відповідач мав скласти про це мотивовану постанову, а він такої постанови не склав. Згідно ж норми ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до норми ст.5 Закону України «Про інформацію» (далі ЗАКОН №2657-ХІІ) позивач має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання і використання інформа\-ції, необхідної для реалізації ним своїх прав, свобод і законних інтересів. Він, як суб`єкт інформа\-ційних відносин, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Верховним Судом в постанові від 19 грудня 2018 року у справі №199/568/17 за позовом [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «ДНІПРОГАЗ» зроблено висновок, що (далі цитата з цієї поста\-нови): «Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] є споживачами послуг ПАТ «Дніпро\-газ», що підтверджується договором про надання населенню послуг з газопостачання від 28 квітня 2000 року». Відповідно до норми п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі ЗА\-КОН №1023-ХІІ) позивач як споживач продукції відповідача має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Відповідно до норми п.5 ч.1 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» (далі ЗА\-КОН №329-VIII) позивач має право на безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показники власного споживання природного газу. Відповідно до норми п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі ЗАКОН №1875-IV) позивач має право одержати необхідну інформацію про перелік житлово-кому\-нальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. До тепер позивач не одержав від "ДНІПРОГАЗ" в повному обсязі запитувану у заяві до нього 28 березня 2019 року інформацію - тож "ДНІПРОГАЗ" порушив норми п.4 ч.1 ст.4 ЗАКОНУ №1023-ХІІ, п.5 ч.1 ст.13 ЗАКОНУ №329-VIII, ст.5 ЗАКОНУ №2657-ХІІ та п.2 ч.1 ст.20 ЗАКОНУ №1875-IV. Вищезазначена неправомірна бездіяльність відповідача порушили звичний уклад життя позивача. Він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зруч\-ностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює йому моральної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди виз\-начається судом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням викладеного позивач [PERSON] просив суд - відшкодувати йому грошима моральну шкоду, заподіяну АТ «Дніпрогаз» його неправомірною бездіяльністю у розмірі, визначеному судом на свій розсуд відповідно до норми ч.3 ст.23 ЦК України з врахуванням вимог розумності і справедливості, зобов`язати відповідача надати позивачу запитувану у його заяві від 28 березня 2019 року наступну інформацію, а саме - надати позивачу відповідне документальне підтвердження правомірності застосування норми споживання у 7,1 м3 у липні-вересні 2016 року та надати копії актів, які були складені відповідачем з теплопостачальною організацією, про відсутність централізованого гарячого водопостачання за його адресою у липні-вересні 2016 року та у період з 01.01.2017 по 01.04.2019. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Якименко Л.Г. 24.06.2020 (а.с.26). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року справу передано по підсудності Жовтневому районному суду м.Дніпропетровська (а.с.8). Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2020 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.23). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляду справи в порядку загального позовного провадження, а також витребувано з ПАТ «Дніпрогаз» оригінал заяви від 28 березня 2019 року [PERSON] та оригінал листа за вихідним №491007.2-Лв-3488-0419 від 23.04.2019 (а.с.27). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «Дніпрогаз» - АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (а.с.56). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду (а.с.59). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2020 року закрито провадження по цивільній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (а.с.80-81). Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2020 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.132-135). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021, цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. (а.с.143). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено до судового розгляду (а.с.144). 13 липня 2021 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява щодо розгляду справи за його відсутності (а.с.62). Представник відповідача також надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Крім того, відповідачем надано відзив на позов, в якому вони не погоджуються з поданим позовом і вважають його безпідставним, оскільки відповідь на його звернення надано у встановленому законом порядку (а.с.32-35). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28 березня 2019 року [PERSON] подав до ПАТ "Дніпрогаз" заяву, в якій просив: - виконати рішення суду від 21 лютого 2017 року у справі № 199/568/17 за позовом [PERSON] та [PERSON] до ПАТ "Дніпрогаз"; - повідомити йому інформацію про те, в якому місці (за якою адресою) розташована каса ПАТ "Дніпрогаз" з прийому платежів готівкою від населення - споживачів послуг ПАТ "Дніпрогаз" та в які дні та часи вона працює; - повідомити причини, за яких нарахований обсяг природного газу, який був розподілений споживачам за адресою позивача в період з 01 липня 2016 року по 01 січня 2017 року, у липні-вересні відрізняється суттєво від обсягу в жовтні-грудні, як про це зазначено в листі за вих. № 491007.2-Сл-1877-0319 від 04 березня 2019 року [PERSON] ; - надати відповідне документальне підтвердження правомірності такої розбіжності нарахованих обсягів природного газу у липні вересні від обсягу в жовтні-грудні 2017 року, а саме, якщо в цей період ПАТ "Дніпрогаз" складалися відповідні акти з теплопостачальною організацією про відсутність централізованого гарячого водопостачання (надати належним чином засвідчені копії цих актів, а також копії актів, складених у період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2019 року, якщо такі складалися у цей період часу) (а. с. 46). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам. Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Судом також встановлено, що 23 квітня 2019 року на адресу [PERSON] направлено відповідь на його звернення від 28 березня 2019 року (а.с.47). Проаналізувавши вищезазначену відповідь відповідача, суд приходить до висновку, що відповідь від 23 квітня 2019 року містить вичерпні відповіді на питання, які порушено заявником у його зверненні 28 березня 2019 року. За встановлених обставин, судом не встановлено порушення прав позивача, а відтак позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed