Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

На розгляд суду предявлено вказану заяву, в якій [PERSON] просить встановити юридичний факт на підтвердження того, що Договір про надання\~в безстрокове\~користування земельної\~ділянки для\~будівництва індивідувального\~житлового будинку\~на право\~приватної власності\~від 03.11.1969\~року,\~Акт про\~закінчення будівництва\~та введення\~в експуатацію\~індивідуального домоволодіння\~від 07.01.1975\~року,\~виданий на\~ім"я\~(мовою\~оригіналу)\~"Шведько\~Федора Федоровича"\~належать [PERSON],\~померлому 04.04.2006\~року.\~ \~ \~ \~ \~ Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON], який помер 4 квітня 2005 року. Заявником вжито заходи для вступу в права на спадщину, відкриту після смерті батька. В видачі свідоцтва на спадкове майно відмовлено, з причини наявності певних розбіжностей в правовстановлюючих документах на спадкове майно, а саме в договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідувального житлового будинку на право приватної власності від 03.11.1969 року, Акті про закінчення будівництва та введення в експуатацію індивідуального домоволодіння від 07.01.1975 року прізвище батька заявника зазначено як (далі мовою оригіналу) «Шведько». З огляду таких обставин, заявник [PERSON] звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано. Заінтересованою особою Покровською міською радою Донецької області в порядку ч. 3 ст. 294, ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Красноармійськ Донецької області, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Толстого, буд. 56а, - підтверджено відомостями паспорта серійний номер ВВ 187287 (а.с. 4-6). Згідно свідоцтва про народження серійний номер І-НО № 768666, видане (повторно) 04.04.2018 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 29 грудня 1961 року відділом ЗАГС м. Красноармійська складено актовий запис № 896 про народження [PERSON] (заявник по справі), батьками якої зазначено «Швідько Федір Федорович» та «Швідько Галина Станіславівна» (а.с. 9). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серійний номер V-НО № 494371, видане 04.02.1992 року відділом ЗАГС м. Красноармійська 18 вересня 1982 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (заявник по справі) та [PERSON], після одруження заявник іменується прізвищем за чоловіком «Жилякова» (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серійний номер І-НО № 006562 [PERSON] помер (а.с. 11). Згідно свідоцтва про смерть серійний номер І-НО № 010928 [PERSON] померла (а.с. 10). З дотриманням ст. ст. 1221, 1268 ЦК України заявником [PERSON] вжито заходи для прийняття спадщини, відкритої після смерті матері, однак в реалізації юридичних прав спадкоємця виникли певні перешкоди. Так, згідно постанови приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 31 жовтня 2018 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зі змісту постанови приватного нотаріуса вбачається, що 13.04.2018 року заведено спадкову справу № 30/2018 після померлої 27 грудня 2017 року [PERSON]. Спадкове майно складається з житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Толстого, буд. 56, який належав [PERSON], померлому 04 квітня 2015 року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, свідоцтва про право на спадщину на який ще не отримано. Спадкоємцем [PERSON] не надано правовстановлюючих документів щодо належності вказаного майна на ім"я [PERSON] (у відповідності до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (а.с. 17). Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної влсності з числом кімнат від однієї до пяти включно, виданого 03.11.1969 виконкомом Красноармійської міської ради земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (на теперішній час перейменовано в м. Покровськ), вул. Толстого, 56а надано для будівництва житлового будинку площею 30,52 квадратних метри «Шведько Федору Федоровичу» (мовою оригіналу) а.с. 13-14. Вказаний договір укладено на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 22.10.1969 року, складеного російською мовою з зазначенням особистих даних забудовника як «Шведько Федор Федорович» (мовою оригіналу) а.с. 15. Актом від 07.01.1975 року посвідчено факт закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку, за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (на теперішній час перейменовано в м. Покровськ), вул. Толстого, 56а, особисті дані забудовника в документі зазначено як «Шведько Федор Федорович» (мовою оригіналу) а.с. 16 Таким чином, в правовстановлюючих документах на нерухоме (спадкове) майно та свідоцтві про смерть наявні розбіжності в зазначені прізвища померлого (спадкодавця). З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до [PERSON] суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. В судовому\~порядку заявником\~[PERSON]\~порушено вимоги\~встановлення факту\~належності договору\~про надання\~в безстрокове\~користування земельної\~ділянки для\~будівництва індивідуального\~житлового будинку\~на право\~приватної влсності\~з числом\~кімнат від\~однієї до\~пяти включно\~від 03.11.1969\~року та Акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Толстого, буд. 56а від 07.01.1975 року [PERSON], померлому 04.04.2005 року. Вказані документи є правовстановлюючими відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року (діяла з 1966 по 19.01.1996 року). Встановлення факту належності правовстановлюючих документів батьку заяника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, повязані з реалізацією права заявника на отримання спадщини. Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником [PERSON] на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту правовстановлюючих документів, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: approved