Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17\~234,51 доларів США шляхом продажу вказаної квартири ПАТ «ПУМБ». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] 01.08.2007 року був укладений Кредитний договір № 5557904, згідно із умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 25 000 доларів США, а вона зобовязалась використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені Кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 01.08.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 5559560. Предметом іпотеки за даним договором є квартира [ADDRESS], загальною площею 44,2 кв. метрів, яка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу. В порушення норм діючого законодавства та умов укладеного між сторонами кредитного договору, відповідачка [PERSON] належним чином покладені на неї зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконувала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 03.11.2015 року склала 16\~161,88 + 1 072,63 = 17\~234,51 долари США (сімнадцять тисяч двісті тридцять чотири долари США 51 центів), з яких, - заборгованість за сумою кредиту 16\~161,88 долари США (шістнадцять тисяч сто шістдесят один доларів США 88 центи); - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом складає 1 072,63 долари США (одна тисяча сімдесят два долари США 63 центи). Просив звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 5559560 від 01.08.2007 року, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], для задоволення вимог ПАТ "ПУМБ". При цьому визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ «ПУМБ» квартири, що є предметом іпотеки, у будь-якій особі-покупцеві, на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Надати право ПАТ «ПУМБ» щодо всіх повноважень продавця, в тому числі подання заяв, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, подання та отримання будь-яких документів, довідок, витягів, заяв, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмета іпотеки, тощо), необхідних для здійснення продажу, а також стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача\~\~[PERSON], яка діє на підставі довіреності, не з'явилась - надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення у разі повторної неявки відповідачки в судове засідання. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог\~ст. 224-226 ЦПК України\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди представника позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «ПУМБ» виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно зі\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк (кредитор) зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно зі\~ст.1048 ЦК України\~кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, встановлено цивільно-правову відповідальність за порушення умов договору, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено 01.08.2007 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5557904. Згідно із умовами вказаного кредитного договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 25 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 5559560 від 01.08.2007 року. Відповідно до умов наведеного іпотечного договору, іпотекодавець передає іпотекодержателеві в іпотеку об'єкт нерухомого майна - житлову 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,2 кв. метрів, яка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2111. Відповідно до п. 4.1 зазначеного іпотечного договору іпотекоржатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання. Відповідно до ст. ст.\~526,527,530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно із\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків. На теперішній час зобовязання за кредитним договором відповідачкою не виконано, заборгованість станом на 03.11.2015 року склала 16\~161,88 + 1 072,63 = 17\~234,51 долари США (сімнадцять тисяч двісті тридцять чотири долари США 51 центів), з яких, - заборгованість за сумою кредиту 16\~161,88 долари США (шістнадцять тисяч сто шістдесят один доларів США 88 центи); - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом складає 1 072,63 долари США (одна тисяча сімдесят два долари США 63 центи); Розмір вказаної заборгованості підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені\~Законом України "Про іпотеку". Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку"). Згідно із ч. 1\~ст. 7 Закону України "Про іпотеку"\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між\~\~іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідачка [PERSON] основні зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ «ПУМБ» про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог іпотекодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «Перший Український [PERSON]». В той же час суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. За матеріалами справи вбачається, що відповідачка постійно мешкає в м. Маріуполі по вул. Мелітопольській, 28, про що свідчать отримані нею поштові відправлення на зазначену адресу, не має іншого нерухоме житлового майна у власності. Суд, на підставі наведеного зазначає, що відповідачка [PERSON] підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним по справі №6-57цс15 у постанові від 27 травня 2015 року та по справі 6-483цс15 у постанові від 9 вересня 2015 року, вбачається, що установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності. Таким чином рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Крім цього, суд зазначає, що за ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно п. 20 ч. 1 якого місто Маріуполь Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Враховуючи, що суд встановив, що місто Маріуполь Донецької області відноситься до вказаного Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, то [ADDRESS], яка перебуває в іпотеці та належить відповідачці, громадянці України, розташована на території проведення антитерористичної операції, тому зупинено дію ст. 38 Закону України «Про іпотеку» у частині реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж цієї квартири. Таким чином суд дійшов висновку, що на час дії ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» унеможливлюється фактична реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж предмета іпотеки, [ADDRESS]. Враховуючи перелічене суд вважає необхідним у резолютивній частині рішення, задовольняючи вимоги банку, зазначити, що рішення суду не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та виконанню не підлягає в частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 6375,32 грн. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved