Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

25.07.2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її вітчима - [PERSON], що помер [INFO], стверджуючи, що вона пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважної причини, - оскільки у населеному пункті, де вона проживає - у с.Владичень, відсутній нотаріус, вона звернулася з питанням щодо отримання спадщини до сільської ради, і секретарем сільської ради в її присутності було складено заяву про прийняття спадщини, але їй, позивачу, не було ніким роз'яснено, що вона особисто цю заяву має надіслати чи віднести до нотаріуса. Після сплину 6-ти - місячного строку після смерті спадкодавця, вона, позивач, звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але з'ясувалося, що строк звернення до нотаріуса пропущений, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги, пояснивши, що спадкодавець є її вітчимом, останні 25 років проживав з нею, позивачем, та її матір'ю однією сім'єю, вона, позивач, вважала його чоловіком матері та своїм батьком, в них були теплі сімейні стосунки, вона, позивач, доглядала за спадкодавцем, коли він хворів, як за рідною людиною, та разом з матір'ю поховала його після його смерті. Заповіт він склав сам, без будь-якого впливу, це була його власна воля, вона, позивач, навіть не знала про існування заповіту. Вона своєчасно звернулася до сільської ради - до сплину 6-ти-місячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки не була зареєстрована з заповідачем за однією адресою - він, залишивши колишній дружині та своїм дітям від першого шлюбу усе майно та будинок, перейшов жити до її, позивача, матері і проживав з ними однією сім'єю, виростив її, позивача, як свою дочку. З колишньою дружиною та дітьми від першого шлюбу свого вітчима в неї, позивача, немає а ні теплих дружніх, а ні напружених стосунків - вони практично не спілкуються. Крім того, вона, позивач, звернулася саме до сільської ради з заявою про прийняття спадщини, оскільки усі мешканці села завжди так робили і вона вважала, що вчинила усі дії для свого офіційного волевиявлення щодо прийняття спадщини, - шляхом звернення до секретаря сільської ради, що може підтвердити сама секретар, яка запрошена в якості свідка. І не її, позивача, вина, на її думку, в тому, що їй не було роз'яснено, що з заявою про прийняття спадщини, яку їй оформили у сільській раді, потрібно звернутися до нотаріуса, оскільки на заяві написано "до компетентного органу", яким, на її думку, стосовно саме цього питання, є сільська рада. Відповідач та третя особа на боці відповідача пояснили суду, що спадкодавець є їхнім рідним батьком, на момент його смерті разом з ним був зареєстрований відповідач [PERSON], який прийняв спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем. На їхню думку, майно їх батька мають успадкувати рідні діти, але поважають волю померлого, хоча й не розуміють, чому батько заповідав земельну ділянку падчерці, а не, хоча б, своїй співмешканці - матері позивачки, з якою прожив останні 25 років. Крім того, оскільки позивач пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на їхню думку, відсутні підстави вважати, що існують причини, які можна визнати поважними - що перешкодили позивачу звернутися з заявою про прийняття спадщини своєчасно, в установлені законодавством строки, оскільки не знання нею закону про звернення саме до нотаріуса, а не до сільської ради з заявою про прийняття спадщини, - не є причиною, яку суд може визнати поважною. Тому у задоволенні вимог позивача потрібно відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є секретарем сільської ради, до неї дійсно, у січні 2017 року звернулася позивач з питанням про оформлення спадщини і вона, свідок, допомагала позивачу скласти заяву про прийняття спадщини, але чи роз'яснювала вона, свідок, позивачу, що з цією заявою потрібно звернутися до нотаріуса до сплину 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, вона, свідок, не пам'ятає. На її думку, це є упущенням в роботі діловодства сільської ради і цей момент має бути врахований в роботі - надавати роз'яснення у письмовій формі під підпис усім спадкоємцям, які звернулися до сільської ради з такими ж самими питаннями, та видавати копію цих письмових роз'яснень на руки спадкоємцям, щоб вони вдома у спокійній обстановці, змогли зрозуміти свої дії для прийняття спадщини. На підтвердження своїх слів - щодо звернення позивача до сільської ради, свідок надала суду для огляду "Книгу реєстрації нотаріальних дій" за 2017рік, де, під №10 дійсно є запис про написання позивачу тієї заяви, про яку йшла мова у судовому засіданні. Щодо надсилання цієї заяви нотаріусу, стверджувала свідок, то до повноважень і обов'язків сільської ради та її особисто така дія не входить. Вислухавши у судовому засіданні сторони, вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], яке було видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області 04.01.2017р., актовий запис №1; після його смерті відкрилася спадщина (а.с.5); - згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.2009 року, виданого на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 05.09.2005р. №604 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01055180083, згідно якого спадкодавцю [PERSON] належать дві земельні ділянки площею 0,28га та 2,9га сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], що розташована на території Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.11); - згідно заповіту від 07.03.2013 року, що завірений державним нотаріусом в м.Болград Одеської області Станєвою В.Б., та зареєстрованого в реєстрі за №261, [PERSON] заповідав свої земельні ділянки, зазначені у вищевказаному державному Акті на право власності на земельну ділянку своїй дочці - позивачу [PERSON], 1975р. народження (а.с.8); - згідно постанови приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. №1261/02.31 від 19.07.2017 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку, що наданий законом для прийняття спадщини (а.с.12); - згідно довідки Владиченської сільської ради №480 від 18.07.2017р., в погосподарській книзі №1 [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, які розташована у [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,63га, і який постійно, по день своєї смерті, був зареєстрований у цьому будинку, але проживав по [ADDRESS] по день своєї смерті, разом з ним були зареєстровані у будинку по [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., заповіт спадкодавець залишив на ім'я [PERSON] (а.с.9); - відповідно до відповіді нотаріуса, спадкова справа щодо майна [PERSON] заводилася, її матеріали містять одну заяву про прийняття спадщини - [PERSON], якій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку, встановленого законодавством - 6-ти місяців - для звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Оскільки позивачем надано суду відповідні докази на поважність причини пропуску нею строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що ці докази є достатніми і належними, оскільки дійсно підтверджують волю та намір позивача для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], і вона здійснила усі можливі дії для того, щоб своєчасно звернутися з відповідною офіційною заявою - звернулася до сільської ради, на яку покладені певні нотаріальні функції за відсутності нотаріуса у населеному пункті, в якому нотаріус відсутній. Згідно "Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування" затвердженого наказом мінюсту України від 11.11.2011 №3306/5, в якій зазначено Перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України "Про нотаріат", згідно якої "У сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: \ Абзац перший частини першої статті 37 в редакції Закону N 1709-VII ( 1709-18 ) від 20.10.2014\ 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах; 6) видають свідоцтва про право на спадщину;\Частину першу статті 37 доповнено пунктом 6 згідно із Законом N 1709-VII (1709-18) від 20.10.2014\ 7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. \Частину першу статті 37 доповнено пунктом 7 згідно із Законом N 1709-VII (1709-18) від 20.10.2014\\Частина перша статті 37 в редакції Закону N1054-VI (1054-17) від 03.03.2009\. Таким чином, суд дійшов висновку, що заперечення щодо предмету позову відповідача та третьої особи на його боці, не ґрунтуються на відповідних доказах, відомостях та усних поясненнях, що свідчили би про те, що визнання вимог позову порушить права, свободи чи інтереси будь-яких осіб, а тому твердження позивача щодо поважності причин пропуску нею строку звернення саме до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини - обґрунтованими, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, оскільки суду на спростування вимог позову не надано доказів щодо наявності рішення суду про скасування заповіту, про його оскарження, тощо. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно до ст.ст.1220,1268ч.5 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983р. "Про практику розгляду судами України справ про спадкування ", заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно п.4 вищевказаної постанови, строк, передбачений ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, який складає шість місяців, може бути продовжений судом за заявою зацікавленої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів та пояснень, суд дійшов висновку щодо поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, через що необхідно встановити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved