Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи її тим, що проживає з дружиною більше 30років за адресою [ADDRESS],та являється споживачем послуг з газопостачання. Квартирного лічильника не має. Постачання газу до квартири, та оплата вартості наданих послуг з газопостачання здійснюється на підставі "Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання", укладеного між [PERSON] та ТОВ "Київоблгаз збут" і ПАТ "Київоблгаз" з другої сторони. До червня 2017року, розрахунок за спожитий газ здійснювався позивачем за нормами споживання , та становив по 7,1м3 на одну особу. На виконання вимог ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011року № 3533-VI в м. Біла Церква було розпочато встановлення загальнобудинкових вузлів обліку та квартирні лічильники природного газу. 20.05.2016 року на звернення голови правління ОСББ "Оберіг-79" Куценка В.Ю. начальник Білоцерківської ФЕГГ Савельєв І.В. листом запевнив співвласників ОСББ, що оскільки в будинку [ADDRESS] природний газ використовується тільки для приготування їжі, то в квартирах цього будинку в передбачений строк - до 01.01.2018 р. буде встановлено квартирні лічильники газу. Проте, всупереч вимогам Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу "Білоцерківська філія ПАТ "Київоблгаз" без дозволу співвласників багатоквартирного будинку, встановила будинковий вузол обліку природного газу, та ввела його в експлуатацію склавши відповідний Акт приймання закінченого будівництва об'єкта системи газопостачання встановлення будинкового вузла обліку газу, за підписом ЖЕК №1, а не представника ОСББ. Позивач зазначає, що обладнавши в незаконний спосіб будинок ОСББ «Оберіг-79» будинковим вузлом обліку природного газу, позивачу нараховують за показниками загальнобудинкового вузла, без врахування фактичних об'ємів, які споживає його сім'я з двох осіб. В зв'язку з наведеним, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, позивач просив суд визнати дії ПАТ по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" в частині визначення об'єму спожитого газу та нарахування плати за спожитий газ, виходячи із показників загально будинкового вузла обліку природного газу, закріпленого на будинку ОСББ "Оберіг-79" по [ADDRESS] - незаконними; визнати незаконним встановлення на будинку ОСББ "Оберіг-79" по [ADDRESS] загальнобудинкового вузла обліку природного газу; поновити право позивачу на безоплатне встановлення індивідуального лічильника природного газу в його квартирі; зобов'язати ПАТ «Київоблгаз» встановити на кухні в квартирі позивача індивідуальний лічильник природного газу; зобов'язати ТОВ «Київоблгаз Збут» до моменту встановлення квартирного лічильника природного газу визначати об'єми спожитого газу в квартирі [ADDRESS] нормами споживання, визначеними діючим законодавством; зобов'язати ТОВ «КиївоблгазЗбут» здійснити перерахування вартості використаного сім'єю позивача газу з 01.06.2017 року по даний час не за показниками будинкового вузла обліку газу, а за вартістю газу за нормами споживання, що діяли в зазначений час; стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 5000 грн. та 316грн. витрат пов'язаних з поданням позовної заяви до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги. Представник ПАТ «Київоблгаз» в судовому засіданні позов не визнав. Представник ТОВ «Київоблгаз Збут» заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач разом зі своєю дружиною зареєстровані і проживають за адресою [ADDRESS], та являються споживачами послуг з газопостачання. Встановлено, що квартирного лічильника спожитого газу в квартирі де проживає позивач не має. Постачання газу до квартири, та оплата вартості наданих послуг з газопостачання здійснюється на підставі "Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання", укладеного між [PERSON] та ТОВ "Київоблгаз збут" і ПАТ "Київоблгаз" з другої сторони. Встановлено, що 12.01.2016 року в будинку [ADDRESS] створено ОСББ «Оберіг -79» та з березня 2016року будинок вийшов з-під управління ЖЕК-1 м. Біла Церква. Наведене підтверджено Витягом з ЄДРЮО та Актом приймання-передачі житлового будинку [ADDRESS] з балансу ЖЕК №1 на баланс ОСББ «Оберіг -79» (Т.1 а.с.188-193). Встановлено, що до червня 2017року в квартирі [ADDRESS] надавались послуги з споживання природного газу з розрахунку за спожитий газ за нормами споживання по 7,1м3 на одну особу, що підтверджується відповідними квитанціями, поясненнями позивача. Як було встановлено судом, що ПАТ "Київоблгаз" на виконання вимог Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" від 16.06.2011р. № 3533-VІ розпочав встановлювати в м. Біла Церква загальнобудинкові вузли обліку, та квартирні лічильники природного газу. Встановлено, що з червня 2017 року ПАТ "Київоблгаз" розпочало визначати об'єми споживання газу, а ТОВ "Київоблгаз збут" нараховувати оплату газу мешканцям будинку [ADDRESS] за показниками загальнобудинкового вузла обліку газу. Позивач суду пояснив, що 20.05.2016року на звернення голови правління ОСББ "Оберіг-79" Куценка В.Ю., начальник Білоцерківської ФЕГГ Савельєв І.В. своїм листом запевнив співвласників ОСББ, що оскільки в будинку [ADDRESS] природний газ використовується тільки для приготування їжі, то в квартирах цього будинку в передбачений строк - до 01.01.2018 р. буде встановлено квартирні лічильники газу, що підтверджено листом від 20.05.2016р (Т1. А.с.38). Однак, 30.11.2016 року в порушення вимог ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", гл. 4 розділу X "Кодексу газорозподільних систем" та вимог п. 1 ст. 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газ» Білоцерківська філія ПАТ "Київоблгаз" без дозволу співвласників - споживачів газу, встановила будинковий вузол обліку природного газу на будинку [ADDRESS]. Позивач вказав, що на його будинку 30.11.2016 року було вмонтовано та введено в експлуатацію за відповідним актом за назвою"Акт приймання закінченого будівництва об'єкта системи газопостачання встановлення будинкового вузла обліку газу" будинковий вузол обліку газу. В цьому акті не зазначено номерів складових вузла обліку газу, відсутні дані, які із них опломбовані, та якою пломбою, не зазначено початкові показники лічильника на час введення його в експлуатацію. В паспортах складових і лічильника не зазначено, коли, з якими параметрами та якою організацією він був змонтований та введений в експлуатацію, що свідчить про недотримання вимог норм "Кодексу газорозподільних систем". З червня 2017 року позивач отримує квитанції з нереальними показниками газу, нові розрахунки об'ємів і вартості природного газу були неадекватні. Оскільки, розміри об'ємів та оплати за показниками будинкового лічильника стали збільшуватися і виявились неспівмірними із оплатою по нормах споживання, чи оплатою, що нараховується споживачам, квартири яких обладнано індивідуальними лічильниками газу. З квитанцій позивача слідує, що сім'я позивача з двох осіб спожила газу для приготування їжі : у вересні 2017 року - 17,970 м3 ; в жовтні - 39,32 м3; в листопаді - 28,70 м3; в грудні - 34,680 м3; і в січні 2018 року - 42,280 м3. Заперечуючи позов, представник відповідача ПАТ «Київоблгаз» суду пояснив, що встановлення загально будинкового лічильника газу на будинок [ADDRESS] було здійснено відповідно до рішення НКРЕКП. При встановленні даного лічильника відповідачу не було відомо, що в даному бинку створено ОСББ. Натомість, існувала інформація, що балансоутримувачем даного будинку є ЖЕК №1. Балансоутримувач не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загально будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ, Монтаж газового лічильника у листопаді 2016 року є законним. Даний лічильник працював у тестовому режимі до 01.06.2017 року, а з 01.06.2017 року його ввели в експлуатацію. А у разі незгоди позивача розраховуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку газу, він може встановити за власні кошти квартирний лічильник. Розподділ спожитого газу мешканцями будинку є достовірним, обліковується за фактичним споживанням. Також, представник відповідача вказує, що ПАТ «Київоблгаз» не завдавав моральної шкоди відповідачу, не припиняв газопостачання, не вчиняв жодних неправомірних дій. Обгрунтовуючи свою позицію щодо правильності дій відповідачів, представник ПАТ «Київолблгаз» послався на листи НКРЕКП від 02.06.2016р., від 28.02.2018р., та від 13.03.2018 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка Савельєв І.В., начальник Білоцерківської філії ПАТ «Київоблгаз», суду показав, що з червня 2017 року позивачу нараховується плата за спожитий газ по показникам загально будинкового вузла обліку газу. Свідок в листопаді 2017 року відмовив позивачу у встановленні індивідуального лічильника газу в його квартирі, оскільки мав місце вже загально будинковий лічильник газу. Свідку до листопада 2017 року не було відомо про створене ОСББ в будинку [ADDRESS], а на момент монтування загальнобудинкового лічильника в будинку позивача балансоутримувачем був ЖЕК №1. Свідок [PERSON] який працює майстром служби газу, ствердив, що був присутнім при монтуванні загально будинкового вузла обліку газу в будинку [ADDRESS]. Обставини про дозвіл чи погодження балансоутримувача будинку на встановлення лічильника, свідку не відомо, також, свідку нічого не відомо про спір позивача з відповідачами. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно Кодексу газорозподільних систем Порядок взаємовідносин оператора газорозподільної системи з оператором газотранспортної системи, у тому числі пов'язаних з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи, зокрема щодо якості та обліку природного газу (у тому числі приладового), а також з обміном даних щодо прогнозів відборів/споживання природного газу по споживачах та фактичних обсягів споживання ними природного газу, регулює Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1378/27823 (далі - Кодекс ГТС), договір транспортування природного газу та технічна угода (за наявності), що укладені між сторонами. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину. Згідно ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» 1. Постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року;\Абзац четвертий пункту 1 частини першої статті 2 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2260-VIII від 21.12.2017\ для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. 2. З метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". \Статтю 2 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2260-VIII від 21.12.2017.\. 3. Введення в експлуатацію новозбудованих та/або реконструйованих багатоквартирних жилих будинків і об'єктів виробничого та невиробничого призначення (промисловість, бюджетна сфера, сфера соціально-побутового і культурного призначення тощо) з системами газопостачання здійснюється лише за наявності вузлів обліку природного газу. Згідно ст.. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У разі ненадання співвласниками багатоквартирного будинку згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу суб'єктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється. Встановленим є те, що на час вмонтування в будинку позивача загально будинкового лічильника газу, було створено та належно зареєстровано ОСББ «Оберіг -79» цього будинку. Суд критично ставиться до позиції відповідача про необізнаність існування ОСББ в даному будинку, оскільки така інформація є загальнодоступною, та начальник Білоцерківської філії ПАТ «Київоблгаз» в травні 2016 року сам надавав інформаційну відповідь для ОСББ «Оберіг-79» з приводу встановлення мешканцям квартирних лічильників газу (Т.1 а.с.38). Отже, в супереч заяв позивача на встановлення індивідуального квартирного лічильника газу, в супереч обіцянкам відповідача на вмонтування безкоштовно такого лічильника, на даний час, в помешканні позивача не встановлено квартирного лічильника газу. Крім того, позивач власним коштом розпочав виготовлення технічної документації для встановлення лічильника газу в своїй квартирі. Наразі, відповідач відмовляє у встановленні квартирного лічильника газу, як зазначив в суді позивач, через наявну заборгованість за спожитий газ. Позивач пояснив, що належно оплачує вартість газу за встановленими нормами споживання, а не за визначеними відповідачами об'ємами спожитого газу по будинковому лічильнику. Відповідно до п.6 ст. 4 ЗУ «Про ринок природного газу» ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу та послуги установки LNG, а також інші платежі, пов'язані з доступом до газотранспортних і газорозподільних систем, газосховищ та установки LNG або приєднанням до газотранспортної або газорозподільної системи), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб'єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб'єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав. Згідно ч.1, ч.3 ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Встановленим є те, що позивач, як і інші мешканці багатоквартирного будинку [ADDRESS] заперечували встановлення загальнобудинкового лічильника, бажаючи мати індивідуальні лічильники обліку газу в своїх квартирах. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в т.ч. на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до статті 20 Закону України «Про захист прав споживачів» правила торговельного, побутового та інших видів обслуговування (виконання робіт, надання послуг) затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені правила не можуть суперечити законодавчим актам. А згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Згідно ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідачі порушили права позивача, оскільки при наданні послуги, яку позивач, як споживач міг одержати лише в одного виконавця, а виконавець при цьому нав'язував йому такі умови одержання послуги, які ставили споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, яким встановили лічильники обліку газу в їх помешканнях, тобто безпосередньо на об'єкті побутового споживача (ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Споживач, згідно укладеного з відповідачами договору, зобов'язувався оплачувати вартість прийнятого /спожитого/ природного газу, тобто отриманого безпосередньо споживачем, а не облікованого згідно спільного /загального/ на будинок вузла обліку газу. А тому, дії відповідача ПАТ «Київолгаз» щодо відмови встановлення індивідуального лічильника та нарахування об'ємів природного газу за будинковим лічильником, який було встановлено без погодження з балансоутримувачем будинку, та дії відповідача ТОВ «Київоблгаз збут» щодо проведення нарахування споживачу ціни за об'єм спожитого природного газу за показниками цього будинкового лічильника, починаючи з червня 2017 року - є неправомірними. Та похідним є задоволення позовної вимоги про зобов'язання ТОВ «Київоблгаз збут» провести позивачу відповідного перерахунку за спожитий газ по визначеним постановою КМ України №203 нормам споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, / 7,1 м.куб. на одну особу / з червня 2017 року і по серпень 2018 року, тобто по час чинності даної постанови. А з 09.08.2018 року провести перерахунок за нормами споживання природного газу згідно з Постановою КМ України від 30 січня 2019 р. № 63 « Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами». Враховуючи встановлені обставини по справі, суд прийшов до висновку, що позивачу спричинена моральна шкода такими діями відповідачів. При цьому, суд враховує те, що позивач неодноразово звертався до відповідачів з чисельними скаргами, претензіями, розпочав виготовлення власним коштом технічної документації на встановлення лічильника, мав відмови, та тривалий час отримує квитанції із показниками об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу, які не споживав, позивач вимушений звертатися до суду з позовом, хоча згідно ч.5 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» договір постачання повинен містити такі істотні умови: обов'язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником. А в даному випадку, відповідачі не дотрималися свого обов'язку досудового вирішення спору простим і доступним способом. Сторона відповідача, не дивлячись на правомірність вимоги позивача встановити в його помешканні індивідуальний лічильник обліку газу, заперечує право споживача [PERSON] на встановлення вузла обліку спожитого його сім'єю газу. Позивач 1936 року народження, має незадовільний стан здоров'я, вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав, як споживача. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 '' Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди '' розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках . Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях внаслідок неаргументованої відмови у встановленні індивідуального лічильника газу в помешканні, визначенні об'ємів спожитого газу за показниками будинкового вузла обліку газу, що перевищує норми споживання природного газу населенням, тобто є необґрунтованими та не прозорими, що призвело до виникнення заборгованості за газ, до зміни звичного для позивача способу життя, який вимушений був витрачати додатково свій час і кошти для захисту своїх прав. Таким чином, проаналізувавши вище наведене, суд вважає за можливе визначити розмір спричиненої позивачу моральної шкоди в сумі 500 (п'ятсот) грн. Суд вважає не доведеною позовну вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат на суму 316 грн. за придбання канцелярських товарів і ксерокопіювання документів, оскільки позивачем не надано належних доказів цих витрат на зазначену суму. Так, згідно п.4 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач надав суду товарні чеки, які не є належними доказами в підтвердження проведених оплат. Також, позивач надав квитанції про оплату ксерокопіювання, надіслання документів, у передбачений для підготовки позову до суду час, на суму 140 грн. 15 коп. (Т.1 а.с.73). Суд вважає, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сума судових витрат 140,15 грн. На підставі ст.ст. 133,141 ЦПК України з відповідачів ПАТ «Київоблгаз» та ТОВ «Київоблгаз-Збут» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір - 1921 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial