Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та центрального водовідведення за особовим рахунком [NUMBER] в розмірі 63 968,57 грн, а також 2 102,00 грн судового збору. Позов мотивує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] , й користуються послугами ЛМКП "Львівводоканал", а тому згідно зі ст. 68 ЖК України та ст. 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги водопостачання та водовідведення, у встановлений термін. Однак відповідачі здійснюють оплату за послуги, надані ЛМКП «Львівводоканал», не в повному обсязі. В листопаді 2019 року ЛМКП "Львівводоканал" звернулось з заявою до суду про видачу судового наказу та стягнення 64164,53 грн. з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.01.2020 судовий наказ у справі № 463/10428/19 скасовано. У травні 2020 року відповідачам було направлено попередження про необхідність оплати наданих послуг в сумі 65343,25 грн., однак суму боргу відповідачі не сплатили. Станом на 01.09.2020 за відповідачами рахується заборгованість в сумі 63968,57 грн. Про правильність нарахувань ЛМКП "Львівводоканал" за послуги водопостачання та водовідведення та визнання боргу свідчить той факт, що відповідачі протягом періоду утворення заборгованості не відмовились від надання ЛМКП "Львівводоканал" вказаних послуг. Зважаючи на викладені вище обставини, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у повному обсязі. Ухвалою судді від 06.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідачів [PERSON] надійшов 29.11.2020 відзив на позовну заяву. Зокрема зазначає, що нормальне функціонування та вірне нарахування плати за водоспоживання забезпечується завдяки регулярній повірці вимірювальної техніки. Це підтверджується положеннями ст. 21 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 113/98-ВР чинного на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого до видів державною метрологічного контролю і нагляду належить, зокрема, й повірка засобів вимірювальної техніки. Згідно ч. 2 ст. 28 вищезазначеного Закону, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначений Кабінетом Міністрів України. Остання повірка засобів обліку води в квартирі відповідачів здійснювалася 04.01.2010 року, що підтверджується Актом реєстрації лічильників № 377195. Наступна повірка повинна була, мати місце 2012 року, про що зазначено в Акті, проте вона не відбулася. Відповідачі почали проживати за вказаною адресою у 2012 році і з цього моменту повірка засобів обліку не проводилася, а ЛКП «Львівводоканал» жодного разу не здійснило спроби виконати свій передбачений законом обов`язок в частині контролю міжповіркових інтервалів. Відповідно до п. 10 Правил, оплата послуг за показаннями засобів обліку води встановлених у квартирі (будинку садибного тину), проводиться лише у разі здійснену обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Відповідно до п. 2 вищезгаданих правил, до точками розбору є місця розташування водорозбірних кранів або змішувачів холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибною типу). Факт наявності централізованого лічильника, який не є повіреним та не с захищеним від стороннього втручання, без встановлення таких в кожній точці розбору води позбавляє оплату послуг за показаннями своєї правової підстави, передбаченої пунктом 10 Правил. Протягом цього періоду оплата за водопостачання та водовідведення здійснювалася споживачами згідно з квитанціями, які надсилалися споживачам ЛМКІІ «Львівводоконал» протягом 2012-2019 рр. що підтверджується відсутністю заборгованості станом на 01.06.2019 р. у розмірі позовних вимог, заявлених Позивачем. Це підтверджується відомістю про нарахування та оплату, що наявна у матеріалах справи. Правова підстава оплати послуг за нормами споживання ґрунтується на п. 20 Правил, згідно якого плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (платіжної квитанції). У платіжному документі передбачаються графи для затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу: а також на підставі п. 21, який передбачає, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) на вводах у багатоквартирний будинок засобів облік) води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення господарства. На підставі вищезазначеного, споживачами не було порушено пп.1 і п. 30 Правил, послуги оплачувалися в установлені договором строки та на підставі отриманих квитанцій, і тому правова підстава для задоволення позову відсутня. 02.02.2021 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача [PERSON] зазначає, що 11.07.2019 представником ЛМКП «Львіводоканал» було проведено профілактичний огляд і перевірку фактичних показників лічильника холодної води, зафіксовано фактичний показник 5422. Звертає увагу суду на те, що відповідачі з березня 2016 року жодного разу не подали показники лічильника, що облікує обсяг спожитої ними води, хоча закон покладає цей обов`язок на них. Також відповідачі жодного разу не допустили представника позивача для проведення контрольного огляду та зняття фактичних даних показів, чим також не виконали вимоги ст.30 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». ЛМКП «Львіводоканал» неодноразово скеровував відповідачам листи з вимогою забезпечити доступ представника ЛМКП «Львіводоканал» до мережі водопостачання та водовідведення і засобів обліку. Крім того, відповідачами не надано жодних доказів, що лічильник є несправним. Як наслідок, використання його показів при визначенні обсягу спожитої води є правомірним. Представник відповідачів подала 13.04.2021 заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якої вважає, що відповідачами було повністю виконано свій обов`язок сплачувати за спожиті послуги, до моменту коли позивач вирішив провести додаткове нарахування плати, яке було проведено без повірки, а на підстав огляду. Таким чином позивач не виконав покладеного на нього законодавством обов`язку проведення повірки лічильника, чим зумовив негативні наслідки для споживачів в частині нарахування боргу у розмірі 63968,57 грн. В судовому\~засіданні представник\~позивача позовні\~вимоги підтримав. Пояснив, що в липня 2019 році було здійснено обстеження лічильника відповідачів за адресою [ADDRESS] , і знято показники, про це долучено до матеріалів справи документи. Відповідач розписалась у журналі звірки показників. За показниками лічильника було здійснено донарахування, яке згодом за зверненням відповідачів було скорегована згідно тарифів та визначено суму боргу, у розмірі\~63968,57\~грн.Зазначив, що оскільки відповідачі самостійно показники лічильника з 2016 р. не подавали, не реагували на неодноразові письмові звернення про узгодження дати безпосереднього огляду та повірки засобів обліку та не допускали працівників ЛМКП «Львівводоканал» до помешкання нарахування оплати проводилось виходячи із середнього споживання за попередні два місяці. Також просить врахувати, що фактично квартира відповідачів являє собою половину двохквартирного будинку, який знаходиться на огородженій прибудинковій території доступ до якої обмежений. В зв`язку з чим, твердження відповідачів про можливе використання води підведеної до їх помешкання іншими особами, не може відповідати дійсності. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила повністю з мотивів наведених у відзиві на позову заяву. Додатково пояснила, що з моменту коли відповідачі стали власниками квартири, вони жодного разу не подавали покази лічильника. Квитанції щомісячно надходили, та такі ними були сплачені. В 2019 році представник позивача прийшов та сфотографував лічильник і провів нарахування боргу. Наголошує, що жодного разу повірки лічильника позивачем не здійснювалось. Підтвердила, що лічильник знаходиться у приміщенні квартири відповідачів, доступ до такого не надавався. А тому оскільки повірка не проводилась, можна вважати що такий лічильник не є справним і саме тому немає підстав для стягнення боргу, який нараховано виходячи з показників вказаного лічильника. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Також, за даною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON] . Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату послуг за особовим рахунком № [NUMBER] , доданої до позовної заяви, позивач надає відповідачам послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Як встановлено судом відповідачам фактично надаються послуги централізованого водопостачання та водовідведення, останні користуються такими, отже зобов`язані оплачувати такі. Відповідно до ст. 9 «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Судом встановлено, що 11 липня 2019 року представником ЛМКП «Львіводоканал» було проведено профілактичний огляд і перевірка фактичних показників лічильника холодної води №566216, що зареєстрований за адресою [ADDRESS] , та згідно показників якого здійснюється нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] . Під час перевірки було зафіксовано фактичний показник даного лічильника 5422 (а.с.64). У звіті про проведенні роботи контролера ЛМКП «Львіводоканал» [PERSON] факт зняття фактичних показників було підтверджено підписом відповідачки [PERSON] . Як вбачається із відомостей про нарахування та оплату за централізоване постачання холодної води та водовідведення, заборгованість становить станом на 09.2020 у сумі 63968,57 грн. Відповідачам було здійснено перерахунок вартості спожитих послуг з березня 2016 року згідно діючих за цей період тарифів на суму 17547,48, та станом на 01.10.2019 заборгованість за адресою [ADDRESS] становить при показнику 5737м3 63928,55 грн., дані обставини підтверджуються листом ЛМПК «Львівовдоканал» від 10.10.2019р. (а.с.72). Стороною позивача неодноразово скеровувались на адресу відповідачів письмові попередження про заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення (а.с.5). Однак, на думку сторони відповідачів, позивачем не було виконано свій обов`язок передбачений Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-У 11 в редакції, чинній на час вирішення справи судом. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки ( результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію та воду) покладає на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Зокрема, звертають увагу суду на те, що остання періодична повірка засобів обліку води здійснювалась 04.01.2010, що підтверджується Актом реєстрації лічильника №377195. Наступна повірка повинна була мати місце 2012 року, про що зазначено в акті, однак така не відбулась. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктами 9, 30, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Правила) передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. В той же час, як вбачається із Акту від 3.03.2016 приймання-передачі показань приладів обліку холодної та гарячої води станом на 01.03.2016, ЛКП «500» передало, а ЛМКП «Львівводоканал» прийняло офіційні дані по показаннях приладів обліку холодної та гарячої води, які зняті представниками ЛКП «№500» станом на 01.03.2016. Офіційні дані містяться у додатку до цього Акту. Отже, відповідачі стали абонементами ЛМКП «Львівводоканал» лише у березні 2016 року, відтак у позивача не було обов`язку у 2012 році здійснювати повірку лічильника відповідачів. Окрім того, судом встановлено, що відповідачі не допускали до огляду лічильника представника ЛМКП «Львівводоканал», також дані обставини підтверджуються листами скеровані відповідачам, у яких ЛМКП «Львівводоканал» повідомляє, що відповідно до п.2 ст.30 Постанови КМУ від 21.07.2005 №630 Споживач зобов`язаний: забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем, представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення. У такому також міститься прохання забезпечити доступ до мережі водопостачання та водовідведення (а.с.70,71). Дані обставини не заперечується стороною відповідачів. Також відповідачами, зазначається, як аргумент заперечень проти позовних вимог, те що оскільки не проводилась стороною позивача періодична повірка засобів обліку, на їхню думку, слід прийти до висновку, що лічильник є несправний. Однак, суд не приймає до уваги такі заперечення відповідачів, з наступних мотивів. Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно наданого позивачем акту від 09.03.2021 р. мешканці квартири за адресою : [ADDRESS] не дали дозволу на зняття лічильника для проведення метрологічної повірки. Даний факт представник відповідачів в судовому засіданні підтвердила. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено, що не проведення представниками позивача періодичної повірки квартирного засобу обліку, свідчить про несправність такого та безпідставність позовної вимоги. Так, відповідно до п.12 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Крім того, ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для: проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.2 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Згідно ст.2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~ солідарнувідповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки, виконавцем послуг є ЛМКП «Львіводоканал», який надає послуги відповідачам, відповідачі факт надання та якість жодним чином не оспорюють, то останні повинні сплачувати вартість таких послуг. Доводи відповідачів щодо відсутності заборгованості є необґрунтованими, належними доказами не підтверджуються, спростовуються матеріалами справи. Таким чином, суд вважає обґрунтованим розрахунок боргу, складений позивачем, згідно якого станом на 01.09.2020 розмір заборгованості за послуги централізованого водопостачання за адресою [ADDRESS] , складає 63968,57 грн., які слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача. Інші доводи сторони відповідача не спростовують вищезазначених висновків суду про наявність підстав для стягнення відповідного розміру заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення. При цьому, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення, понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 2102,00 гривень.

Outcome: approved