Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом та просять, після уточнення позовних вимог, зобов'язати відповідачів привести до первісного стану земельну ділянку по [ADDRESS], стягнути з них солідарно завдану суму матеріальної шкоди у розмірі 221176,05 гривень, а також солідарно завдану моральну шкоду на користь [PERSON] у розмірі 3000 гривень і 8000 гривень на користь [PERSON], обґрунтовуючи вимоги тим, що вони є власниками житлового будинку по [ADDRESS], відповідачі як власники сусіднього будинку, здійснювали незаконне будівництво, в результаті якого будинок позивачів отримав пошкодження, тріщини в кам'яній огорожі, будинку, гаражі, позивачі зазнали матеріальної шкоди, розмір якої визначив експерт, та моральної шкоди, що виразилась у втраті позивачами спокою, душевних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням їх майна. У судове засідання позивачка [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON], а також представник третіх осіб, подали заяви, згідно яких доповнені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі, розглянувши справу за їх відсутності, надавши дані про відмову відповідачів від отримання судової повістки та доповненого позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку за місцем проживання, від отримання повідомлень відмовились. Згідно ч.8 ст.76 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про розгляд справи повідомлялась належним чином. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення подальшого затягування розгляду справи та захисту прав інших учасників, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів, що відповідає ч.4 ст.169 ЦПК України. У попередніх судових засіданнях відповідачі проти позову заперечували, за їх клопотанням Ухвалою суду від 05.12.2012 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, витрати за проведення якої покладено у рівних частках на позивачів та відповідачів. Позивачами надано до суду квитанцію про оплату їх частини коштів за проведення експертизи у розмірі 1471,20 грн., однак клопотання експерта про оплату та забезпечення доступу до об'єкту для дослідження виконано відповідачами не було, у зв'язку з чим справу повернуто до суду 12.05.2014 року з повідомленням про неможливість проведення експертизи. У відповідності до ч.1 ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка у справі [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.03.1990 року (а.с.22, 23) являється власником житлового будинку по [ADDRESS], право власності зареєстровано за нею в КП ОМБТІ та РОН 05.04.1990 року. Позивачі перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, нерухоме майно придбано під час шлюбу та являється їх спільною сумісною власністю у відповідності до сімейного законодавства. Відповідачі у справі являються мешканцями сусіднього житлового будинку по вул.5-та Суворовська, буд №12, при цьому 13/25 частки будинку належить на праві власності відповідачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.10.2004 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (а.с.84-87). Також [PERSON] є власником земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0513 га. відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЛ №326144 (а.с.90, 91). У відповідності до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. [PERSON] без відповідних узгоджень та отримання необхідних дозвільних документів розпочала будівництво на своїй земельній ділянці. Згідно з ч.1 та 2 ст.29 Закону України "Про планування і забудову територій", дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно висновку експертизи № 51-08-31-0027.11 від 12.12.2011 року, виконаного експертом ДП «Чорноморський експертно-технічний центр Держпромнагляду України» Дойчевим А.Д. на замовлення позивача [PERSON] (а.с.79-81), зазначено, що тріщини в кам'яній огорожі, в гаражі, в житловому будинку є слідством роботи важкої будівельної техніки та динамічних ударів на будівництві сусідньої споруди за адресою: [ADDRESS], будівництво ведеться без узгодженої проектної документації (це додатково підтверджується вищезазначеним Повідомленням ДАБК №10202/24 від 05.05.2014 року. Також, в матеріалах справи міститься висновок №125-12 експерта, СПД [PERSON], про проведення будівельно-технічного дослідження від 23.02.2012 року (а.с.161-167), де зазначено, що тріщини в кам'яній огорожі, в гаражі, в житловому будинку є слідством роботи важкої будівельної техніки та динамічних ударів на будівництві сусідньої споруди за адресою: [ADDRESS], внаслідок чого сталося погіршення технічного стану обстежуваного житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що зменшило вартість останнього вказаного житлового будинку на 18 700 доларів США або на 149 385 грн. За курсом НБУ на дату оцінки 100 доларів США складало 798,67 грн., на 18.06.2014 року курс НБУ складав 1182,75 грн., відповідно 18 700 доларів США на день розгляду справи в суді становить 221 176,05 грн. Виходячи з того, що процедура проведення будівництва врегульована спеціальними нормами законодавства, які зазначені вище, будівельні роботи здійснюються тільки відповідно до встановленого порядку на підставі відповідної проектної та дозвільної документації та тільки на підставі дозволу на проведення будівельних робіт, суд вважає, що будівництво розпочато неправомірно, що призвело до порушення прав позивачів як співвласників сусіднього будинку та завдання їм матеріальної шкоди у зазначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до п.1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до змісту ст.391 ЦК України, позивачі вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження нерухомим майном, тобто мають право на захист від порушень третіх осіб, не пов'язаних із позбавленням володіння. Відповідно до ст.3 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, дані щодо належності вказаного нерухомого майна обом відповідачам на праві спільної сумісної власності у суду відсутні, тому заявлені до співвідповідача [PERSON] вимоги безпідставні. Стосовно вимог про стягнення з відповідачів на користь кожного з позивачів моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ст.23 та ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її задала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних належних доказів на підтвердження зазначених у позові обставин щодо завдання з вини відповідачів моральної шкоди позивачі суду не надали, обґрунтування позивачів має характер припущення, на яких не може ґрунтуватися рішення суду. З іншими вимогами сторони до суду не звертались. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України та ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачів понесені ними витрати в загальному розмірі 3486,20 грн., що складаються зі сплаченого судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1, 2, 76), а також сплачених позивачем витрат на оплату за проведення експертизи (а.с.218).

Outcome: partial