Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 жовтня 2015 року в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області помер її батько [PERSON], [INFO] , який до дня своєї смерті був зареєстрована та проживала в [INFO]. Місцем відкриття спадщини, згідно статті 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця - смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, відповідно до свідоцтва про прово на спадщину за законом від 05 листопада 2014 року виданого, державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] вона та померлий [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON], [INFO], яка померла 27 жовтня 2000 року є; в 1/2 (одній другій) частці вона її дочка - [PERSON] та в 1/2 (одній другій) частці її чоловік [PERSON]. Вартисть спадкового майна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП N° 0177618 від 09 червня 1997 року, розміром 5.60 га, складає 18307 ( вісімнадцять тисяч триста сім ) гривень. Бажаючи прийняти спадщину після померлого 04 жовтня 2015 року батька [PERSON] вона як спадкоємець за законом в установлений законом строк звернувся до державної нотаріальної контори з цього питання. Однак, 13 липня 2016 року, державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] виніс постанову про відмову - [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельної ділянки площею 2.7124 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області після смерті батька - [PERSON], померлого 04 жовтня 2015 року. Позивач [PERSON], до суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити а.с.34 Представники відповідача [PERSON] селищної ради Широківського району Дніпропетровської області до суду надали заяву, про розгляд справи в їх відсутність позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення а.с. 24. Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора Дніпропетровської області та [PERSON] управління юстиції Дніпропетровської областіналежним чином повідомлені до суду не з'явились. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Позивач по справі - [PERSON] у березні 2016 року, звернулася із заявою до [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті батька - [PERSON], [INFO], який помер 04 жовтня 2015 року. Спадкове майно складається з 1/2 частини земельної ділянки площею 2.7124 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області. Спадкоємцями після смерті батька - [PERSON] є також її сестри - [PERSON] та [PERSON], які заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, не подали. Вони також не подали до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини та не скористалися своїм правом відмовитися від спадщини на мою користь. До суду [PERSON] та [PERSON] надали заяву , в якій відмовляються від вказаної спадщини на користь [PERSON] а.с. 27, 31. 13 липня 2016 року, державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] видано постанову про відмову - [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельної ділянки площею 2.7124 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області після смерті батька - [PERSON], померлого 04 жовтня 2015 року. Вчинити нотаріальні дії, а саме видати їй свідоцтва нотаріус вважає неможливим, з слідуючих підстав: вищевказане спадкове майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14 листопада 2015 року Реєстраційною службою [PERSON] районного управління Дніпропетровської області. Враховуючи, що [PERSON] помер 04 жовтня 2015 року можна стверджувати що такий правовстановлюючий документна частину земельної ділянки - Свідоцтво про право власності, не відповідає вимогам законодавства України, так як документ видано вже після смерті [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2014 року виданого, державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] вона та померлий [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON], [INFO], яка померла 27 жовтня 2000 року є; в 1/2 (одній другій) частці вона її дочка - [PERSON] та в 1/2 (одній другій) частці її чоловік [PERSON]. Вартисть спадкового майна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП N° 0177618 від 09 червня 1997 року, розміром 5.60 га, складає 18307 ( вісімнадцять тисяч триста сім ) гривень. 03 лютого 2015 року позивачка та [PERSON] звернулися до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області з проханням надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою. Розпорядженням голови районної державної адміністрації Широківського району Дніпропетровської області № Р-56/0/392-15 від 25 лютого 2015 року йому та [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у спільну часткову власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] селищної ради (колишнє КСП ім. Фрунзе) Широківського району Дніпропетровської області. У липні 2015 року проект землеустрою було розроблено і передано на затвердження районної державної адміністрації Широківського району Дніпропетровської області. 27 липня 2015 року відділом Держземагенства у [PERSON] районі Дніпропетровської області було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки на ім'я [PERSON] та присвоєно кадастровий номер 1225855100:01:014:0189. У вересні 2015 року проект землеустрою та інші документи на земельну ділянку площею 2.7124 гектарів було передано до [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області для реєстрації права власності на ім'я [PERSON]. 04 жовтня 2015 року помер [PERSON]. З невідомих їй причин реєстрація права власності відбулася після смерті її батька. Після його смерті відкрилась спадщина, на 1/2 частини земельної ділянки площею 2.7124 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Померла [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку - державного акта на право власності. Право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача як спадкоємця померлої. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за позивачем в порядку захисту її спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання у власність земельної ділянки, право на яку мав померлий [PERSON]. Враховуючи викладене, суд

Outcome: approved