Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач 05.01.2021 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 квітня 2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №12015050500000859 про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 272 КК України, в межах якого позивачу 22 грудня 2016 повідомлено про підозру. У подальшому обвинувальний акт направлено до суду. 23.12.2019 Селидівським міським судом Донецької області ухвалено вирок, яким визнано позивача невинуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 272 КК України, та виправдано через недоведеність у його діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 квітня 2020 вирок Селидівського міського суду Донецької області залишено без змін. Зазначив, що він 40 місяців знаходився під слідством та судом. Винесення виправдувального вироку доводить незаконність дій органів досудового розслідування з приводу кримінального переслідування, а тому вважає що має право на відшкодування моральної шкоди згідно із Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання попереднього слідства, прокуратури і суду» і Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генерального прокурора і Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року №6/5/3/41. З метою спростування обвинувачення та доведення невинуватості поніс витрати у зв`язку із отриманням правової допомоги. Внаслідок незаконних дій органів прокуратури і досудового розслідування з приводу кримінального переслідування, йому завдана моральна шкода, оскільки він з авторитетного керівника середнього рівня на підприємстві перетворився на злочинця, що безумовно призвело до порушення його честі і гідності. Постраждали ділова репутація та йог багаторічний авторитет, принижено амбіції. Протягом 40 місяців він вимушений був регулярно брати звільнення на роботі для участі у слідчих діях в судових засіданнях, що створювало конфлікти на підприємстві. В результаті був вимушений звільнитися з підприємства. Окремо зазначав, що надмірна тривалість кримінального провадження проти нього несумісна з вимогами розумного строку, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, оскільки воно невиправдано тривало майже два з половиною роки. Увесь час перебування під слідством мало місце втручання зі сторони органів досудового розслідування і суду в його особисте життя. Кримінальне переслідування потягло вимушені і кардинальні зміни у житті та сім`ї позивача, призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків. Більше трьох років був вимушений захищатися від незаконного обвинувачення, доводити протиправність дій та відверте порушення закону органами досудового розслідування, доводити свою невинуватість та абсурдність обвинувачення. Вважає, що йому спричинено шкоду, завдану незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, у розмірі 400000 грн. Просить стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь суми, сплачені у зв`язку із наданням йому правової допомоги та компенсацію в рахунок відшкодування моральних втрат у розмірі 400000 грн. Ухвалою суду від 11.01.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.02.2021 залучено у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Донецьку обласну прокуратуру. Ухвалою суду від 11.05.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача держави Україна в особі Державної казначейської служби у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, де просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено моральних страждань, та Державна казначейська служба не є належним відповідачем у справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Донецької обласної прокуратури у судовому засіданні не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог, виходячи із спеціальної формули, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Надав письмові пояснення, де зазначив, що з урахування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, становить 241620,00 грн. Установлений законодавством розмір відшкодування повністю враховує компенсацію психологічних переживань позивача, залагодження принижень його честі та гідності. Вважає, заявлену позивачем суму моральної шкоди у розмірі 400000 грн. не обґрунтованою. Суд, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. \~ \~ \~ \~СВ Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області здійснювало досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015050500000859 від 23 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 272 КК України. \~ \~ \~ \~22.12.2016 [PERSON] у кримінальному провадженні №12015050500000859 від 23 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 272 КК України, повідомлено про підозру. Запобіжний захід відносно [PERSON] не обирався. \~ \~ \~ \~Захист підозрюваного [PERSON] здійснював адвокат Косенок О.М. \~ \~ \~ \~У ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №12015050500000859 від 23 квітня 2015 року відносно [PERSON] складено обвинувальний акт, який спрямовано до Селидівського міського суду Донецької області для розгляду. \~ \~ \~ \~Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2019 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 272 КК України та виправдано на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення. \~ \~ \~ \~Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 квітня 2020 року вирок Селидівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2019 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дані обставини учасники справи не оспорюють, а тому відповідно до статті 82 ЦПК України вони доказуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~Позивач звертаючись\~із даним\~позовом зазначав,\~що внаслідок незаконних дій органів прокуратури і досудового розслідування з приводу кримінального переслідування, йому завдана моральна шкода у розмірі 400000,00 грн. \~ \~ \~ \~Отже, даний спір виник у сфері цивільно-правових відносин щодо відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок порушення прав позивача незаконних дій\~органів прокуратури\~і досудового\~розслідування,\~та для його вирішення підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. \~ \~ \~ \~Згідно із Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, який набрав законної сили 11.09.1997, зазначена Конвенція та відповідні протоколи до неї були ратифіковані, тобто з часу набрання законної сили норми Конвенції повинні застосовуватися також при вирішенні спорів судами України, оскільки Україна визнала її чинність у національній правовій системі та обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини з усіх питань, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. \~ \~ \~ \~Застосування положень Європейської конвенції та прецедентної практики Європейського Суду з прав людини національними судами при вирішенні справ про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності, є необхідним, оскільки відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства. Статтею 13\~Європейської Конвенції\~з прав\~людини 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснили свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положенням частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Усі наведені вище випадки є самостійними підставами відшкодування моральної шкоди. Отже, за кожну з незаконних процесуальних дій органів досудового слідства та прокуратури, суду особа може вимагати відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до п. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується суми,\~сплачені громадянином\~у зв`язку\~з поданням\~йому юридичної\~допомоги та моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках. Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року в справі № 6-2885цс16, від 22 червня 2017 року в справі №6-501цс17. Частинами п`ятою, шостою статті 4 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивачем доведено, що він зазнав незаконного втручання у своє особисте життя, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через дії органів досудового розслідування. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності спричинили йому тяжкі душевні страждання та вимагали від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя. Органами досудового слідства були створені процесуальні перешкоди для реалізації прав та свобод позивача. Суд вважає обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів, позивач зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. Крім того, слушними є посилання позивача з приводу строків перебування [PERSON] під кримінальним переслідуванням, яке заслуговує на увагу, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Строки досудового слідства відповідно до міжнародних договорів України повинні бути розумними. Статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року передбачено, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути судимим без невиправданої затримки. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття "розумний строк досудового слідства" є оціночним. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. \~ \~ \~ \~Згідно прецедентної практики Європейського суду у кримінальному провадженні враховується як період досудового розслідування, так і період судового розгляду, апеляційного провадження. У кримінальному провадженні №12015050500000859 від 23 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 272 КК України, [PERSON] повідомлено про підозру 22.12.2016. Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 23.12.2019, залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного суду від 29.04.2020, [PERSON] виправдано за ч. 1 ст. 272 КК. Таким чином, позивач перебував під слідством та судом з 22.12.2016 (з моменту повідомлення про підозру) до 29.04.2020 (ухвалення рішення судом апеляційної інстанції), що становить 3 роки 4 місяці 8 днів. Таким чином, позивач протягом 40,27 місяців перебував під кримінальним переслідуванням. Отже, надмірна тривалість кримінального провадження щодо позивача несумісна з вимогою розумного строку, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги надані позивачем докази з цього приводу, що містяться в матеріалах кримінальних справ, які були досліджені під час судового розгляду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У постанові\~Великої Палати\~Верховного суду\~від 20.09.2018\~у справі\~№ 686/23731/15-ц\~(провадження\~№ 14-298цс18)\~наведено висновок,\~згідно з\~яким:\~«моральною шкодою\~визнаються страждання,\~заподіяні громадянинові\~внаслідок фізичного\~чи психічного\~впливу,\~що призвело\~до погіршення\~або позбавлення\~можливості реалізації\~ним своїх\~звичок і\~бажань,\~погіршення відносин\~з оточуючими\~людьми,\~інших негативних\~наслідків морального\~характеру.\~Визначення розміру\~відшкодування залежить\~від таких\~чинників,\~як характер\~і обсяг\~страждань (фізичного\~болю,\~душевних і\~психічних страждань\~тощо),\~яких зазнав\~позивач,\~можливості відновлення\~немайнових втрат,\~їх тривалість,\~тяжкість вимушених\~змін у\~його життєвих\~і суспільних\~стосунках,\~ступінь зниження\~престижу,\~репутації,\~час та\~зусилля,\~необхідні для\~відновлення попереднього\~стану,\~і сама\~можливість такого\~відновлення у\~необхідному чи\~повному обсязі.\~Тобто суд\~повинен з`ясувати\~усі доводи\~позивача щодо\~обґрунтування ним\~як обставин\~спричинення,\~так і\~розміру моральної\~шкоди,\~дослідити надані\~докази,\~оцінити їх\~та визначити\~конкретний розмір\~моральної шкоди,\~зважаючи на\~засади верховенства\~права,\~вимоги розумності,\~виваженості і\~справедливості».\~ Аналогічне твердження містить постанова Верховного\~Суду від\~28.10.2020\~у справі\~№610/3221/19-ц. Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Слід зазначити, що моральну шкоду не можна виразити у конкретному розмірі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю і спокою, яке відчуває особа, що перебуває під слідством та вимушена доводити свою невинуватість та протиправність дій органів досудового розслідування. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи. Отже, судом встановлено, що перебування позивача під слідством, порушило його звичний уклад життя, позбавило можливості реалізації своїх звичок і бажань, вимагало додаткових зусиль для організації життя та погіршило відносини з оточуючими людьми і відношення останніх до його особистості, чим завдало позивачу моральної шкоди, що становить підставу її відшкодування за\~статтею 1167 ЦК України\~та нормами Закону про відшкодування шкоди, з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких він зазнав. За статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021 року становить 6000 гривень. Внаслідок заподіяння позивачеві моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури під час знаходження [PERSON] під слідством та судом з 22.12.2016 по 29.04.2020 мінімальний розмір моральної шкоди за 40,27 місяців повинен розраховуватися відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» з розрахунку мінімальної заробітної плати на час ухвалення судового рішення, тобто на 2021 рік, в сумі 6000 грн за кожен місяць перебування під слідством та судом, та визначається судом у розмірі 241620\~грн.,\~тобто 6000*40,27, де 40,27 - кількість місяців перебування під слідством та судом, 6000,00 - розмір мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення. При визначенні\~розміру моральної\~шкоди,\~завданої позивачеві,\~суд керується\~принципами верховенства\~права,\~розумності,\~виваженості і\~справедливості,\~враховуючи ступінь\~негативного впливу\~на життя\~позивача як\~факту безпідставного\~кримінального переслідування\~в цілому,\~так і\~факту тривалого\~розгляду кримінального\~провадження щодо\~нього,\~значні порушення\~життєвого укладу,\~переживання та\~моральні страждання,\~які він\~поніс через\~неможливість тривалого\~відновлення своїх\~прав вважає, що зазначені обставини доведені належними та допустимими доказами в рамках даної цивільної справи, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 250000,00 грн., що буде пропорційним, достатнім та відповідатиме встановленим судом обставинам. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо відшкодування сум, сплачених [PERSON] у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, суд враховує вимоги статей 3,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», надані суду: копію постанови про залучення захисника від 26.12.2016, договори про надання юридичних послуг від 05.02.2017, 26.12.2016, укладених між адвокатом Косенком О.М. і [PERSON] , прибуткові касові ордери від 05.02.2017 на суму 8000,00 грн., від 26.12.2016 на суму від 8000,00 грн., та вважає за можливе відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу під час перебування під слідством та судом у розмірі 16 000,00 грн. Таким чином, загальна сума відшкодування складає 266000 грн., з яких розмір моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури під час знаходження [PERSON] під слідством та судом становить 250000,00 грн, розмір суми,\~сплачених у\~зв`язку з\~наданням юридичної\~допомоги складає 16 000,00 грн. Щодо посилання відповідача з приводу того, що Державна казначейська служба не є належним відповідачем у справі, слід зазначити наступне. Відповідно до\~ст.\~4\~Закону України «Про\~порядок відшкодування\~шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 2\~ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Отже, кошти на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено чинним законодавством, підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом їх списання ДКСУ з Єдиного казначейського рахунку, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, яка є їх розпорядником. \~ \~ \~ \~Здійснення такого безспірного списання коштів казначейством передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року N 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників". \~ \~ \~ \~Згідно із п. п. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України N 215 від 15.04.2015 року, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд перевіряє доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. У статті 1176 ЦК України зазначено, що шкода,\~завдана фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту чи\~виправних робіт,\~відшкодовується державою\~у повному\~обсязі незалежно\~від вини\~посадових і\~службових осіб\~органу,\~що здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури або\~суду. За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання. \~ \~ \~ \~У рішенні Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Таким чином, відшкодування майнової шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. У даному позові позивачем виступає фізична особа, яку незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, а відповідачем держава Україна, яка є учасником цивільних відносин, в особі Державної казначейської служби України, що здійснює функцію безспірного списання коштів державного бюджету на підставі судового рішення про відшкодування шкоди, заподіяної неправомірними діями органів прокуратури, досудового слідства. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц зазначила, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоби заявити відповідний позов до Держави України, не є обов`язковою (п.71). Отже,\~у даному випадку держава Україна, яка є учасником цивільних відносин, в особі Державної казначейської служби України, є належним відповідачем у справі. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про судовий збір, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає необхідним компенсувати його за рахунок держави. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Матеріали справи містять докази надання правничої допомоги позивачу, пов`язаних з розглядом даної цивільної справи, а саме копію договору доручення про надання юридичних (адвокатських) послуг від 06 серпня 2020 року, укладеного між позивачем та адвокатом Косенком О. М. За змістом р. 2 вказаного договору адвокат надає клієнту наступні послуги: збір документів, необхідних для відшкодування шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності; підготовка та подача до суду позовної заяви про відшкодування шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності; представництво інтересів клієнта в судах усіх інстанцій з правами, наданими позивачу; представництво інтересів клієнта у виконавчому провадженні з виконання судового рішення про відшкодування шкоди; підготовка документів та заяви про відшкодування витрат на правову допомогу. Згідно з п. 6.1 договору клієнт за надану правову допомогу надає попередню сплату адвокату в розмірі 3\~000,00 грн. На підтвердження сплати вказаної суми позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 06 серпня 2020 року. Частинами 1-3 ст. 137 визначено, що витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір\~суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Пунктом 3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~визначено,\~ що\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~ у разі часткового задоволення позову покладаються: на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на 63%, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу адвоката пропорційно задоволеним позовним вимогам, 63% від 3\~000,00 грн. становить 1\~890,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial