Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду в серпні 2016 року з вищезазначеним позовом. Просила визнати незаконним та скасувати рішення Гадяцької міської ради Полтавської області від 10 липня 2014 року "Про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по вул. Тельмана, 133 гр. [PERSON]М."; визнати незаконним та скасувати рішення Гадяцької міської ради Полтавської області від 12 березня 2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га гр.[PERSON] для ведення особистого селянського господарства, за адресою: м.Гадяч, вул.Тельмана, 135-а, землі сільськогосподарського призначення"; стягнути з Гадяцької міської ради матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивачка в останнє судове засідання не з'явилася, але в попередніх судових засіданнях підтримала позов та пояснила, що будь-яких заяв про відмову від права користування земельною ділянкою вона не підписувала, а про порушення своїх прав дізналася, коли [PERSON] почав будувати огорожу на її земельній ділянці. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що під час виїзду землевопрядника за місцем знаходження земельної ділянки йому було надано письмову заяву про добровільну відмову [PERSON] від права користування частиною земельної ділянки. В подальшому позивачка не висловлювала будь-яких претензій щодо передачі спірної земельної ділянки [PERSON], тому відповідні рішення міської ради є законними. Також заперечують наявність заподіяної позивачці матеріальної та моральної шкоди спірними рішеннями міської ради. Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позову заперечував, так як відмова позивачки від права користування була добровільною, а оформлення права власності його довірителем було проведено на підставі рішень міської ради та згідно вимог чинного законодавства. Також вважає, що спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Заслухавши сторони та їх представників, третю особу та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку в м.Гадяч по вул.Тельмана, 133. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи та рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 21 листопада 1996 року № 431-3 згідно заяви [PERSON] вилучено із земель користування останньої по вул.Тельмана, 133 в м.Гадяч земельну ділянку площею 50 кв.м. на користь земміськфонду. Загальна площа присадибної земельної ділянки становить 1409 кв.м. Рішенням сорок другої сесії шостого скликання Гадяцької міської ради Полтавської області від 10 липня 2014 року припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по вулиці Тельмана,133 гр. [PERSON], яка виділялася для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підставою для прийняття вищезазначеного рішення була заява від 23 червня 2014 року [PERSON] з проханням припинити право користування земельною ділянкою площею 256 кв.м. по вул.Тельмана, 133 в м.Гадяч. Рішенням від 10 липня 2014 року Гадяцька міська рада надала дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 256 кв.м. за адресою: м.Гадяч, вул.Тельмана, 135 - а. Рекомендовано замовити у виконавців робіт із землеустрою виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати виготовлений проект для розгляду на черговій сесії міської ради. Рішенням від 12 березня 2015 року Гадяцька міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за адресою: м.Гадяч, вул.Тельмана, 135-а, землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер земельної ділянки 5320410100:50:004:0962. Цим же рішенням передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0256 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за вищезазначеною адресою. Згідно висновку експерта №884 від 25 травня 2016 року підпис від імені [PERSON] в графі:"(підпис)_" заяви від 23 червня 2014 року, адресованій міському голові [PERSON] про ніби-то відмову [PERSON] від користування земельною ділянкою площею 0,0256 га за адресою м.Гадяч, вул.Тельмана, 133, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Такоим чином, за відсутності волелвиявлення позивачки щодо добровільної відмови від права користування, рішення Гадяцької міської ради Полтавської області від 10 липня 2014 року підлягає скасуванню як таке, що прийняте з порушенням вимог ст.141 Земельного кодексу України. Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача щодо підписання заяви сином позивачки [PERSON] на підставі довіреності від 18 червня 2014 року, так як нею надано повноваження щодо представлення інтересів в управлінні пенсійоного фонду України в Гадяцькому районі з питань оформлення та отримання належних виплат та винагороди. Згідно ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи,яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє вчинила дії , що свідчать про прийняття його до виконання. Суд прийшов до висновку про неможливість застосування правил ст. 241 ЦК України до спірних правовідносин, так як довіреність від 18 червня 2014 року взагалі не містить будь-яких повноважень щодо земельної ділянки. В судовому засіданні свідки не змогли достовірно підтвердити обставини, що позивачці було відомо про підписання заяви від її імені про відмову від права користування землею. Також суду не надано доказів того, що позивачка підписувала акт приймання - передачі межових знаків [PERSON] від 16 жовтня 2014 року та погодилася з встановленими межами. В частині визнання незаконним та скасування рішення Гадяцької міської ради від 12.03.2015 року суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Указаним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за адресою: м.Гадяч, вул.Тельмана, 135-а, землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер земельної ділянки 5320410100:50:004:0962 та передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0256 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за вищезазначеною адресою. Враховуючи, що скасування рішення щодо оформлення права власності [PERSON] зачіпає безпосередньо його права, суд вважає що новий власник спірної земельної ділянки площею 0,0256 га має бути залучений до участі в справі в якості відповідача, а не третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору. Судом в засіданні в порядку ст. 33 ЦПК України було роз'яснено позивачу щодо можливості залучення [PERSON] до участі в справі в якості відповідача, але за відсутності на це згоди позивача, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Окрім того, рішення від 12.03.2015 року прийняте на виконання рішення від 10 липня 2014 року Гадяцької міської ради про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 256 кв.м. за адресою: м.Гадяч, вул.Тельмана, 135 - а, але про скасування вищезазначеного рішення позивачкою вимога не заявлена. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284, відповідно до якої власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Враховуючи, що розмір завданих збитків в сумі 2000 грн. визначений позивачкою без урахування вимог вищезаначеного порядку, позовні вимоги в даній частині є необгрунтованими. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження моральних чи фізичних страждань у зв'язку з прийнятим відповідачем рішенням, а також не обгрунтовано розмір завданої шкоди в сумі 3000 грн, та якими мотивами вона керувалася, визначаючи саме такий розмір шкоди. При вирішенні питань, повязаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, слід ураховувати розяснення, викладені в\~\~\~ п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», з яких вбачається, що земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial