Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

04.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати арешт накладений на земельну ділянку площею 0,1 га., розташованої за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, Фонтанська сільська рада на підставі постанови ВДВС Іллічівського МУЮ в Одеській області. В обґрунтування позову посилається на те, що 13.12.2007 року, між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль», було укладено кредитний договір, на підставі якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 87899,00 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль», було укладено Іпотечний договір, на підставі якого [PERSON] передав в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер 5122786400:01:001:0735. 27.02.2017 року, між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договорам та договорам іпотеки, відповідно до умов якого, до останнього перейшло право іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки. В подальшому між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договорам та договорам іпотеки, відповідно до умов якого, до позивача перейшло право іпотекодержателя за іпотечним договором, який укладено між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль». Позивачу стало відомо, що 27.05.2009 року державним виконавцем ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: №7/09 В-10 ВП №104, якою було накладено арешт на земельну ділянку, яка перебуває в іпотеці позивача. Зазначений арешт на думку позивача порушує його права та інтереси, як іпотекодержателя, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду. В судове засіданні представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про дату час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява непідлягає задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 13.12.2007 року, між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль» укладено кредитний договір №014/83457/85/86887, на підставі якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 87899,00 дол. США /а.с.5-9/. Відповідно до договору іпотеки від 13.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], відповідач [PERSON], передав ВАТ «[PERSON] Аваль» земельну ділянку площею 0,10 га., кадастровий номер 5122786400:01:001:0735, в іпотеку /а.с.10-14/. З договору про відступлення права вимоги №114/7-4373 від 27.02.2017 року та договору про відступлення прав за договором іпотеки від 27.02.2017 року, укладеними між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», вбачається, що до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаними договорами /а.с.15-20/. З договору про відступлення права вимоги №27.02.17-ДГ від 27.02.2017 року та договору про відступлення прав за договором іпотеки від 27.02.2017 року, укладеними між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», вбачається, що до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаними договорами /а.с.21-26/. Витягом з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підтверджується, що на земельну ділянку площею 0,1 га., кадастровий номер 5122786400:01:001:0735, накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №7/09 В-10 ВП №104, 27.05.2009р., відділом ДВС Іллічівського МУЮ в Одеській області /27-28/. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, також вбачається, що існують інші обтяження на все нерухоме майно [PERSON], зокрема в інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи» та АТ «[PERSON] банк Аваль» в особі ОДД АТ «[PERSON] банк Аваль» та на підставі постанови старшого слідчого СВ ПМ ДПА в Одеській області /27-28/. Згідно зі змістом\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 575 ЦК України\~Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі\~ст. 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень\~Закону України\~"Про іпотеку". Відповідно ст.\~1\~Закону України\~"Про\~іпотеку"\~іпотека це\~вид забезпечення\~виконання зобовязання\~нерухомим майном,\~що залишається\~у володінні\~і користуванні\~іпотекодавця,\~згідно з\~яким іпотекодержатель\~має право\~в разі\~невиконання боржником\~забезпеченого іпотекою\~зобовязання одержати\~задоволення своїх\~вимог за\~рахунок предмета\~іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.\~\~\~\~ Порядок задоволення вимог іпотекодержателя\~ за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення\~суду,\~виконавчого напису\~нотаріуса або\~згідно з\~договором про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку"). Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено про існування претензій щодо задоволення боргових вимог за рахунок предмету іпотеки в рамках виконання іпотечного договору (судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або іншого порядку визначеного угодою сторін). Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд виходив з того, що існують інші обтяження нерухомого майна боржника та в силу положень\~ЗУ «Про Іпотеку», права позивача як заставодержателя при наявності інших обтяжень нерухомого майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 514, 572, 575 ЦК України, ст. 1, 33, 36-38 ЗУ «Про іпотеку» та

Outcome: dismissed