Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у розмірі 12 367, 11 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.11.2010 року по 30.09.2016 року у розмірі 10 129, 55 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати та 3% річних. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачем надано заперечення проти позову, в яких [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення заборгованості. Позивачем необґрунтовано пред'явлено до стягнення 3% річних, оскільки ст. 625 ЦК України застосовується до особи, яка порушила грошове зобов'язання, а відповідач ніяких коштів від позивача не отримувала. Крім того, сам розрахунок 3% річних є неправильним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також наполягав на застосуванні наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Додатково зазначив, що трирічний термін має бути пов'язаний з пред'явленням позивачем позову до суду, а не подання ним заяви про видачу судового наказу. Вважає, що подання до суду заяви про видачу судового наказу не перериває строку позовної давності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: м. Харків, пр-т. [ADDRESS], та є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі". Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не виконувала, плату за спожиті послуги не вносила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.11.2010 року по 30.09.2016 року у розмірі 10 129, 55 грн. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що 09 серпня 2016 року КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. 11.08.2016 року судом видано судовий наказ про стягнення заборгованості. В подальшому, ухвалою суду від 15.09.2016 року зазначений судовий наказ скасовано за заявою відповідача. В зв'язку зі скасування судового наказу, КП "Харківські теплові мережі" 31.10.2016 року звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості. Пред'явленням КП "Харківські теплові мережі" 09.08.2016 року заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання позовна давність за вимогами за період з 09.08.2013 року перервалась. З урахуванням розрахунку вартості послуг, наданих позивачем, заборгованість за період з 09.08.2013 року по 30.09.2016 року складає 6 395, 84 грн. Згідно ст 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 09.08.2013 року по 30.09.2016 року у розмірі 6 395, 84 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем в межах трирічного строку позовної давності нараховано 1 976, 00 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 261, 56 грн. - 3% річних від простроченої суми. При перевірці розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивачем вірно обраховано річні за конкретні періоди, а тому посилання відповідача на неправильність розрахунку є необґрунтованими. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" інфляційних витрат та річних. При цьому доводи представника відповідача про те, що дата звернення КП "Харківські теплові мережі" до суду з заявою про видачу судового наказу не впливає на перебіг строку позовної давності і про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України є необґрунтованими з огляду на наступне. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розд. ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати від боржника сплатити гроші за надані послуги. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 р. у справі № 6-931цс15. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. При цьому суд враховує положення ч. 2 ст. 99 ЦПК України, згідно яких у разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Outcome: partial