Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

15.07.2019 року заявник [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності йому - [PERSON] договору купівлі - продажу за реєстровим № 3691 від 28.10.1982 р., посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської нотаріальної контори Богуславською Л.М., на ім`я " [PERSON] ". Мотивуючи заяву тим, що що на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської нотаріальної контори Богуславською Л.М., йому та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, вказаний договір купівлі-продажу було видано на імя " [PERSON] ", хоча за паспортними даними він є " [PERSON] ". Заявник звертався до Третьої Миколаївської нотаріальної контори із заявою про усунення помилки в договорі купівлі-продажу, і отримав відповідь, що у зв`язку з тим, що нотаріус який вчиняв данну нотаріальну дію на данний час в Третій державній нотаріальній конторі не працює, тому помилку виправити не можливо. Внаслідок різності написання по-батькові заявника в договорі купівлі-продажу і паспорті він не може зареєструвати право власності, приватизацію земельної ділянки. В судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та час судового засідання, заяв до суду не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1982 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської нотаріальної контори Богуславською Л.М., заявнику, [PERSON] , та [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3691, належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У договорі купівлі-продажу від 28.10.1982 року по-батькові [PERSON] зазначено як " [PERSON] ", хоча в паспорті заявника його по-батькові вказано " [PERSON] ". Заявник звертався до Третьої Миколаївської нотаріальної контори із заявою про усунення помилки в договорі купівлі-продажу, і отримав відповідь, що у зв`язку з тим, що нотаріус який вчиняв данну нотаріальну дію на данний час в Третій державній нотаріальній конторі не працює, тому помилку виправити не можливо. Різність написання по-батькові заявника в договорі купівлі-продажу і його паспорті на теперішній час перешкоджає йому у реєстрації права власності, приватизацію земельної ділянки. З зазначеного вбачається, що в договорі купівлі-продажу від 28.10.1982 року невірно зазначено прізвище заявника замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З ксерокопії паспорта заявника вбачається, що його по-батькові є « [PERSON] », а не « [PERSON] », протягом життя йому видавалися інші офіційні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтво про одруження, інші документи. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючого документа заявнику, є користування земельною ділянкою. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України. У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 293, Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі наведеного суд вважає за належне задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, де заінтересованою особою виступає Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Outcome: approved