Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить розірвати договір страхування життя, укладений 06.07.2004 року між нею та "Страховою Компанією Гарант-Лайф. Стягнути із ПАТ УСК "Гарант Лайф" на її користь: 2324 доларів США, що становить на день подачі уточненого позову за офіційним курсом НБУ 63\~119,84 грн. суму основного боргу; 7813,53 грн пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 824,88 грн 3% річних. Стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги в розмірі 2 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.07.2004 року між нею та ЗАТ «Страхова Компанія Гарант-Лайф» було укладено Договір страхування життя, що підтверджується заявою №2460 від 01.07.2004 року. 06.07.2004 року було здійснено проплату першого страхового внеску на розрахунковий рахунок страховика в сумі 200 доларів США, що на момент сплати становило 1064,00 грн. і підтверджується відповідною квитанцією. На підставі договору та проплаченого першого страхового внеску страховиком 06.07.2004 року було видано [PERSON] страхування життя № 0001242 на строк 20 років за програмою старахування ДЗ «[PERSON] [PERSON]» та пластикову картку застрахованої особи ПАТ УСК «Гарант Лайф». Таким чином, договір страхування життя між ЗАТ «Страхова Компанія Гарант-Лайф» та нею фактично було укладено 06.07.2004 року. Протягом 13 років на рахунок страховика вона сплачувала щорічно по 200 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу долара США на момент сплати страхові внески, що підтверджується квитанціями. Наміру дострокового розривання договору страхування у неї не було, проте після закінчення терміну дії [PERSON], укладеного між страховиком та її чоловіком [PERSON], після виконання останнім всіх умов договору та зобов"язань, відповідач не повернув йому 3121 доларів США, як це було передбачено Полісом. Дані обставини поставили під сумнів законність діяльності цієї компанії та її платоспроможність, через що вона тричі зверталась до ПАТ УСК "Гарант Лайф" з вимогою розірвати Договір страхування життя та повернути сплачені нею кошти. Відповіді від страхувальника на свої звернення вона так і не отримала, кошти їй повернуті не були. Вищенаведені обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з"явились однак представник [PERSON] подав заяву в якій вказав на те,що позовні вимоги підримали, просили їх задовольнити,справу слухати у їх відсутності. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності та письмових заперечень проти заявлених вимог не направляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. [PERSON] ізст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. [PERSON] ч.1 ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. [PERSON] зі статтею 16 Закону України «Про страхування», статті 979 ЦК України договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобовязання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 06.07.2004 року між Закритим акціонерним товариством «Старохова компанія "Гарант-ЛАЙФ", правонаступником якого є ПАТ "УСК "Гарант-ЛАЙФ", та [PERSON] на підставі заяви №2460 від 01.07.2004 року було укладено Договір добровільного страхування життя, що підтверджується Полісом страхування життя №0001242, програма страхування ДЗ "[PERSON] [PERSON]", строком на двадцять років, а саме - до 06.07.2024 року включно. Початок дії полісу - 06.07.2004 року (а.с.10-11). Протягом 13 років позивачем, відповідно до прийнятих зобов'язань, було здійснено 13 платежів страхових внесків у розмірі 200 доларів США щороку в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент сплати, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с.12-16). Відповідно до пункту 5 вказаного вище [PERSON] у разі дострокового його припинення у звязку з причинами іншими, ніж страховий випадок, страхувальник має право на отримання викупної суми. Викупна сума розраховується математично на день припинення [PERSON] залежно від періоду, протягом якого він діяв. Для отримання викупної суми страхувальник зобовязаний надати заяву про розірвання Договору страхування не пізніше, як за 30 днів до дати, на яку передбачається таке розірвання (а.с. 11) 22.09.2016 року, а згодом і 12.12.2016 року та 23.01.2017 року, позивачем була подана письмова заява про розірвання договору страхування життя від 16.07.2004 року та повернення коштів, в якій вона просила виплатити викупну суму у відповідності до умов Договору (а.с.23-25). Відповідач проігнорував вказану заяву, адже доказів протилежного в судовому засіданні надано не було. [PERSON] страхування встановлено, що якщо строк дії страхового полісу становить 13 років, то при розірванні договору викупна сума становить 2324 доларів США. Відповідно до ч.ч. 6-8 ст.28 Закону України "Про страхування" визначено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. В матеріалах справи наявні докази виконання позивачем умов укладеного договору страхування щодо сплати ним страхових внесків. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази щодо порушення будь-яких умов згаданого договору з боку позивача. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, відповідач, в порушення умов договору страхування, викупної суми їй не сплатив, договір не розірвав. Отже, враховуючи те, що позивач виконав умови Договору, однак відповідач за письмовою заявою страхувальника не надав їй право на дострокове припинення дії договору і отримання викупної суми, позовні вимоги про розірвання Договору страхування життя та стягнення з відповідача на користь позивача 2324 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.03.2017 року становить 63 119, 84 грн., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог про стянення з відповідача пені за кожен день прострочення зобов"язання та 3% річних, суд вважає за необхідне вказати наступне. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Отже, договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобовязанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобовязань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обовязку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Аналізуючи викладене, зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 550 ЦК України. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Аналогічні положення щодо зобовязання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України. Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано. Вищевикладене узгоджене з правовими позиціями Верховного Суду України у справах №№ 6-40цс11 від 14.11.2011 року, 6-49цс12 від 06.06.2012 року. З поданих позивачем розрахунків вбачається, що нарахування пені проведено за формулою П = Сз х ПОс х Д : 100, де П - пеня, Сз - сума заборгованості за період, ПОс - подвійна облікову ставку НБУ на один день, а Д - кількість днів прострочки. За період прострочення з 23.09.2016 року по 27.10.2016 року (34 дні) розмір пені становить 1761,92 грн., з 28.10.2016 року по 01.03.2017 року (125 днів)-6051,61 грн., разом-7813, 53 грн. Розрахунок 3% річних здійснено за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості 63 119,84 грн., Д кількість днів прострочення з 23.09.2016 року по 01.03.2017 року 159 днів. А тому, 63\~119,84 х 3 х 159 : 365 : 100 = 824,88 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних, які становлять 824,88 грн.,та пені у розмірі 7813, 53 грн.також підлягають до задоволення. Відповідно до роз"яснень, викладених у п.14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"у разі пред"явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з передаванням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення". Станом на 01.03.2017 року офіційний курс Національного банку України гривні щодо долара США становив 27,16 грн. за 1 долар. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. судових витрат за надння правової допомоги адвокатом згідно з квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved