Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Представник позивача, від імені та в інтересах останнього, звернувся до суду з позовом доПрАТ "Зернопродукт МХП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина", про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач успадкував після смерті тітки [PERSON] земельну ділянку площею 2,66 га., кадастровий номер 0524383800:01:001:1240, розташовану на території Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Дана земельна ділянка виділена в натурі, встановлені її межі і межові знаки, за збереження яких несе відповідальність позивач. У квітні 2018 позивач приступив до обробітку даної земельної ділянки та посіяв ярий ячмінь. Однак того ж місяця ТОВ АК "Зелена долина" посів ярого ячменю на даній земельній ділянці було спочатку передисковано, потім посіяно соняшник та внесено невідомий агрохімікат, яким було остаточно знищено посів ячменю, при цьому, було знищено і межові знаки. Такі дії посадові особі ТОВ АК "Зелена долина" пояснили тим, що дана земельна ділянка обробляється ними шляхом обміну земельних ділянок (паїв) за домовленністю з ПрАТ "Зернопродукт МХП" (правонаступник ЗАТ "Зернопродукт МХП"), яке нібито є її законним орендарем. Не погодившись з такими діями, позивач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Немирівськоїї місцевої прокуратури, де було внесено відповідні відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ознаками підробки підпису посадовими особами ЗАТ "Зернопродукт МХП" у договорі оренди вищевказаної земельної ділянки та незаконної її передачі у суборенду ТОВ АК "Зелена долина". Незаконне знищення посіву було також зафіксоване актом у складі комісії за підписами[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В подальшому позивач особисто в присутності депутата Крищинецької сільської ради [PERSON] в приміщенні ПрАТ"Зернопродукт МХП" в с. Клебань Тульчинського району звертався до посадових осіб даного підприємства з приводу незаконного використання належної йому земельної ділянки ТОВ АК "Зелена долина". На що отримав відповідь, що дана земельна ділянка знаходиться в оренді ПрАТ"Зернопродукт МХП" відповідно до договору оренди, який підписаний тіткою позивача - [PERSON] та передана у користування ТОВ АК "Зелена долина" в результаті обміну земельними ділянками. На підтвердження своїх слів позивачу було надано договір оренди від 05.10.2008 строком дії 15 років ніби то підписаний його тіткою [PERSON] Однак, у даному договорі відсутній запис про його державну реєстрацію, відтак, право оренди на вищевказану земельну ділянку у ЗАТ"Зернопродукт МХП" не виникло та не оформлено. Також позивачу було відмовлено у наданні будь-яких документів, що підтверджували б передачу земельної ділянки у користування ТОВ АК "Зелена долина" та виплату орендної плати власнику земельної ділянки. Відповідно до отриманого позивачем витягу з державного земельного кадастру, дана земельна ділянка в оренді не перебуває, що ще раз доводить недійсність договору оренди та незаконність дій відповідача та третьої особи. Позивач надсилав листи-претензії на адресу вказаних підприємств, де просив звільнити та повернути належну йому земельну ділянку та відшкодувати завдану шкоду, однак відповідей не отримував. Позивач вказує, що відсутність державної реєстрації на договорі є підставою для визнання договору оренди недійсним. Крім того, [PERSON] у віці 81 рік, не могла підписувати даний договір, оскільки часто хворіла та була під постійним наглядом позивача до самої смерті, а також не могла надавати дозвіл на використання своєї земельної ділянки третім особам, в тому числі і на обмін. Дії по передачі земельної ділянки та знищенню посіяного позиваем ячменю нанесло йому матеріальної шкоди та він зазнав втраченої вигоди. В зв`язку з вказаними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визнати недійсним договір оренди № 141-К-Т-В від 05.10.2008 земельної ділянки площею 2,66 га, кадастровий номер 0524383800:01:001:1240, розташованої на території Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області, та визнати незаконною передачу даної земельної ділянки ПрАТ "Зернопродукт МХП" (правонаступник ЗАТ "Зернопродукт МХП") у користування ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина". Відповідно до надісланого на адресу суду відзиву на позовну заяву (а.с. 87-89), відповідач позов не визнає, вважає договір оренди між [PERSON] та ЗАТ "Зернопродукт МХП" укладеним належним чином, підписаним особисто [PERSON] та зареєстрованим у Тульчинському районному відділі Держкомзему ДП "Цент ДЗК", про що міститься відповідний підпис у Державному реєстрі земель та є відмітка на самому договорі. Вважає, що позивач свідомо зволікав з оформленням спадщини, а також міг безперешкодно, як спадкоємець, отримати відповідну інформацію про відсутність чи наявність орендних відносин по вказаній земельній ділянці, в тому числі і отримати копію договору. Враховуючи факт смерті власника землі та відсутність даних про нового власника, орендна плата за користування земельною ділянкою депонувалась (зберігалася) до моменту зявлення спадкоємців. Позивачем також порушено вимоги щодо повідомлення орендаря про набуття права власності не земельну ділянку, оскільки останній про це дізнався лише з пред`явленого позову. Щодо незаконної передачі земельної ділянки, відповідач зазначає, що він самостійно здійснює обробіток земельної ділянки, а ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" лише надає послуги ПрАТ "Зернопродукт МХП" по обробітку земельної ділянки. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до відповіді представника позивача на відзив на позовну заяву (а.с. 98), представник позивача просить суд не брати до уваги даний відзив через не дотримання відповідачем ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Разом з тим, своєчасність надсилання відзиву встановити не можливо за відсутності доказів про дату вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження, а тому прохання представника відповідача не брати до уваги відзив відповідача через порушення ним процесуальних строків суд залишає без задовлення. Однак, відповідно до ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до акту, складеного працівниками Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.05.2019 (а.с. 96), під час розкриття листа (відзиву на позовну заяву)надісланого від ПрАТ "Зернопродукт МХП" не виявилося вказаних у додатку до відзиву документів, а саме доказів направлення відзиву позивачу на 2-х аркушах. З огляду на викладене, суд не бере до уваги відзив на позовну заяву за відсутності підтвердження надсилання (надання) його копій іншим учасникам справи. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягли, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Позивач пояснив, що його тітка отримала дану земельну ділянку при розпаюванні земель приблизно у 1996 році. Тітка з 1996 року по 2018 рік орендну плату не отримувала. Він про це знає, оскільки останніх сім років доглядав її. Про те, що у неї є земельна ділянка він знав давно, але чому вона не отримувала орендної плати не знає. Договір вона не могла підписати, бо за сім останніх років у неї два рази був інсульт і були паралізовані руки. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що позов є підтвердженим відповідними доказами, а також буде підтвержений показами свідків. Факт державної реєстрації договору ним досліджувався, та зі здобутих доказів було встановлено відсутність державної реєстрації договору оренди. Наполіг на тому, що договір оренди зареєстрованим не був. Підставою для визнання договору оренди недійсним вважає відсутність волевиявлення [PERSON] , а саме те, що дана особа договір не підписувала, так як підпис у договорі здійснено не її почерком. Представник відповідача позов не визнав, вважав його необгрунтованим та таким, що не підтверджений належними доказами. Зазначив, що договір у встановленому законом порядку був зареєстрований, а показами свідків довести підписання, чи не підписання договору не можливо. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи підтримав позицію представника відповідача, вважає, що відсутні докази, що підтвержували б недійсність договору оренди та враховуючи, що друга позовна вимога є похідною від першої, просив повністю відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] пояснив суду, що тітка позивача [PERSON] перебувала у похилому віці. Про існування договору позивач дізнався, коли йому працівник ПрАТ "Зернопродукт МХП" надав копію договору, у якому, зі слів позивача, був відсутній запис та печатка про його державну реєстрацію. З приводу обміну земельними ділянками між ПрАТ "Зернопродукт МХП" та ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" йому нічого не відомо. ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина", наскільки йому відомо, використовуло дану земельну ділянку. Тітка позивача [PERSON] не могла підписувати договір, оскільки була лежачою, її доглядав позивач [PERSON] Договір без підпису і печаток про державну реєстрацію він бачив в с. Клебань у конторі. Де має стояти державна реєстрація на договорі він знає. Позивач використовує земельну ділянку з моменту коли став її власником. Те, що [PERSON] договір не підписувала він знає зі слів [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працював заступником директора АТ "Тульчинський" ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" і був відповідальний за роботу в с. Крищинці, де ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" орендувало земельні паї. Позивач підходив до нього, як до керівника, та виясняв де знаходиться його земельна ділянка і в чийому користуванні. На той час земельна ділянка була в обробітку ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина", оскільки ПрАТ "Зернопродукт МХП" та ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" розмінювались паями. Про існування документів щодо узаконення розмінювання паями, йому як керівнику, нічого відомо не було. Після оформлення спадщини, позивач присупив до обробітку земельної ділянки, а потім сталась така ситуація, що ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" знищила його посіви. Позивач їздив до державного кадастру дізнатись у чийому користуванні знаходиться земельна ділянка, на що позивачем було отримано відповідь, що дана земельна ділянка знаходиться у оренді та про відсутність обтяжень на неї. У якому стані здоров`я знаходилась [PERSON] та чи підписувала вона договір йому не відомо, оскільки він тоді не працював керівником у с. Крищинці. Він виконував функції керівника до яких входило виконання всіх розпоряджень керівництва ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" та здійснення нагляду за їх виконанням, нагляд за процесом використання земельних ділянок та отриманням паїв. За усною домовленністю між керівництвом ПрАТ "Зернопродукт МХП" та ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина", останнє допомагало ПрАТ "Зернопродукт МХП" у обробітку земельних ділянок. Йому не відомо, чи отримував позивач орендну плату від ПрАТ "Зернопродукт МХП". Позивач приступив до обробітку земельної ділянки після оформлення спадщини на неї. Свідок [PERSON] пояснив суду, що йому відомо, що по сусідству з ним жила баба, яка десять років назад померла. Перед тим, вона злягла і позивач за нею доглядав. Останні роки перед смертю [PERSON] він особисто її не бачив, його мати йому розповідала, що вона лежача, за нею доглядає позивач. Чи вона була паралізована йому не відомо. Вона на вулицю не виходила, значить була лежачою. У минулому році до нього приїздив [PERSON] з проханням поїхати на поле подивитись як дискують ячмінь позивача. З приводу розміну земельними ділянками між підприємствами та укладеного договору між [PERSON] та підприємством, а також чи отримував позивач орендну плату йому нічого не відомо. Про те, що договір є недійсним йому розповіли. Свідок [PERSON] пояснив, що йому відомо, що [PERSON] перед смертю перебувала у лежачому стані, з приводу підписання чи не підписання нею договору оренди з ПрАТ "Зернопродукт МХП", а також з приводу обміну земельними ділянками, йому нічого не відомо. Заслухавши позивача, його представника, представників відповідача та третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2014, виданого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. (а.с. 6), позивач успадкував після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , земельну ділянку площею 2,66 га., кадастровий номер 0524383800:01:001:1240, розташовану на території Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.01.2018 (а.с. 9) за позивачем [PERSON] 11.01.2018 зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку. Копія державного акту, виданого Крищинецькою сільською радою від 01.03.2001 (а.с. 10) підтверджує, що спадкодавець [PERSON] дійсно володіла вказаною земельною ділянкою площею 2,66 га., розташованою на території Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Відповідно до копії акту обстеження/огляду вказаної земельної ділянки від 24.04.2018 (а.с. 11), присутні у складі: власника земельної ділянки [PERSON] , депутата сільської ради с. Крищинці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що на земельній ділянці [PERSON] , площею 2,66 га., що виділена межовими знаками, зокрема дерев`яними стовпчиками по середині поля, посадовими особами ТОВ АК "Зелена долина" здійснюється знищення грунтового поверхневого родючого шару землі, на якому наявні посіви зернової культури ячменю, по яких проводилось знищення посіву культури ячменю, засіяного [PERSON] шляхом передискування та посіву соняшника технікою ТОВ АК "Зелена долина", з використанням працівників даного підприємства, а саме: механізатора [PERSON] , жителя с. Крищинці, який проводив передискування посіву ячменю, механізатора [PERSON] , жителя с. Суворовське, що проводив посів соняшника. В ході огляду земельної ділянки [PERSON] повідомив про те, що посадові особи ТОВ АК "Зелена долина" наказали передискувати вказану земельну ділянку та засіяти соняшник. На території земельної ділянки знаходиться техніка вказаного підприємства, а саме трактор ХТЗ з дисковими боронами та трактор МТЗ 82 з сівалкою. Відповідно до витягу з ЄРДР від 15.05.2018 (а.с. 12), за повідомленням [PERSON] , про те, що посадові особи ПрАТ "Зернопродукт МХП" без будь-якої його згоди безпідставно 05.10.2008, шляхом здійснення підробки договору оренди №141-К-Т-В, незаконно передали земельну ділянку (пай) площею 2,66 га. кадастровий номер 0524383800:01:001:1240, розташовану на території Крищинецької сільської ради, у суборенду ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина", 14.05.2018 внесено відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ст. 366 ч. 1 КК України. Відповідно до копії договору оренди землі №141-К-Т-В від 05.10.2008 (а.с. 16-17), наданої на підтвердження позовних вимог, орендодавецем [PERSON] передано орендарю ЗАТ "Зернопродукт МХП" земельну ділянку площею 2,66 га. Відповідно до п.8, договір укладено на п`ятнадцять років. Відповідно до п. 38, 39, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендодавця переходить до спадкоємців або інших осіб. Відповідно до п. 30 договору, орендарю надано право передавати об`єкт оренди в суборенду без додаткового погодження з орендодавцем для здійснення обмінів земельними ділянками з іншими юридичними та фізичними особами, що використовують земельні ділянки на території відповідної сільської ради. Вказаний договір оренди зареєстровано у Тульчинському районному відділі Державної регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.07.2012 за № 052438384003631. Відповідно до акту приймання-передачі (а.с. 17), дану земельну ділянку орендодавцем [PERSON] передано орендарю ЗАТ "Зернопродукт МХП". Відповідно до копії акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 11.03.2018 (а.с. 18), межі вищевказаної земельної ділянки наданої [PERSON] , закріплені в натурі межовими знаками - дерев`яними стовпами та пред`явлені йому на зберігання. За заявою позивача [PERSON] , поданою до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо надання відомостей про державну реєстрацію договору оренди вищезазначеної земельної ділянки (а.с. 25), позивачу надано відповідь (а.с. 26), що договір оренди земельної ділянки зареєстровано у відділі Держкомзему у Тульчинському районі Вінницької області від 17.07.2012 за реєстраційним номером №052438384003631 за зверненням орендаря ЗАТ"Зернопродукт МХП". Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру щодо вищевказаної земельної ділянки, власником якої є позивач [PERSON] , дана земельна ділянка зареєстрована Відділом Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області 17.05.2016 (а.с. 20-24). Позивач звертався до ПрАТ "Зернопродукт МХП" та ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" з заявами-претензіями з пропозицією повернути йому матеріальну шкоду та втрачену вигоду в зв`язку зі знищенням посіву ярого ячменю (а.с. 27-30). Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 638 ЦК України визначено, що дійсним є договір, який відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України однією з вимог чинності правочину є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", у разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України є недійсним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Однією з підстав визнання договору оренди земельної ділянки недійсним позивач вказує відсутність волевиявлення орендодавця [PERSON] на укладення договору, що полягає у тому, що вона даний договір не підписувала, так як підпис у договорі здійснено по-перше, не її почерком, по-друге, вона була особою похилого віку, мала певні фізичні обмеження щодо підписання договору і позивач, здійснюючи постійний догляд за нею у останні роки її життя, достовірно знав, що вона даного договору не підписувала. Разом з тим, жодних доказів відсутності волевиявлення [PERSON] у момент підписання договору оренди, а саме того, що вона даний договір не підписувала, чи підробки її підпису у договорі, а також доказів фізичної неспроможності на підписання договору, позивачем та його представником суду не надано, не підтверджено дані обставини і показами свідків. Так, показами свідків частково підтверджено, що [PERSON] дійсно була особою похилого віку, мала проблеми з пересуванням, однак на протязі якого саме часу вона хворіла, чи заважала хвороба здійснити підпис у договорі і чи саме в період, коли було укладено договір вона хворіла, свідками не підтверджено. Іншою підставою для визнання договору оренди недійсним позивач вказує відсутність його державної реєстрації. Так дійсно, відповідно до ст. 125 ЦК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладення договору, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. У редакції даної статті, чинній на момент державної реєстрації договору, зазначено, що право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, законодавцем визначено обов`язковість державної реєстрації договору оренди землі. Однак, як встановлено у судовому засіданні, даний договір був зареєстрований у Тульчинському районному відділі Державної регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.07.2012 за № 052438384003631. Також про навність державної реєстрації позивача було повідомлено листом Тульчинського відділення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 26). Таким чином, посилання представника позивача на недійсність договору оренди через відсутність його державної реєстрації є безпідставними. Отже, позивачем та його представником не надано суду жодних доказів на підтвердження зазначених ним підстав визнання договору оренди землі недійсним. За викладених обставин, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Вирішуючи позов в частині визнання незаконною передачу земельної ділянки ПрАТ "Зернопродукт МХП" (правонаступника ЗАТ "Зернопродукт МХП") у користування ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина", суд вважає, що дана вимога є по суті похідною від першої вимоги щодо визнання договору оренди недійсним і її вирішення залежить від того є договір оренди чинним, чи ні. Статтею 152 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Слід зауважити, що як встановлено у судовому засіданні, відповідно до п. 30 договору оренди, орендарю надано право передавати об`єкт оренди в суборенду без додаткового погодження з орендодавцем для здійснення обмінів земельними ділянками з іншими юридичними та фізичними особами, що використовують земельні ділянки на території відповідної сільської ради. Разом з тим, жодних письмових доказів незаконності передання, як і взагалі передання, з ПрАТ "Зернопродукт МХП" до ТОВ АК "Зелена долина" земельної ділянки, позивачем та його представником суду не надано. Під доказами передання мається на увазі відповідний договір суборенди, обміну, чи акт прийому-передачі земельної ділянки. Свідком [PERSON] лише зазначено, що за усною домовленністю між керівництвом ПрАТ "Зернопродукт МХП" та ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина", останнє допомагало ПрАТ "Зернопродукт МХП" у обробітку земельних ділянок. Щодо існування будь-яких письмових договорів між даними підприємствами, йому нічого не відомо. Враховуючи, що позивачем та його представником не подано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності передання земельної ділянки, а також, враховуючи, що дана позовна вимога є, по суті похідною, від першої позовної вимоги щодо визнання договору оренди недійсним, тому суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість та недоведеність позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed