Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON]Б звернувся до Ужгородського міськрайоннго суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]В , третя сторона [PERSON] про визнання батьківства . Свій позов позивач мотивував тим, що на початку 1996 року. він будучи гр. [PERSON] , маючи відношення до спорту в сфері спортивної гімнастики познайомився в м. Варшава з відповідачкою по справі [PERSON], [INFO]. яка приїжджала на спортивні змагання. Відповідачка була неодруженою, за деякий час знайомства між ними зав'язалися теплі дружні стосунки, які потім переросли в щось більше. Під час спільного проживання по суті як чоловік та дружина, була зачата дитина - [PERSON], [INFO], яка народилася в м. Варшава, 08.01.1997 р. по місцю проживання позивача. З незрозумілих для позивача причин мама дитини не вказала його батьком дитини, і наполягла на тому що в неї своє життя в Україні, а тому так буде краще для неї та дитини. У графі батько було вказано "неіснуючого [PERSON]", так як [PERSON] одружена не була, прізвище [PERSON] - є її дівочим прізвищем, що доводиться свідоцтвом про її народження. 06.07.2005 року Ужгородський міськрайонний суд прийняв рішення по справі 2-5474/05 за позовом [PERSON] до відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, яким було встановлено факт відсутності у [PERSON]. [INFO], яка народилася в м. Варшава, батька на ім'я "Олександр", вказаного у її свідоцтві про народження в графі "батько" З вказаним позовом відповідачка зверталася у зв'язку з потребою виготовити доньці паспортний документ для виїзду за кордон. [PERSON] постійно спілкується з донькою, вона часто приїжджає в до нього гості, на канікули, тощо, вона також ставиться до [PERSON] як дитина до батька, і при всіх називає його"татком". З мамою дитини стосунки не склалися, хоча вони до недавна спілкувалися, по причині наявності спільної дитини. Після того як [PERSON] подорослішала і стала самостійною - [PERSON] з її мамою спілкуватися перестали. Добровільно приїхати до Варшави, аби вирішити питання з батьківством - відповідачка не бажає. Донька надала [PERSON] необхідні документи, допомогла з пошуками адвоката, і не заперечує з приводу подання даного позову. У судовому засіданні представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовільнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями206,207цьогоКодексу. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Так, в судовому засіданні встановлено , що на початку 1996 року. гр. [PERSON] - [PERSON] (син [PERSON]), маючи відношення до спорту в сфері спортивної гімнастики познайомився в м. Варшава з відповідачкою по справі [PERSON], [INFO]. яка приїжджала на спортивні змагання. Відповідачка була неодруженою, за деякий час знайомства між ними зав'язалися теплі дружні стосунки, які потім переросли в щось більше. Під час спільного проживання по суті як чоловік та дружина, була зачата дитина - [PERSON], [INFO], яка народилася в м. Варшава, 08.01.1997 р. по місцю проживання позивача. Актовий запис про народження дитини було складено 25.02.1997 року в м. Варшава, номер запису № VI - 221/97. З незрозумілих для позивача причин мама дитини не вказала [PERSON] батьком дитини, і наполягла на тому що в неї своє життя в Україні, а тому так буде краще для неї та дитини. У графі батько було вказано "неіснуючого [PERSON]", так як [PERSON] одружена не була, прізвище [PERSON] - є її дівочим прізвищем, що доводиться свідоцтвом про її народження. 06.07.2005 року Ужгородський міськрайонний суд прийняв рішення по справі 2-5474/05 за позовом [PERSON] до відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, яким було встановлено факт відсутності у [PERSON]. [INFO], яка народилася в м. Варшава, батька на ім'я "Олександр", вказаного у її свідоцтві про народження в графі "батько" З вказаним позовом відповідачка зверталася у зв'язку з потребою виготовити доньці паспортний документ для виїзду за кордон. [PERSON] постійно спілкується з донькою, вона часто приїжджає в до нього гості, на канікули, тощо, вона також ставиться до [PERSON] як дитина до батька. З відповідачкою у позивача стосунки не склалися, хоча вони до недавна спілкувалися, по причині наявності спільної дитини. Після того як [PERSON] подорослішала і стала самостійною сторони спілкуватися перестали. Добровільно приїхати до Варшави, аби вирішити питання з батьківством - відповідачка не бажає. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 126, Сімейного Кодексу України, передбачено що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ст. 135 даного кодексу, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем за громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином , зі змісту рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.07.2005 року по справі 2-5474/05,вбачається, що судом було застосовано ст. 135 Сімейного Кодексу України. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. [PERSON] батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Outcome: approved