Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

01 жовтня\~2020 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою, яку в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненої заяви заявник [PERSON] посилалась на те, що вона постійно проживає на території України, має хронічні вікові захворювання і потребує в повсякденному житті постійної сторонньої допомоги. Заявник має сина, [PERSON] , [INFO] , який є громадянином Російської Федерації і постійно проживає за межами України, але зараз проживає разом з нею. Коли син заявника, [PERSON] , приїхав їй допомагати, він звернувся до Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з метою вирішення питання його постійного проживання разом з нею на території України з причин поганого самопочуття заявника, де йому було повідомлено, що він, відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" отримав громадянство України ще в 1991 році, коли жив з матір`ю на території України. Син заявника, [PERSON] , на момент 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, про що свідчать відомості про прописку у копії його паспорта громадянина колишнього СРСР, довідка про реєстрацію в м Новомосковськ, видана архівним відділом виконавчого комітету Новомосковської міської ради, але він не має документа, який би підтверджував його громадянство України відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України", тому його конституційне право як громадянина України на в`їзд на територію України та проживання на території України зараз обмежені. У 1994 році [PERSON] не мав роботи і поїхав на заробітки в Росію, а потім отримав там громадянство Російської Федерації Реалізація права сина заявника [PERSON] на встановлення належності до громадянства України залежить від установлення судом факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення, у зв`язку з чим заявник [PERSON] просить суд установити юридичний факт постійного проживання на території України її сина [PERSON] , [INFO] , станом на 24 серпня 1991 року з метою встановлення належності його до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3\~Закону України "Про громадянство України". Заперечуючи проти пред`явленої заяви, 26\~січня\~2021 року заінтересованою особою Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області суду подано письмові пояснення, у яких зазначено, що заявник [PERSON] з будь-яких питань до Новомосковського\~районного відділу\~Головного управління\~Державної міграційної\~служби України\~в Дніпропетровській\~областіне зверталась. Її син - громадянин Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , звертався до Новомосковського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо продовження терміну перебування на території України 15\~жовтня\~2020 року та 06\~січня\~2021 року. На теперішній час [PERSON] продовжено термін перебування строком до 03\~квітня\~2021\~року. Також 25\~серпня\~2020 року [PERSON] надав до Новомосковського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області звернення щодо перевірки факту документування паспортом громадянина колишнього СРСР та реєстрації на території України станом до 1991 року. Того ж дня, громадянин надав заяву про залишення попереднього звернення без розгляду, так як відпала необхідність в отриманні відповіді. Заявник посилається на те, що так як її син [PERSON] проживав на території України у 1991 році, він отримав громадянство України відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" та має підстави для встановлення належності до громадянства України. Проте, коло осіб, які є громадянами України визначено статтею 3 Закону України "Про громадянство України". Так, громадинами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991\~року) постійно проживали на території України або, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Положення статті 3 Закону України «Про громадянство України» стосуються виключно громадян колишнього СРСР. Син позивача [PERSON] відповідно до обліків Новомосковського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області документований паспортом громадянина Російської Федерації, на підставі якого здійснив останній в`їзд в Україну 23\~липня\~2020\~року та на теперішній час у правових відносинах на території України є іноземцем - громадянином Російської Федерації. В усному порядку громадянину [PERSON] було рекомендовано у зв`язку з необхідністю набуття громадянства України за територіальним походженням звертатися до суду щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України станом до 24\~серпня 1991\~року. Заінтересована особа [PERSON] надав суду письмові пояснення та доповнення до них, у яких зазначив, що станом на 24\~серпня\~1991\~року він навчався в Дніпропетровському медичному інституті, постійно проживав в м.\~Новомосковську Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою, виданою з архіву Виконавчого комітету м.\~Новомосковськ. Крім того, зазначений факт можуть підтвердити свідки, дипломом про закінчення Дніпропетровського медичного інституту. Ухвалою суду від 06\~жовтня\~2020\~року заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 16\~листопада\~2020\~року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 28\~січня\~2021\~року задоволено клопотання заінтересованої особи [PERSON] про виклик та допит свідків. Заявник [PERSON] у судовому засіданні 28\~січня\~2021\~року заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. 01\~березня\~2021\~року подала суду заяву, у якій просила подальший розгляд справи здійснювати за її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у його письмових поясненнях і доповненнях до них. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Кімстач\~Д.\~І. у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним письмово, у судових дебатах просила вирішити заяву на розсуд суду. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що вони можуть підтвердити, що станом на 24\~серпня\~1991\~року заінтересована особа [PERSON] проживав у м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області разом з мамою. Суд, вислухавши вступне слово і пояснення заявника, заінтересованої особи та представника заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом установлено, що заявник [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] (а.с.\~10). [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації (а.с.\~12). Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~2\~ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~4\~ЦПК України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частиною 1 ст.\~293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання на території України станом на 24\~серпня\~1991\~року відносно іншої ніж заявник особи її сина [PERSON] , [INFO] , який на час звернення до суду та розгляду справи по суті є повнолітньою особою, має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність. Доказів протилежного заявником суду не надано, що виключає право заявника звертатися до суду в інтересах [PERSON] . Крім того, суд зважає на те, що [PERSON] не позбавлений права особисто звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення для нього. З урахуванням того, що заявник [PERSON] за відсутності повноважень, передбачених законом, звернулась до суду із заявою на підтвердження наявності юридичного факту, що має значення для охорони прав, свобод та інтересів іншої ніж заявник особи або створення умов здійснення іншою особою, відмінною від заявника особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed