Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

ПАТ «Оксі Банк», правонаступником якого є АТ «Оксі Банк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Техноком-3» про стягнення заборгованості в розмірі 74543,21 грн. В ході розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] 79999,68 дол. США, шо по курсу НБУ в еквівалентні становить 2 244 887,08 грн. простроченої заборгованості за кредитним договором №33/13-К/2601 від 11.02.2013 року. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Техноком-3» про визнання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки припиненими. ПАТ «Оксі банк» позовну заяву мотивує тим, що 11.02.2013 року між ТзОВ «Фірма «Техноком-3» та ПАТ «Оксі Банк» укладено кредитний договір №33/13-К/2601 на суму 250 000 дол. США зі строком повернення кредиту 11.02.2015 року. В подальшому в кредитний договір вносилися зміни відповідно до яких сума кредиту становить 625 000 дол. США із строком повернення кредиту 11.02.2018 року. Всупереч положень кредитного договору позичальник умови кредитного договору не виконував, відсотки за користування кредитом у вказані терміни не сплачував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 12.10.2016 року складала 261 681,09 дол. США, що по курсу НБУ становило 6 764 904,49 грн, в тому числі прострочена заборгованість складала 2883,49 дол. США, що по курсу НБУ становило 74 543,21 грн. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 18.02.2013 року між ПАТ «Оксі Банк» та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання ТзОВ «Фірма «Техноком-3» зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі. 07.07.2016 р. відповідачу [PERSON] надсилалася вимога про усунення порушень з вимогою про погашення заборгованості, проте дана претензія залишилася без виконання, заборгованість не сплачена. В ході розгляду справи ПАТ «Оксі Банк» подало суду заяву про збільшення позовних вимог, зазначають, що станом на 26.09.2018 року заборгованість за кредитним договором складає 79999,68 дол. США, що по курсу НБУ в еквіваленті становить 2244887,08 грн. Ухвалою від 04.08.2017 року справу прийнято до свого провадження суддею Гирич С.В. та призначено до розгляду. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Техноком-3» про визнання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки припиненими. Позовні вимоги мотивує тим, що з метою забезпечення зобов`язань третьої особи ТзОВ «Фірма «Техноком -3» за кредитним договором від 11.02.2013 року третя особа та відповідач ПАТ «Оксі Банк» уклали договір іпотеки, серія та номер: 83, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек Анжелікою Василівною Предметом іпотеки за договором іпотеки виступили нежитлові приміщення з № 1 по № 10, загальною площею 97.4 кв.м, групи приміщень [ADDRESS] , приміщення 2 літ. А , приміщення 1-10. Як стало йому відомо з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 24.04.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек А.В. провів державну реєстрацію права власності ПАТ "ОКСІ БАНК" на нежитлові приміщення (номер запису про право власності 20150505). При цьому згідно із записом ДРРПНМ про право власності №20150505 підставою виникнення права власності банку на нежитлові приміщення є договір іпотеки. Таким чином, після реалізації банком свого права, як іпотекодержателя за договором іпотеки на задоволення вимог, забезпечених цим договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, будь-які наступні вимоги банку щодо виконання ТзОВ «Фірма «Техноком-3» зобов`язань за кредитним договором є недійсними, а самі ці зобов`язання припиненими. Вважають, що з огляду на те, що зобов`язання позивача за договором поруки мають акцесорний характер щодо зобов`язань третьої особи за кредитним договором, банк не має права вимагати стягнення з [PERSON] коштів на підставі договору поруки. У зустрічному позові наводять нормативне обґрунтування позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Техноком-3» звернулося до суду з позовом до ПАТ «Оксі Банк», третьої особи [PERSON] В [PERSON] про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими. Ухвалою від 21.12.2018 року провадження у справі в частині позовних вимог третьої особи ТзОВ «Фірма Техноком-3» до ПАТ «Оксі Банк», третя особа [PERSON] про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненим закрито. В ході розгляду справи судом проведено заміну сторони у справі, а саме ПАТ «Оксі Банк» на його правонаступника АТ «Оксі Банк». Представник позивача АТ «Оксі Банк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених вище, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, зустрічний підтримав з мотивів викладених у ньому. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом установлено, що 11.02.2013 року між ПАТ «Оксі банк» та ТзОВ «Фірма Техноком-3» укладено кредитний договір №33/13-К/2601, відповідно до якого кредитодавець ПАТ «Оксі банк» надає грошові кошти позичальнику ТзОВ «Фірма Техноком-3» у розмірі 250000 дол. США на строк з 11 лютого 2013 року до 11 лютого 2015 року, на поповнення обігових коштів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити 12% річних на умовах передбачених договором. Згідно з.п.3.1 договору виконання позичальником зобов`язань за договором забезпечується іпотекою нежитлового приміщення №1/10 групи приміщень №2 (літера А), що розташовані за адресою [ADDRESS] та належать позичальнику на праві власності, а також заставою товарів в обороті ( медикаменти) заставою вартістю 705590 грн. (а.с.5-9) 17.05.2013 року між сторонами ПАТ «Оксі Банк» та ТзОВ «Фірма Техноком-3» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №33/13-К/2601 від 11.02.2013 року ( а.с.10-11) відповідно до якого пункти кредитного договору викладено в наступній редакції: кредитодавець надає грошові кошти позичальнику у валютах вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 625000 дол. США на строк з 11 лютого 2013 року до 11 лютого 2018 року на поповнення обігових коштів. Валютою даного договору може бути долар США та гривня. У випадку надання кредиту в гривнях для розрахунку ліміту кредиту застосовується офіційних курс НБУ на дату видачі кредитних коштів. Позичальник зобов`язується повернути кредит на сплатити 12% річних по траншах, виданих до 17 травня 2013 року включно, 10% річних за користування кредитом в доларах США та 20% річних за користування кредитом в гривнях по траншах виданих після 17 травня 2013 року на умовах передбачених договором. П.4.2.1 викладено у наступній редакції -повернути отриманий кредит в повному обсязі до 16 год. 00 хв. 11 лютого 2018 року згідно з графіком повернення кредиту.П.5.4 - плата позичальником комісійної винагороди за видачу кредиту здійснюється в розмірі 0,5% від суми кредиту обмовленої в п.1.1. Договору на рахунок кредитодавця №2066301000157. По траншах виданих в гривнях комісійна винагорода за видачу кредиту дорівнює 0%. 18 лютого 2013 року на забезпечення виконання зобов`язань за вище вказаним кредитним договором між ПАТ «Оксі Банк» та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого поручитель поручається перед кредитодавцем за виконання ТзОВ «Фірма «Техноком-3» в повному обсязі усіх його обов`язків, що виникли з договору №33/13-К/2601 від 11 лютого 2013 року. ( а.с.12-13) 21.05.2013 року між сторонами укладено додатковий договір до договору поруки згідно якого п.2.1.1. договору поруки викладено в наступній редакції - відповідати перед кредитодавцем за порушення боржником зобов`язань за кредитним договором, а саме повернення кредиту у сумі 625000 дол. США у строк до 11 лютого 2018 року, сплату нарахованих процентів та комісійної винагороди згідно з умовами кредитного договору, сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів, повернення кредиту, сплату збитків у зв`язку з неналежним виконанням боржником зобов`язань за кредитним договором. ( а.с.14) За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як ствердив представник позивача всупереч умовам кредитного договору, а саме п.4.2.3., 5.2.? які передбачають обов`язок позичальника своєчасно сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та комісійної винагороди позичальник умови кредитних договорів не виконував, відсотки за користування кредитом у вказані терміни не сплачував. Протягом слухання даної справи в суді строк дії кредитного договору закінчився 11.02.2018 року, кредит не повернуто, відповідно прострочено всю суму заборгованості. Станом на 26.09.2018 року заборгованість за кредитним договором складає 79999,68 дол. США, що по курсу НБУ в еквіваленті становить 2 244 887,08 грн. з яких 76809,93 дол. США - прострочена заборгованість по тілу кредиту, що в еквіваленті становить 2 155 378,81 грн, 3189,75 дол. США - прострочені відсотки за користування кредитом, що в еквіваленті становить 89 508,21 грн. Враховуючи наведене вище, суд погоджується з доводами позивача про те, що поручитель [PERSON] уклавши договір поруки відповідає перед ПАТ «Оксі Банк» за порушення зобов`язання боржником, як солідарний боржник всім своїм майном та у тому ж обсязі, що і боржник. [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами, просить визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №33/13-К/2601 укладеним 11.0.2013 року між ТзОВ «Фірма Техноком-3» та ПАТ «Оксі Банк» та визнати припиненою поруку за договором поруки за реєстровим №168 укладеним 18.02.2013 року між ПАТ «Оксі банк» та [PERSON] .. Як вбачається з договору іпотеки від 11.02.2013 року, що укладений між ПАТ «Оксі Банк» та ТзОВ Фірма «Техноком-3» - іпотекодавець, укладений договір забезпечує виконання зобов`язань позичальника та вимог іпотекодержателя за кредитним договором №33/13-К/2601 від 11.02.2013 року який укладено між ТзОВ «Фірма Техноком-3 та Іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Кредит відповідно до вище вказаного кредитного договору надається позичальнику іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 250000 дол. США, строк повернення кредиту 11.02.2015 року, розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором в розмірі 12% річних. Одноразова комісія 0,5% від суми кредиту. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення з №1 по №10 ( групи приміщень №2) ( в літ.А аптека) загальною площею 97,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 21.05.2013 року до договору іпотеки внесено зміни та доповнення, п.1.1. договору іпотеки викладено у такій редакції : укладений договір забезпечує виконання зобов`язань позичальника та вимог іпотекодержателя за кредитним договором №33/13-К/2601 від 11.02.2013 року який укладено між ТзОВ «Фірма «Техноком-3» та Іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Кредит відповідно до вище вказаного кредитного договору надається позичальнику іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 250000 дол. США, строк повернення кредиту 11.02.2015 року, розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором в розмірі 12% річних. Одноразова комісія 0,5% від суми кредиту. В матеріалах цивільної справи містяться відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що 24.04.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек А.В. провів державну реєстрацію права власності ПАТ «Оксі банк» на нежитлові приміщення, підставою виникнення права власності банку на нежитлові приміщення є Договір іпотеки.( а.с.169-170). Тому на думку відповідача [PERSON] після реалізації банком свого права, як іпотекодержателя за договором іпотеки на задоволення вимог, забезпечених цим Договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, будь-які наступні вимоги банку щодо виконання третьою особою зобов`язань за Кредитним Договором є недійсними, а самі ці зобов`язання припиненими Досліджуючи заявлені ПАТ «Оксі Банк» та [PERSON] позовні вимоги судом встановлено наступне. Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі виконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зокрема у частині третій статті 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками може передбачати такі механізми позасудового врегулювання: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 нього Закону: та/ або право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього закону. Частиною першою статті 37 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Таким чином Закон України "Про іпотеку" встановлює особливу підставу припинення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою - позасудове врегулювання у порядку статей 36-38 цього Закону, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідним застереженням в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками. Однак у судовому засіданні представник ПАТ «Оксі банк» оспорив факт припинення зобов`язань ТзОВ «Фірма Техноком-3» та [PERSON] за кредитним договором та зобов`язань за договором поруки. Підтвердила, що дійсно з метою зменшення кредитної заборгованості ТзОВ «Фірма Техноком-3» за кредитним договором від 11.02.2013 року ПАТ «Оксі банк» придбав у позичальника заставне майно за ринковою вартістю згідно незалежної оцінки в розмірі 4920000 грн. Розрахунки були проведені 27.04.2017 року в доларах США за комерційним курсом -185039,79 дол. США. Залишок заборгованості ТзОВ «Фірма Техноком-3» за кредитним договором від 11.02.2013 року після здійсненого 27.04.2017 року склав - строкова заборгованість за тілом кредиту - 76809,93 дол. США, строкова заборгованість за відсотками 10,66 дол. США. ( а.с.76-77) Представником банку на підтвердження своїх вимог здійснено посилання на постанову Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №761/17280/16ц у якій висловлено позицію про те, що відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. За змістом частини четвертої статті 591 ЦК України та частини сьомої статті 47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета застави (іпотеки), не покриває вимоги заставодержателя (іпотекодержателя), він має право отримати суму, якої не вистачає (решту суми).Оскільки вартості набутого у власність позивачем предмета іпотеки не вистачило на погашення всієї заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням основного зобов`язання, кредитор в силу норм ЦК України та Закону України «Про іпотеку» має право на стягнення суми, що не вистачає для погашення цієї заборгованості. Представник відповідача Орлова С.В. в заперечення позовних вимог надав суду постанову Верховного суду від 20.06.2018 року по справі №756/31271/15ц , де Верховний суд дійшов висновку про те, що положеннями статті 36 Закону України «Про іпотеку» врегульовано питання щодо позасудового вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Позивач сам обрав такий спосіб захисту як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення його вимог як іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, здійснивши від свого імені продаж квартири відповідача. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» є недійсними. Вимоги позивача про стягнення з відповідача частини боргу, що не була погашена за рахунок продажу предмета іпотеки, є недійсними. Аналогічну позицію висловив Верховний суд у постанові від 27.02.2019 року, справа №643/18466/15-ц у якій вказав, що положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними. Постановляючи рішення у даній справі, суд керується загальними засадами цивільного законодавства одними з яких якими є: справедливість, добросовісність та розумність. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Броньовський проти Польщі" від 22 червня 2004 року вказано, що положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні. Враховуючи суперечності у судовій практиці щодо застосування ст.36 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку, що у даному випадку слід застосовувати позицію, що висловлена у постанові Верховного суду від 27.02.2019 року, справа №643/18466/15-ц у якій вказано, що положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними, оскільки у Постанові Верховного суду від 30.01.2019 року №755/10947/17 вказано, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, з врахуванням наведеного вище суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] , що заявлені у зустрічному позові є обгрунтованими, оскільки зобов`язання ТзОВ «Фірма Техноком-3» припинилися в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки шляхом передачі права власності на нежитлові приміщення банку, а будь-які наступні вимоги відповідача за кредитним договором є недійсними. [PERSON] у зустрічному позові заявлено вимоги до ПАТ «Оксі банк», третя особа ТзОВ «Фірма «Техноком-3» про визнання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки припиненими. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.50 ЦПК України участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Як вбачається з заявлених [PERSON] вимог, останній просить визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором 33/13-К/2601, що укладений між ТзОВ «Фірма Техноком-3» та ПАТ «Оксі Банк», однак такі позивачем залучено, що участі у справі в якості відповідача та третьої особи, що відповідно до норм процесуального законодавства не дозволяє суду самостійно змінювати процесуальний статус учасників та постановляти рішення щодо прав та обов`язків третьої особи по справі у зв`язку з чим зустрічний позов підлягає до часткового задоволення. При цьому, задовольняючи частково зустрічний позов, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Оксі банк» на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати в розмірі 5354,8 грн. - пропорційно до задоволених позовних вимог, що складаються з витрат на правову допомогу загальною вартістю 9300 грн., надання якої підтверджується договором №06/02/17 від 06.02.2017 року ( а.с.53-56), актами прийому-передачі, рахунками за надання послуг ( а.с.57-65) та 1409,80 грн. судового збору. Крім цього у відповідності до ч.9 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову слід скасувати з дня набрання вказаним рішенням законної сили

Outcome: approved