Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Прокурор м. Кіровограда, в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області, звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати п. 1 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" в частині затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], у власність для ведення садівництва, визнати незаконним та скасувати п. 3 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS] " про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку по [ADDRESS], загальною площею 1200 кв.м., для ведення садівництва, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за умови переведення до земель ciльськогосподарського призначення, визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯИ № 684360 на право власності на земельну ділянку площею 1200,0 кв.м., для ведення садівництва, виданий [PERSON] на підставі рішення ceciї Кіровоградської міської ради № 3165 від 16.02.2010 року та скасувати державну реєстрацію вказаного державного акту серія ЯИ № 684360, виданого [PERSON] на підставі рішення ceciї Кіровоградської міської ради № 3165 від 16.02.2010 року та зареєстрованого 11 серпня 2010 року за № 011039000448. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проведеною прокуратурою м. Кіровограда перевіркою було встановлено, що рішенням Кіровоградської міської ради від 15 жовтня 2009 № 2710 "Про затвердження матеріалів вибору та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [ADDRESS]" затверджено матеріали вибору земельної ділянки та надано громадянам міста (згідно з додатком) дозвіл та вимоги на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], безоплатно у власність, для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі. Відповідно до п. 2 додатку вказаного рішення громадянину [PERSON] надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва. Пунктом 1 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS] " затверджено громадянам міста проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], у власність для ведення садівництва площею 3,44 га. та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних з вилученням земельної ділянки. Пунктом 3 вказаного рішення громадянину [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS], загальною площею 1200,00 кв.м. (у тому числі по угіддях: 1200,00 кв.м. - землі одно-та двоповерхової житлової забудови) для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі за умови переведення до земель сільськогосподарського призначення. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 684360, який зареєстровано 11 серпня 2010 року за № 011039000448. Вважає, що рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" та державний акт на право власності на землю є незаконними та підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають вимогам ч.1 ст. 13 та ч.1 ст. 14 Конституції України, ст. ст. 19, 20, 58-61 Земельного кодексу України. Спірна земельна ділянка, згідно земельно-кадастрових даних, схеми місця розташування, Генерального плану міста Кіровограда та акту обстеження, знаходиться в межах земель, що належать до категорії земель водного фонду. Крім того, відповідачами порушено порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, передбачений п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №502. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2014 року замінено по справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області на Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Інші учасники судового процесу в судове засідання не з»явились, повідомлені судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2011. № 1300, утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної інспекції сільського господарства за переліком згідно з додатком, у тому числі створено Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області. Згідно Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням вимог земельного законодавства при набутті права власності на земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, міни, дарування, застави та іншими цивільними правовими угодами; дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі у власність, надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах. В порядку здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, державним інспектором сільського господарства Кіровоградської області Рябець О.В. на вимогу прокуратури м. Кіровограда, було проведено обстеження земельної ділянки по [ADDRESS], яка надана у власність громадянам міста Кіровограда згідно рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року №3165. Категорії земель України мають особливий правовий режим (ч.2 ст.18 ЗК України). Згідно зі ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, перелік яких є вичерпним, зокрема, землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови тощо. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Однією з основних вимог ЗК України щодо використання земель є вимога цільового використання земельних ділянок. Відповідно до ст.22 ЗК України громадянам для ведення садівництва надаються лише землі сільськогосподарського призначення (п. а ч.3 ст.22 ЗК України). За змістом ст.35 ЗК України основною кваліфікуючою ознакою цільового призначення та цільового використання земельної ділянки, наданої для садівництва, є закладення та вирощування багаторічних плодових насаджень, разом з тим частина наданої для садівництва земельної ділянки може використовуватися для зведення необхідних будинків, господарських споруд, необхідних для сезонного проживання громадянина та членів його сім'ї, а також для зберігання господарського інвентаря, вирощеної продукції тощо. Згідно з ст. ст. 38, 39 ЗК України землі житлової та громадської забудови використовуються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів та норм для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка в м. Кіровограді по [ADDRESS], відноситься до земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі. [PERSON] звернувся з заявою до Кіровоградської міської ради про надання земельної ділянки для садівництва. Пунктом 1 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" затверджено громадянам міста проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], у власність для ведення садівництва площею 3,44 га. та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних з вилученням земельної ділянки. Пунктом 3 вказаного рішення [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 1200,00 кв.м. (у тому числі по угіддях: 1200, 00 кв.м. - землі одно-та двоповерхової житлової забудови) для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі за умови переведення до земель сільськогосподарського призначення. На підставі зазначеного рішення без вирішення питання про переведення землі до належної категорії [PERSON] видано державний акт серії ЯИ № 684360 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га., розташовану в [ADDRESS]. В державному акті зазначено цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, право власності зареєстровано 11 серпня 2010 року. З акту обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 31 січня 2013 року вбачається, що спірна земельна ділянка являє собою масив зелених насаджень загального користування (багаторічні дерева: верба, акація, клен, маслина, кущі) і відповідає її природному стану, межі земельної ділянки, як масиву, а також розподілені громадянам в натурі не винесені, межові знаки не встановлені. Наведене доводить те, що власником земельна ділянка для ведення садівництва власником не використовується.. Оскаржуваний п.3 рішення Кіровоградської міської ради є незаконним, оскільки земельну ділянку, віднесену до категорії земель житлової та громадської забудови, передано відповідачу для ведення садівництва, разом з тим для ведення садівництва могла бути передана земельна ділянка тільки із земель сільськогосподарського призначення. Таким чином, рішення ради прийнято з порушенням норм Земельного кодексу України щодо розпорядження землями визначеної категорії земель та передано її у власність [PERSON] за іншим цільовим призначенням. Міська рада незаконно розпорядилась землями комунальної власності, обмежила права територіальної громади та громадян міста, бажаючих отримати земельні ділянки для будівництва житла. Крім того, Земельний кодекс України не передбачає надання земельної ділянки громадянину у власність за умови переведення землі до іншої категорії. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, а зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.20 ЗК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Оскільки спірна земельна ділянка віднесена до земель житлової і громадської забудови, то необхідно було у встановленому законом порядку змінити категорію земель із земель житлової і громадської забудови на землі сільськогосподарського призначення, і тільки після цього надавати її у власність громадянам для садівництва. Рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки не прийнято. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. З врахуванням наведеного, суд вважає, що визнання актів органів місцевого самоврядування незаконними не суперечить чинному законодавству та є належним способом захисту прав на землю, а тому відповідач набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення міської ради. Визнання незаконним рішення міської ради про передачу земельної ділянки у власність є підставою для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, який видано на підставі цього рішення, та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка перебуває в прибережній смузі матеріали справи не містять. Не встановлено передбачених законом підстав для визнання незаконним пункту 1 оскаржуваного рішення ради, а такий спосіб захисту цивільних прав як скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку не передбачено чинним законодавством. За вказаного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial