Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 листопада 2016 року між ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №113384, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] . 17 березня 2017 року на вул. Маршала Малиновського, 15/3 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] , яким кермувала [PERSON] , та автомобіля BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] . Пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 22697,52 грн. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 29 листопада 2016 року серії АМ №113384 ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 18172,52 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-Страхування" (далі - ПрАТ "ПРОСТО-Страхування"), позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" відмовило ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у виплаті страхового відшкодування з покликанням на те, що усупереч приписам пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілою чи ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" не подано заяву про страхове відшкодування упродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку суброгації сплачену ним суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 29 листопада 2016 року серії АМ №113384, що складає 18172,52 грн. Відповідач відзив на позовну заяву ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до суду не подала. Третя особа пояснення на позовну заяву ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до суду не подала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" - задовольнити. У згаданій заяві представник позивача вказав, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, представник третьої особи подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 29 листопада 2016 року між ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №113384, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] (а. с. 5-9). 17 березня 2017 року на вул. Маршала Малиновського, 15/3 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] , яким кермувала [PERSON] , та автомобіля BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] (а. с. 10). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 12). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 29 листопада 2016 року за участю автомобілів Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] , та BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] , становила 22697,52 грн, що підтверджується рахунком-фактурою на оплату послуг з ремонту транспортного засобу від 26 травня 2017 року №J9600001430, складеним товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕХСТАНДАРТ" (а. с. 27). Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Зважаючи на те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 29 листопада 2016 року серії АМ №113384 складено страховий акт від 02 червня 2017 року №UA2017031700038/L01/01, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 18172,52 грн (а. с. 30). П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. 02 червня 2017 року ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 18172,52 грн (а. с. 31). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ураховуючи те, що ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило потерпілій [PERSON] страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у сумі 18172,52 грн перейшло до зазначеного страховика. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1., п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9915783. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (а. с. 32). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ "ПРОСТО-Страхування", позивач звернувся в порядку суброгації до цієї страхової компанії з вимогою відшкодувати ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. За положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Проте нормою пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. При цьому зазначений у пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", є преклюзивним і поновленню не підлягає (такий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №753/5293/16-ц). Потерпіла [PERSON] заяву про страхове відшкодування ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" не подавала. Натомість ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку суброгації звернулося до ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" з заявою про страхове відшкодування лише 27 грудня 2018 року, тобто з пропуском річного строку, встановленого пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів". З огляду на викладене ПрАТ "ПРОСТО-Страхування" правомірно відмовило позивачеві у виплаті страхового відшкодування з покликанням на приписи пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а. с. 33-34). Проте така відмова не позбавляє потерпілого на одержання повного відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловлені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 19 грудня 2018 року у справі №761/8048/16-ц, від 20 лютого 2019 року у справі №214/3912/16-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, деліктне зобов`язання, за яким [PERSON] повинна відшкодувати збитки, спричинені унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, продовжує існувати, але з моменту сплати ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 29 листопада 2016 року серії АМ №113384 потерпілій [PERSON] , позивач став кредитором у вказаному зобов`язанні. За таких обставин, ураховуючи те, що страховик, який застрахував цивільно-правову відповідальність [PERSON] , правомірно відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" має право на компенсацію за рахунок відповідача витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 29 листопада 2016 року серії АМ №113384, у сумі 18172,52 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 18172,52 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved