Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «Нікс-С» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, зазначивши в позовній заяві наступне: 28.09.2010 між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки, строком на 15 років. Одними з умов договору є п. 17 - дотримання сівозмін, п. 28 - дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, п. 31 - виконання встановлених щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі, тощо. Відповідач не виконує свої обов`язки, передбачені п. 17, п. 28, п. 31 договору оренди землі від 28.09.2010, чим порушує істотні умови договору, передбачені ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», а саме: відповідачем неналежно використовується вказана земельна ділянка, що приводить до погіршення її властивостей та її втрати, тобто на одному і тому самому полі в порушення нормативів періодичності вирощування культур, відповідач вирощує соняшник через рік, тим самим завдаючи значної шкоди земельній ділянці. На вимогу представити узгоджені у відповідності з діючим законодавством сівозміни або розірвати договір оренди відповідач не реагує. Статтею 37 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості грунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється, на землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необгрунтовано інтенсивного використання земель. За період з 2010 по 2014 роки, шляхом інтенсивного вирощування тричі соняшника і двічі зернових культур ПП «Нікс-С» знизило місткість гумусу з 4,18% до 3,85%. На відновлення місткості гумуса на 0,1% необхідно впродовж 20 років на кожен гектар посівної площі вносити по 11 тонн органічних добрив (Науковий збірник «Охорона грунтів» випуск №6 за 2010 рік). Для відновлення вмісту гумусу на земельній ділянці необхідно вносити продовж 66 років по 97 тонн перегною. При вартості перегною 300 грн. за 1 тонну, ці витрати на рік становитимуть 29135 грн., за 66 років - 1 922 910 грн. Таким чином, відповідач завдає шкоди стану орендованої земельної ділянки, що після закінчення строку оренди обернеться, на думку позивача, додатковими витратами на відновлення стану землі, тобто збитками. Також, п. 9 Договору оренди землі від 28.09.2010 встановлено, що орендна плата може вноситись за згодою сторін в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або в натуральній формі - 4000 кг фуражного зерна. Згідно відомостей з документації із землеустрою від 13.05.2014 №2993 р, грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції становить 206 450,53 грн. Тобто 3% орендної плати становить 6193,50 грн. При цьому 1 кг фуражного зерна коштує близько 4 грн. 70 коп., тобто 4000 кг * 4 грн. 70 коп. = 18 800 грн. Орендну плату позивачка не отримує з 2013 року, частково борг було погашено відповідачем в 2017 році, тому на дату подачі позову заборгованість зі сплати орендної плати становить 18 800 грн. * 5 років = 94 000 грн. Відповідач у своєму відзиві позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди землі від 28.09.2010, укладеного з ПП «НІКС-С» не визнав, вважає їх незаконними та необґрунтованими з наступних підстав. 28.09.2010 між Приватним підприємством «Нікс-С» та [PERSON] укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 22.11.2010 за №041026500215. Відповідно до п.1 Договору Приватне підприємство «Нікс-С» прийняло у строкове платне користування від [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,8288 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю ЯЖ №894930 і яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради, землі колишнього КСП «Україна». Відповідно до п. 8 Договору, договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років. Договір пройшов відповідну державну реєстрацію. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі визначається як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Зі змісту ст. 13 вказаного Закону вбачається, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства проголосила свободу договору, свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору тощо. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем зазначено, що відповідач не виконує свої обов`язки, передбачені п.17, п.28, п.31 договору оренди землі від 28.09.2010, чим порушує істотні умови договору, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Пунктом 17 Договору в розділі «Умови використання земельної ділянки» встановлена умова збереження стану об`єкта оренди «дотримання сівозмін». Пунктом 28 Договору встановлені права орендодавця вимагати від орендаря виконувати відповідні дії. Пунктом 31 Договору встановлені обов`язки орендаря: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкту оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Обов`язки, встановлені Договором, ПП «Нікс -С» виконав. Орендар приступив до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди, зареєстрованим в установленому законом порядку. Згідно пункту 26 Договору обмежень (обтяжень) щодо використання орендованої земельної ділянки не має. Згідно пункту 16 Договору цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. ПП «Нікс -С» використовує земельну ділянку за цільовим призначенням. Договір містить у собі одну із істотних умов, визначених ст.15 Закону України «Про оренду землі», а саме умови збереження об`єкту оренди. Так, в пункті 17 Договору встановлено, що умови збереження стану об`єкта оренди є дотримання сівозмін. Ця умова відповідачем виконується, що підтверджується письмовими доказами: відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2014 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2015 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року»; ротаційною таблицею польової сівозміни 2013-2020 рік ПП «Нікс-С». Відповідно, відповідачем кожен рік здійснюються сівозміни, при цьому певні земельні ділянки використовуються під пар. Відповідачем здійснюються заходи щодо підвищення родючості землі шляхом внесення добрив, що підтверджується письмовими доказами, зокрема відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування грунтів під урожай 2014 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування грунтів під урожай 2015 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування грунтів під урожай 2016 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування грунтів під урожай 2017 року»; звітом Державного статистичного спостереження «Звіт про використання добрив і пестицидів під урожай 2018 року». Доводи позивача про невиконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених п.28 Договору також не обгрунтовані. Так як, зазначений пункт Договору не встановлює обов`язки орендаря, а визначає права орендодавця вимагати від орендаря виконувати відповідні дії. В позовній заяві та доданих до неї документах [PERSON] ніяким чином не доводить, що відповідач порушує її право вимагати від нього відповідні дії. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами (ст.ст. 77, 78 ЦПК України) ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на правила розподілу доказування, заявивши вимоги про розірвання договору оренди, саме на позивача покладено обов`язок з доведення факту дійсного порушення його прав, яке, на його думку, полягає у невиконанні орендарем договірних зобов`язань. Позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання відповідачем значної шкоди земельній ділянці. Так, позивачем у якості доказу порушення відповідачем сівозмін надано копію акта обстеження земельної ділянки (кадастровий номер 2320683500:01:007:0050) від 26.07.2010, відповідно до якого 26.07.2010 земельна ділянка (кадастровий номер 2320683500:01:007:0050) засіяно сільськогосподарською культурою (соняшник). Однак, станом на 26.07.2010 відповідач не був користувачем зазначеної земельної ділянки. Так як, договір оренди землі між [PERSON] та відповідачем було укладено 28.09.2010. Відповідно до пункту 20 Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі. Договір зареєстрований у Бердянському районному відділі ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» від 22 листопада 2010 року за №041026500219, що підтверджується Договором. Відповідно після державної реєстрації Договору земельна ділянка була передана відповідачу за актом прийому-передачі. При цьому, на момент укладення Договору [PERSON] не попередила відповідача про те, що в 2010 році земельна ділянка, що передавалася в оренду була використана [PERSON] для посіву соняшника. Про це свідчить пункт 6 Договору, відповідно до якого земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Також, [PERSON] не було попереджено відповідача про наявність інших особливостей об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, що підтверджується пунктом 7 Договору. Вважає важливим звернути увагу суду на той факт, що при здійсненні прийому - передачі земельної ділянки, відповідно до акту прийому - передачі, підписаного [PERSON] та ПП «НІКС -С» якісні показники земельної ділянки на момент передачі в оренду відповідачу були відсутні. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про охорону земель» від 19 червня 2003 року №962-ІV (із змінами), власники і землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологічно небезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу. Згідно з вимогами ст. 37 цього Закону, з метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Тобто, по даній земельній ділянці відсутні відомості про початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення, на підставі яких можна було б достовірно встановити, що стан об`єкту оренди погіршився у порівнянні з його первісним на час укладення договору. У позивача відсутній агрохімічний паспорт спірної земельної ділянки щодо її стану на час укладення договору оренди і передачі її орендарю, в договорі сторони не передбачали покладання на орендаря обов`язку та строки здійснення агрохімічної паспортизації земельної ділянки, позивачка не порушувала питання про внесення змін в договір. Навпаки, відповідно до зазначеного акту обстеження земельної ділянки в 2010 році ця ділянка використовувалася позивачем чи іншою не відомою відповідачу особою для посіву соняшника. Натомість, відповідач, що підтверджується даними Державного статистичного спостереження внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування грунтів, регулярно здійснює живлення грунтів орендованих земельних ділянок шляхом внесення мінеральних і органічних добрив. Також, позивачем у якості доказу порушення відповідачем сівозмін надано копію акта обстеження земельної ділянки (кадастровий номер 2320683500:01:007:0050) від 02.08.2012, відповідно до якого 02.08.2012 земельна ділянка (кадастровий номер 2320683500:01:007:0050) засіяна сільськогосподарською культурою (соняшник). Зазначений акт складено комісією в складі сільського голови Миколаївської сільської ради - Тимків В.Ф. та землевпорядника Миколаївської сільської ради Гринько А . І. Відповідач вважає зазначений доказ неналежним, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальна громада це жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Адміністративно-територіальні одиниці це область, район, місто, район у місті, селище, село. Відповідно до ст.6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Сільська рада, відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду відповідного села та здійснює від імені та в їх інтересах функції місцевого самоврядування, визначені Конституцією та Законами України. Спірна земельна ділянка (кадастровий номер 2320683500:01:007:0050) розташована поза межами адміністративно-територіальної одиниці - села Миколаївка (станом на 2012 рік). Згідно із ст. 17 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель в межах району уповноважена здійснювати державна адміністрація. Тобто у Бердянському районі - Бердянська районна державна адміністрація. Станом на 2018 рік спірна земельна ділянка (кадастровий номер 2320683500:01:007:0050) розташована в межах адміністративно-територіальної одиниці - Берестівської сільської об`єднаної територіальної громади. Відповідно, посадові особи Миколаївської сільської ради, посадова особа Берестівської сільської ради, здійснюючи обстеження земельних ділянок в межах відповідної територіальної громади, перевищили свої повноваження та порушили ст. 19 Конституції України. Внаслідок умовчання [PERSON] інформації про використання в 2010 році земельної ділянки під посів соняшника, в 2012 році, дійсно, відповідачем орендована земельна ділянка була використана для посіву соняшника. Також, позивачем у якості доказу надано копію довідки від 06.06.2018 вих. №964, відповідно до якої зазначена довідка дана Берестівською сільською радою Бердянського району Запорізької області в тому, що дійсно в 2018 році на земельній ділянці (земельний пай), загальною площею 8,8288 га, який належить [PERSON] посіяно соняшник. Довідка видана землевпорядником [PERSON] та завірена гербовою печаткою виконавчого комітету Берестівської сільської ради. Зазначений доказ є неналежним з наступних підстав. Берестівська сільська рада, виконавчий комітет Берестівської сільської ради є складовими системи місцевого самоврядування, окремими юридичними особами (підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань). Довідка видана Берестівською сільською радою завірена печаткою іншої юридичної особи - виконавчого комітету Берестівської сільської ради. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження ради та відповідного виконавчого комітету диференційовані. Відповідно до ст. ст. 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Берестівська сільська рада не наділена повноваженням здійснювати контроль за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Таке повноваження відноситься до делегованих повноважень виконавчого комітету Берестівської сільської ради. Крім того, зазначене повноваження обмежено межами відповідної адміністративно-територіальної одиниці. В зазначеній довідці відсутня інформація, яким чином Берестівською сільською радою проведено обстеження спірної земельної ділянки. Позивачем не надано доказів того, що землевпорядник [PERSON] уповноважена посвідчувати свій підпис гербовою печаткою. Також відсутні докази, що зазначена посадова особа уповноважена представляти міську раду у таких правовідносинах та підписувати відповідні довідки від імені Берестівської сільської ради. Враховуючи викладене, акти обстеження земельної ділянки від 26.07.2010 та 02.08.2012, довідка від 06.06.2018, складені не уповноваженим органом, не відповідають ст. 19 Конституції України та є неналежними доказами. Статтею 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється шляхом проведення перевірок. Позивачем не наведені докази звернення з відповідними заявами до повноважних органів про виявлення та усунення порушень, а також не надано протоколи, постанови, приписи про виявлення та усунення порушень земельного законодавства. Відповідно до пункту 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, додержання державних стандартів, норм та правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач зазначеним правом протягом строку дії договору не користувалася, ніяких звернень з цього питання до ПП «Нікс-С» не було, докази реалізації такого свого права позивачем та, відповідно докази відповідних порушень відповідачем до справи не надано. Іншою підставою розірвання Договору позивачем зазначено наявність заборгованості зі сплати орендної плати. Як підставу розірвання договору оренди позивач вказує також несплату відповідачем орендної плати за Договором з 2013 року - порушення пункту 9 Договору. Така підстава є неправдивою. Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: щорічна орендна плата в розмірі: за згодою сторін в грошовій формі - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 3527,06 грн. або в натуральній формі - 4000 кг фуражного зерна, що складає не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 5 вказаного договору оренди грошова оцінка земельної ділянки становить 117568,64 грн., відповідно в п. 9 договору визначено грошовий розмір орендної плати - 3527,06 грн. (3% від 117568,64 грн. = 3527,06 грн.). Згідно з п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції. За умовами п. 11 Договору орендна плата вноситься до 01 грудня кожного року оренди. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати, відповідно до п.12 Договору, оформлюється відповідними актами. Розмір орендної плати, згідно п. 13 договору, переглядається один раз на два роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Договір містить всі істотні умови договору, в тому числі і таку умову, як порядок перегляду орендної плати (п.13 Договору), за змістом якого, на підставі ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними при укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, сторони узгодили між собою порядок перегляду орендної плати, а саме, що орендна плата - переглядається. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. За змістом ст. 141 п. «д» ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою являється систематична несплата орендної плати. Позивачем зазначено, що орендну плату вона не отримує з 2013 року, але це не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами. Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2014 по справі №310/1100/14-ц за позовом [PERSON] до ПП «Нікс-С» про розірвання договору оренди землі з підстав невиконання орендарем обов`язку за Договором щодо сплати орендної плати, у задоволенні позову відмовлено. Судом встановлено, що факти невиконання зобов`язань відповідачем умов договору оренди земельної ділянки відсутні. Судом встановлено, що 30 листопада 2013 року через відділення поштового зв`язку Бердянськ-12 ПП «НІКС-С» перераховував [PERSON] поштовим переказом орендну плату за 2013 рік в розмірі 2998,00 грн. за відрахуванням податку на прибуток в розмірі 529,06 грн., проте отримавши повідомлення про надходження переказу, [PERSON] за одержанням коштів до відділення зв`язку так і не з`явилася, через що переказ 03.01.2014 був повернутий на розрахунковий рахунок відповідача. Слід зауважити, що [PERSON] при розгляді справи №310/1100/14-ц не заперечувала цього факту, пояснивши свою відмову від отримання переказу тим, що розмір орендної плати повинен бути в сумі 6193 грн., нарахованої як 3% від грошової оцінки земельної ділянки на 2013 рік, яка становить, згідно довідки Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області 206450,53 грн. (зазначений факт встановлено рішенням суду по справі №310/1100/14-ц). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.07.2014 по справі №22ц/778/14 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 травня 2014 року у справі №310/1100/14-ц залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виконання відповідачем умов Договору щодо сплати орендної плати за період часу з 2014 року по 2018 рік включно підтверджуються письмовими доказами: фіскальним чеком УАППЗ «Укрпошта» від 07.09.2015, яким підтверджується поштовий переказ з повідомленням [PERSON] орендної плати в сумі 3567,62 грн. відповідачем. За отриманням коштів [PERSON] до відділення зв`язку не з`явилася. За закінченням строку зберігання переказ був повернутий на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується банківським Звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку [NUMBER] «Нікс-С» за період «жовтень 2015»; копією поштового переказу Укрпошти від 16.12.2016, відповідно до якого відповідачем [PERSON] було перераховано орендну плату за 2015-2016 роки у сумі 5678,79 грн., з яких 56,79 грн. плата за переказ; фіскальним чеком Укрпошти від 16.12.2016 на суму 5735,35 грн. та 56,79 грн. суму за переказ. За отриманням коштів [PERSON] до відділення зв`язку не з`явилася. За закінченням строку зберігання переказ був повернутий на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується банківським Звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку [NUMBER] «НІКС-С» за період «січень 2017»; видатковим касовим ордером від 20.10.2017 №16, яким підтверджено отримання [PERSON] орендної плати за 2017 рік за договором у сумі 15000,00 грн., про що свідчить її особистий підпис на акті. Щодо строків сплати орендної плати відповідач пояснює наступне. У зв`язку з відмовою [PERSON] від отримання переказу орендної плати за 2013 рік, відповідачем 09.01.2014 було направлено на адресу [PERSON] цінним поштовим переказом з описом вкладення лист за вих. №28 з проханням отримати орендну плату за 2013 рік або повідомити про будь-які способи її отримання за адресою підприємства. Протягом тривалого часу [PERSON] повідомляла в телефонному режимі, що з`явтиься за отриманням орендної плати особисто, однак, не з`явилася, тому орендна плата знову була відправлена поштовими переказами, що призвело до недотримання строків отримання орендної плати [PERSON] 20.10.2017 [PERSON] особисто було отримано орендну плату у сумі 15000 грн., що сумарно складає суму орендної плати за п`ять років з розрахунку 2998,00 грн. (за відрахування податку у сумі 539,06 грн.)х5 = 14990 грн., з заокругленням 15000 грн. Тобто, суму орендної плати з 2013 по 2017 рік включно, яка була перерахована та не отримана з власної вини позивача. Відтак, посилання позивача на вартість фуражного зерна є необгрунтованою, так як сторони за договором обрали грошову форму орендної плати зазначену в договорі. За 2018 рік орендна плата перерахована на ім`я [PERSON] переказом через ПАТ «Укрпошта», що підтверджується квитанцією №215600426655 від 22.04.2019. Посилання позивача на відомості з документації із землеустрою від 13.05.2014 №2993 про визначення грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 206450,53 грн. (а.с. 13), що на її думку є підставою для збільшення орендної плати, є безпідставним. Оскільки договором не передбачена залежність розміру орендної плати від зміни грошової оцінки землі. Так, на момент укладення договору грошова оцінка землі була визначена в договорі відповідно до довідки відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області від 27.08.2010. Цей розмір був зазначений в договорі, від нього і був вирахуваний розмір орендної плати. Зміна умов договору, в тому числі і щодо розміру орендної плати, повинна вчинятися в письмовій формі за взаємною згодою сторін, як передбачено договором оренди. За відсутності відповідної письмової пропозиції позивача до орендаря, автоматична зміна розміру орендної плати, визначеної договором, не відбувається. Зазначені обставини були встановлені ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.07.2014 по справі №22ц/778/14 та рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 травня 2014 року у справі №310/1100/14-ц. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Коваленко К.О. стверджували наступне: відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській , цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідач не згоден із заявленим представником позивача розміром витрат на професійну правничу допомогу, вважає їх неспівмірними, такими, що не відповідають ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Одночасно одними із таких підстав, на які посилається позивачка [PERSON] , обгрунтовуючи позовні вимоги є: п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України - саме систематична несплата орендної плати; п. «г» ч. 1 ст. 141 ЗК України - використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам. Систематична несплати орендної плати: Згідно відзиву на позовну заяву, на думку відповідача, він, як орендар не ухилявся від сплати орендної плати і за першою вимогою орендодавця, який заявив про цю вимогу лише в судовому порядку, вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань і виплатив у рахунок визначеної позивачем суми орендної плати, яка не була своєчасно отримана лише через дії позивача в межах домовленості, вина відповідача у порушенні зобов`язання щодо сплати орендної плати відсутня. Положеннями ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України та ч. 1 ст. 782 ЦК України передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив частково суму заборгованості з орендної плати за землю, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки суду доведений факт її систематичної несплати протягом періоду дії договору оренди землі. Частково сплативши суму заборгованості з орендної плати, що вбачається з пояснень представника відповідача та не заперечувалось позивачем, відповідач фактично визнав свою вину, чим підтвердив недотримання умов договору оренди землі. Посилання відповідача на те, що позивач повинен самостійно звертатись до відповідача за отриманням орендної плати є безпідставними, оскільки сторони узгодили істотні умови договору і в них відсутній обов`язок орендодавця щодо звернення до орендаря про отримання орендної плати, а закріплено обов`язок за орендарем сплачувати орендну плату щорічно в строк до 01 грудня (пункт 11 вказаного договору) кожного року оренди. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За змістом ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Ст. 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідачем позивачу орендна плата за землю не виплачується з 2013 р. по теперішній час, в жовтні 2017 р. орендна плата була сплачена частково в розмірі 15 000 грн., тобто не у строки, передбачені п. 11 вказаного договору. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28.09.2016 у справі №6-977ис16 та від 12.12.2012 у справі №6- 146цс12. У постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17, провадження №61-41932св18 та постанові від 20.06.2019 по справі №383/708/16-д, провадження №61-16985св18 зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02.05.2018 у справі №925/549/17. При цьому, систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати за землю, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки судами встановлений факт її систематичної несплати протягом періоду дії договору оренди землі. В даному випадку орендна плата відповідачем за період з 2013 р. по теперішній час (тобто 6 років поспіль), що має систематичний характер, виплачується не в повному обсязі. Щодо розміру орендної плати, то п. 9 договору оренди землі від 28.09.2010 визначено, що орендна плата визначається за згодою сторін: 3% від нормативно - грошової оцінки зем. ділянки (3 527,06 грн. на дату укладення договору); натуральна форма - 4000 кг. фуражного зерна, що складає не менше 3% від нормативно - грошової оцінки. Відповідач стверджує, що орендна плата була узгоджена на рівні 3% нормативно - грошової оцінки, а заборгованість зі сплати орендної плати за період з 2013 р. по 2017 р. сплачена [PERSON] 20.10.2017 згідно видаткового касового ордеру. Таке твердження відповідача має бути оцінено судом критично, бо суперечить письмовим доказам, наданим суду самим відповідачем. Копія ухвали Апеляційного суду Запорізької обл. від 01.07.2014 по справі №22ц\\778\\2688\\14 містить відомості про наявність усної домовленості між ПП «Нікс-С» та [PERSON] про натуральну форму оплати оренди, що підтверджено в справі належними, допустимими та беззаперечними доказами. То ж твердження відповідача про розмір орендної плати у вигляді 3% від нормативно грошової оцінки землі є спробою ввести суд в оману. Видатковий касовий ордер ПП «Нікс-С» від 20.10.2017 на ім`я [PERSON] з підставою - орендна плата за 2017 р. згідно договору б\\н від 28.09.2010 підтверджує, що принаймні на 2017 р. і в подальшому сторони визначили орендну плату на рівні не менше 15 000 грн. До того ж зміна розміру орендної плати передбачена самим договором оренди землі від 28.09.2010, зокрема п. 13. В той же час відповідач надає виписку з відомостей нарахування орендної плати за договором оренди з позивачкою, дана виписка засвідчена самим ПП «Нікс-С», а тому не є належним доказом по справі. Щодо поштових переказів на ім`я [PERSON] , то вони не містять призначення платежу, надходили на ім`я позивачки впродовж часу слухання даної справи, а тому їх правова природа є неясною. Використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам: Відповідно до ч. ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Ст. 5 ЗК України визначені основні принципи земельного законодавства, серед яких зазначено принцип раціонального використання та охорони земель. Відповідно до ст. 33-1 ЗУ «Про охорону земель», яка була чинною з 04.06.2009 по 12.02.2015, нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах у різних природно-сільськогосподарських регіонах встановлюються для досягнення високих і стабільних урожаїв та запобігання виснаженню і втраті родючості ґрунтів внаслідок ґрунтовтоми. При цьому законодавче запровадження застосування сівозмін не є обмеженням земельних прав, а є проявом загальних правил охорони і використання земель, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на виконання конституційної вимоги щодо надання особливої охорони землі як основного національного багатства. Раціональним вважається таке використання сільськогосподарських земель, у ході якого забезпечується одержання сталих високих урожаїв сільськогосподарських культур, запобігання необґрунтованому вилученню земель зі сфери сільськогосподарського виробництва для потреб інших галузей народного господарства, збереження та підвищення родючості ґрунтів, охорона навколишнього середовища. Постановою КМУ від 11.02.2010 №164 затверджено Нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах. З примітки до вказаних вище Нормативів видно, що допустимі норми періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі становлять для соняшника - не менше, ніж через сім років. На думку позивача, в судових засіданнях встановлено, що ПП «Нікс-С», на території земельної ділянки кадастровий номер №2320683500:01:077:0050, що передана позивачкою в оренду, вирощувало в 2009 р., у 2010 - 2011 роках, у 2012 р., у 2014 році, у 2016 р., у 2018 р. - соняшник. При цьому агрохімпаспортів у відповідача не було, накладні про купівлю добрив та інших незрозумілих стороні позивача сумішей, звіти про внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування грунтів не підтверджують факту внесення добрив та агрохімікатів саме на ділянку, яка належить [PERSON] в тій кількості, яка б призвела до збереження якості грунту і не завдала істотної шкоди. Як пояснював представник відповідача, добрива ним вносились на власний розсуд, без отримання відповідних висновків, рекомендацій або обстежень, що призвело до погіршення стану земельної ділянки позивачки. Виснаження вказаних грунтів внаслідок ґрунтовтоми, спричиненої порушенням допустимих нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах, встановлено даними з агрохімпаспортів 2008 р., 2014 р., 2016 р. виданих Запорізькою філією Державної установи «Держгрунтохорона», які не спростовані відповідачем, згідно з якими виявлено погіршення еколого-агрохімічної оцінки з 61 балу в 2008 р., до 48 балів в 2014 р. та 46 балів в 2016 р. Незважаючи на впевненість відповідача, що показником якості грунту в агрохімічному паспорті є агрохімічна оцінка, яка з 60 балів в 2014 р. збільшилась до 65 балів в 2016 р., з матеріалів справи вбачається порушення відповідачем порядку сівозмін сільськогосподарських культур та порядок їх чергування у часі і просторі. Так, відповідач надаючи пояснення суду повідомив, що ним агрохімічні паспорти ні на орендовані зем. ділянки, ні на поле, до складу якого входить зем. ділянка позивачки не розробляв; ротаційна таблиця польової сівозміни на 2013 р. - 2020 р. затверджена тільки директором ПП «Нікс-С» і розроблена навмання; стан земельної ділянки визначався «зрительно», добрива вносив за фінансовими можливостями. Згідно зі ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі. Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 20.01.2016 №6-1998цс15 та №6-1980цс15. Враховуючи покажчики агрохімічних паспортів, відповідач має обов`язок по відновленню стану орендованої земельної ділянки до початкового стану, а саме з місткістю гумусу не менш ніж 4,18%. Позивачка [PERSON] просила її позов задовольнити. Представники відповідача Карпенко М .М . та Калаянов В.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди землі від 28 вересня 2010 року, укладеного з ПП «Нікс-С», та стягнення з ПП «Нікс-С» заборгованості зі сплати орендної плати по договору оренди землі від 28 вересня 2010 року в розмірі 94000 грн не визнали, вважають вимоги незаконними та необгрунтованими з наступних підстав. Так, 28 вересня 2010 року між Приватним підприємством "НІКС-С" та [PERSON] укладено договір оренди землі. Договір пройшов відповідну державну реєстрацію. Відповідно до п. 8 Договору, договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років. Позивачем у позовній заяві, зазначено що відповідач не виконує свої обов`язки, передбачені п.17, п.28, п.31 договору оренди землі від 28.09.2010 року, чим порушує істотні умови договору, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Пунктом 28 Договору встановлені права орендодавця вимагати від орендаря виконувати відповідні дії. Пунктом 31 Договору встановлені обов`язки орендаря. Обов`язки, встановлені Договором, ПП «Нікс-С» виконав. Орендар приступив до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди, зареєстрованим в установленому законом порядку. Договір містить у собі одну із істотних умов, визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме умови збереження об`єкту оренди. Так, в пункті 17 Договору встановлено, що умови збереження стану об`єкта оренди є дотримання сівозмін. Ця умова відповідачем виконується, що підтверджується письмовими доказами: «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2014 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2015 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року»; ротаційною таблицею польової сівозміни 2013-2020 рік ПП «Нікс-С». Відповідно, відповідачем кожен рік здійснюються сівозміни, при цьому певні земельні ділянки використовуються під пар. Відповідачем здійснюються заходи щодо підвищення родючості землі шляхом внесення добрив, що підтверджується письмовими доказами: відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2014 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2015 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2016 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2017 року»; звітом Державного статистичного спостереження «Звіт про використання добрив і пестицидів під урожай 2018 року». Підтвердженням того, що зазначені статистичні відомості відповідають дійсності є те, що відповідач до адміністративної відповідальності відповідно статті 186-3 КУпАП не притягався. Доводи позивача про невиконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених п.28 Договору також не обґрунтовані, так як зазначений пункт Договору не встановлює обов`язки орендаря, а визначає права орендодавця вимагати від орендаря виконувати відповідні дії. В позовній заяві та доданих до неї документах [PERSON] ніяким чином не доводить, що відповідач порушує її право вимагати від нього відповідні дії. З огляду на правила розподілу доказування, заявивши вимоги про розірвання договору оренди, саме на позивача покладено обов`язок з доведення факту дійсного порушення його прав, яке, на його думку, полягає у невиконанні орендарем договірних зобов`язань. Позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання відповідачем значної шкоди земельній ділянці. До подачі позовної заяви до суду представником позивача 11 жовтня 2018 року зроблено запит до Запорізької філії ДУ «Держгрунтохорона» про надання відомостей чи проводилась суцільна паспортизація земель Миколаївської сільської ради за період з 2010 по 2018 роки, чи проводилась паспортизація земельної ділянки кадастровий номер 2320683500-01-007-0050, на що 26 грудня 2018 року отримана відповідь, що Запорізька філія Державної установи «Інститут охорони грунтів України» проводила агрохімічне обстеження сільськогосподарства угідь Миколаївської сільської ради у 2014 році. Агрохімічне обстеження земельної ділянки кадастровий номер 2320683500-01-007-0050 проводилось у загальному масиві. Для отримання результатів агрохімічних обстежень землевласнику бажано звернутись до Запорізької філії ДУ «Держгрунтохорони» для проведення обстеження та замовити виготовлення агрохімпаспорта. Таким чином, на підставі зазначеного листа, можливо зробити висновок, що агрохімічних паспортів земельної ділянки за кадастровим номером 2320683500-01-007-0050 станом на 26 грудня 2018 року взагалі не існувало. Але вже під час розгляду справи позивачем (представником позивача) додано до матеріалів цивільної справи агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки, де землекористувачем зазначена [PERSON] за 2014 рік та 2016 рік. Відповідач звертає увагу суду, що агрохімічний паспорт за 2014 рік не містить координатну прив`язку поля Х-Y або кадастровий номер земельної ділянки. Також підпис директора Запорізької філії ДУ «Держгрунтустанова» Чехова С.А. не засвідчений печаткою. Пунктом 3.6 Порядку ведення агрохімічного паспорту поля, земельної ділянки, який затверджений Міністерством аграрної політики та промисловості за №536 від 11 жовтня 2011 року, встановлено що, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки підписується уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади з питань формування та забезпечення реалізації державної аграрної політики, а в разі її відсутності - особою, що її заміщує. Підпис засвідчується печаткою. Таким чином, засвідчення підпису печаткою є обов`язковим. Агрохімічний паспорт за 2016 рік також не містить координатну прив`язку поля Х- Y або кадастровий номер земельної ділянки. Крім того, забір зразків грунту проводився без запрошення представника орендаря земельної ділянки - ПП «Нікс-С». На цих підставах відповідач вважає, що агрохімічні паспорти є неналежними доказами. Але навіть при цих агрохімічних паспортах зазначені показники гумусу за 2014 рік 3,85 відсотки, а за 2016 - 3,82%, що є вищим за показник родючості ґрунтів Запорізької області обстежені у 2011-2015 роках, де відсоток гумусу складає 3,40%. А еколого-агрохімічний бал визначений згідно агрохімічних паспортів у 2014 - 48, а у 2016 - 46 балах, а бал по Запорізькій області складає 46. На підставі цих показників можливо зробити висновок, що умови збереження стану об`єкту оренди приватним підприємством «Нікс-С» - виконуються. Стан об`єкту оренди, за період оренди, не погіршено. Питання, чи є встановлене погіршення стану родючості земельної ділянки таким пошкодженням об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, клопотання позивача про проведення судової експертизи не надавалось суду. Щодо показань свідків зі сторони позивача, показання свідка [PERSON] грунтуються на неприязних стосунках з відповідачем, а тому відповідач просить суд критично оцінювати ці показання. Показання свідків Ноліско та Ільясова різняться в показаннях часу відбору зразку ґрунту у 2016 році: Ноліско початок літа, Ільясов кінець літа-осінь, що також варто взяти до уваги при оцінці показань цих свідків. Іншою підставою розірвання Договору позивачем зазначено наявність заборгованості зі сплати орендної плати. Як підставу розірвання договору оренди, позивач вказує також несплату відповідачем орендної плати за Договором з 2013 року - порушення пункту 9 Договору. Така підстава є неправдивою. Відповідно до пункту 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: щорічна орендна плата в розмірі за згодою сторін в грошовій формі - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 3527,06 грн. або в натуральній формі - 4000 кг фуражного зерна, що складає не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також відповідач зазначає, що між сторонами склалися договірні правовідносини, а не деліктні. Сума орендної плати може бути збільшена тільки на підставі внесення змін до договору оренди земля, а не автоматично при зміні нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зі сторони позивача пропозиції про перегляд суми орендної плати за договором на адресу відповідача не надходило. Згідно з п. 10 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції. За умовами п. 11 Договору орендна плата вноситься до 01 грудня кожного року оренди. Позивачем зазначено, що орендну плату вона не отримує з 2013 року, але це не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами. Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2014 по справі №310/1100/14-ц за позовом [PERSON] до ПП «Нікс-С» про розірвання договору оренди землі з підстав не виконання орендарем обов`язку за Договором щодо сплати орендної плати, у задоволенні позову відмовлено. Судом встановлено, що факти невиконання зобов`язань відповідачем умов договору оренди земельної ділянки відсутні. Так, судом встановлено, що 30 листопада 2013 року через відділення поштового зв`язку Бердянськ-12 ПП «Нікс-С» перераховував [PERSON] поштовим переказом орендну плату за 2013 рік в розмірі 2998,00 грн. за відрахуванням податку на прибуток в розмірі 529,06 грн., проте отримавши повідомлення про надходження переказу, [PERSON] за одержанням коштів до відділення зв`язку так і не з`явилася. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.07.2014 по справі №22ц/778/14 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 травня 2014 року у справі №310/1100/14-ц залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виконання відповідачем умов Договору щодо сплати орендної плати за період часу з 2014 року по 2018 рік включно підтверджуються письмовими доказами: 20.10.2017 [PERSON] особисто було отримано орендну плату у сумі 15000 грн., що сумарно складає суму орендної плати за п`ять років з розрахунку 2998,00 грн. (за відрахуванням податку у сумі 539,06 грн.)х5= 14990 грн., з заокругленням 15000 грн. Тобто, суму орендної плати з 2013 по 2017 рік включно, яка була перерахована та не отримана з власної вини позивача. Відтак, посилання позивача на вартість фуражного зерна є не обґрунтованим, так як сторони за договором обрали грошову форму орендної плати, зазначену в договорі. За 2018 рік орендна плата перерахована на ім`я [PERSON] переказом через ПАТ «Укрпошта», що підтверджується квитанцією №215600426655 від 22.04.2019. Відповідач не згоден із заявленим представником позивача розміром витрат на професійну правничу допомогу, вважає їх неспівмірним, таким, що не відповідає ст. 137 ЦПК України. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, та їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову. Так, судом встановлено, і це підтверджено сторонами по справі, що 28.09.2010 між Приватним підприємством «Нікс-С» та [PERSON] укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 22.11.2010 за №041026500215 (а.с.6 - 8) Відповідно до п.1 Договору Приватне підприємство «Нікс-С» прийняло у строкове платне користування від [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,8288 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю ЯЖ №894930 і яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради, землі колишнього КСП «Україна». Відповідно до п. 8 Договору договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За змістом ч. 1. ст. 23 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядаються за згодою сторін. Згідно з п.10 зазначеного Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції. За умовами п. 11 Договору орендна плата вноситься до 01 грудня кожного року оренди. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати, відповідно до п.12 Договору, оформлюється відповідними актами. Розмір орендної плати, згідно п.13 договору, переглядається один раз на два роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально; в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, з укладеного договору вбачається, що договір від 28 вересня 2010 року містить всі істотні умови договору, в тому числі і таку умову, як порядок перегляду орендної плати (п.13 Договору), за змістом якого, на підставі ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними при укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, сторони узгодили між собою порядок перегляду орендної плати, а саме, що орендна плата - переглядається. За змістом Договору зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п.37). Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п.40 Договору). Умовами розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї із сторін є невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, випадкове знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 39 Договору). Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (п.43). Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. За змістом ст.141 п."д" Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, чинне законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Згідно зі ст.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству. Враховуючи той факт, що між позивачем та відповідачем не було укладено угоди про сплату орендної плати в іншому розмірі, ніж встановлена за договором, тому суд вважає, що посилання позивача на невиконання ПП «Нікс-С» зобов`язань по натуральній оплаті у вигляді видачі їй борошна та олії, у вигляді оранки її городу, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі види орендної плати в договорі не зазначені взагалі. Судом встановлено, що відповідачем виконуються умови Договору щодо сплати орендної плати за період часу з 2014 року по 2018 рік включно, що підтверджується письмовими доказами: 20.10.2017 [PERSON] особисто було отримано орендну плату у сумі 15000 грн., що сумарно складає суму орендної плати за п`ять років з розрахунку 2998,00 грн. (за відрахуванням податку у сумі 539,06 грн.)х5= 14990 грн., з заокругленням 15000 грн. Тобто, суму орендної плати з 2013 по 2017 рік включно, яка була перерахована та не отримана з власної вини позивача. За 2018 рік орендна плата перерахована на ім`я [PERSON] переказом через ПАТ «Укрпошта», що підтверджується квитанцією №215600426655 від 22.04.2019 (а.с.84-93). Позивач в судовому засіданні не заперечувала цього факту, при цьому стверджувала, що отримана нею орендна плата в сумі 15000 грн. є платою лише за 2017 рік, пояснивши свою відмову від отримання переказу за 2018 рік тим, що розмір орендної плати повинен бути в сумі, нарахованої як 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що орендодавець з власної вини не отримує нараховану орендну плату, в тому числі і за 2018 рік, а тому відсутні підстави вважати наявність неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди, враховуючи, що за попередні роки орендну плату, визначену договором, позивач отримала, що підтверджується відповідними письмовими доказами та не заперечувалося нею самою. Суд вважає, що зміна умов договору, в тому числі і щодо розміру орендної плати, повинна вчинятися в письмовій формі за взаємною згодою сторін, як передбачено договором оренди. За відсутності відповідної письмової пропозиції позивача до орендаря, автоматична зміна розміру орендної плати, визначеної договором, не відбувається. Не передбачено збільшення орендної плати і пунктом 13 договору з підстав зміни грошової оцінки земельної ділянки. Судом встановлено, що при здійсненні прийому - передачі земельної ділянки, відповідно до акту прийому - передачі, підписаного [PERSON] та ПП «Нікс-С» якісні показники земельної ділянки на момент передачі в оренду відповідачу були відсутні (а.с.9). 11 жовтня 2018 року позивачем зроблено запит до Запорізькій філії ДУ «Держгрунтохорона» про надання відомостей чи проводилась суцільна паспортизація земель Миколаївської сільської ради за період з 2010 по 2018 роки, чи проводилась паспортизація земельної ділянки кадастровий номер 2320683500-01-007-0050, на що 26 грудня 2018 року отримана відповідь, що Запорізька філія Державної установи «Інститут охорони грунтів України» проводила агрохімічне обстеження сільськогосподарських угідь Миколаївської сільської ради у 2014 році. Агрохімічне обстеження земельної ділянки кадастровий номер 2320683500-01-007-0050 проводилось у загальному масиві. Для отримання результатів агрохімічних обстежень землевласнику бажано звернутись до Запорізької філії ДУ «Держгрунтохорони» для проведення обстеження та замовити виготовлення агрохімпаспорта (а.с.22, 25). Позивачем (представником позивача) під час розгляду справи додано до матеріалів цивільної справи агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки, де землекористувачем зазначена [PERSON] за 2014 рік та 2016 рік (а.с.57-59). Агрохімічний паспорт за 2014 рік не містить координатну прив`язку поля Х-Y або кадастровий номер земельної ділянки. Також підпис директора Запорізької філії ДУ «Держгрунтустанова» Чехова С.А. не засвідчений печаткою. Пунктом 3.6 Порядку ведення агрохімічного паспорту поля, земельної ділянки, який затверджений Міністерством аграрної політики та промисловості за №536 від 11 жовтня 2011 року, встановлено що, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки підписується уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади з питань формування та забезпечення реалізації державної аграрної політики, а в разі її відсутності - особою, що її заміщує. Підпис засвідчується печаткою. Агрохімічний паспорт за 2016 рік також не містить координатну прив`язку поля Х- Y або кадастровий номер земельної ділянки. Крім того, в агрохімічних паспортах зазначені показники гумусу за 2014 рік 3,85 відсотки, а за 2016 - 3,82%, що є вищим за показник родючості ґрунтів Запорізької області, обстежені у 2011-2015 роках, де відсоток гумусу складає 3,40%. А еколого-агрохімічний бал визначений згідно агрохімічних паспортів у 2014 - 48, а у 2016 - 46 балів, а бал по Запорізькій області складає 46. Судом досліджено, надані представником відповідача на підтвердження здійснення відповідачем заходів щодо підвищення родючості землі шляхом внесення добрив, письмові докази: «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2014 року»; відомості Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2015 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року»; ротаційною таблицею польової сівозміни 2013-2020 рік ПП «Нікс-С» (а.с.94-113). Згідно з зазначеними письмовими доказами, відповідачем кожен рік здійснюються сівозміни, при цьому певні земельні ділянки використовуються під пар, відповідачем здійснюються заходи щодо підвищення родючості землі шляхом внесення добрив, що підтверджується письмовими доказами, зокрема відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2014 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2015 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2016 року»; відомостями Державного статистичного спостереження «Внесення мінеральних, органічних добрив. Гіпсування та вапнування ґрунтів під урожай 2017 року»; звітом Державного статистичного спостереження «Звіт про використання добрив і пестицидів під урожай 2018 року». Позивачем та його представником зазначені доводи представників відповідача не спростовані. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що умови збереження стану об`єкту оренди, а саме земельної ділянки [PERSON] , відповідачем - приватним підприємство «Нікс-С» виконуються. Позивачем не доведено, що стан об`єкту оренди, за період оренди, погіршено. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено фактів невиконання зобов`язань відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed