Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами; що розташовані по [ADDRESS] ; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8145 га, що розташована на території Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Крім того, просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,08 га, що розташовані по [ADDRESS] . Посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. За життя вона склала заповіти на ім`я позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства успадковується за законом. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що нею не було надано витягу з Державного земельного кадастру. Зареєструвати дані земельні ділянки в даний час неможливо у зв`язку із смертю її власника. Факт належності померлій [PERSON] вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами підтверджує витягом з погосподарської книги № 6 на 2006-20010 року Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією технічного паспорта на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Факт належності померлій [PERSON] вищезазначених земельних ділянок підтверджує копією державного акту на право приватної власності на землю серії КВ від 20 січня 1997 року; копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 060222 від 30 січня 2004 року; листом відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.33-164/114-18 від 09 серпня 2018 року та від 09 серпня 2018 року. Своє право на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією свідоцтва про своє народження; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 грудня 2007 року; копією заповіту, посвідченого 25 січня 1995 року секретарем виконкому Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий № 7); копією заповіту, посвідченого 04 лютого 2003 року секретарем виконкому Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий № 02); копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача, Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - державний Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденко Я.В. в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності . Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею 0,27 га, для індивідуального забудови та розвитку особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] , підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ від 20 січня 1997 року , виданого на ім`я [PERSON] і її право власності зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79 (а.с.13). Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8145 га, що розташована на території Жовтневої сільської Переяслав-Хмельницького району Київської області підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ № 060222 від 30 січня 2004 року , виданого на ім`я [PERSON] і її право власності зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 527 (а.с.13). Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень" Закону України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними". Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 вищезазначеної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 374, 1216, 1217, 1218, 1225, 1233, 1235, 1245, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved