Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Меланчук І.В. звернувся до Комунального підприємства "Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, [PERSON] працювала на посаді медичної сестри стаціонарного відділення паліативної та хоспісної допомоги Комунального закладу "Марганецька центральна міська лікарня Дніпропетровської обласної ради", правонаступником якого на сьогоднішній день є Комунальне підприємство "Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради". За час роботи на даному підприємстві - 02 березня 2018 року близько 09 години 05 хвилин з позивачкою стався нещасний випадок, в результаті якого їй спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелом шийки правої плечової кістки зі зміщенням, що підтверджується Актами форми Н-1 та Н-5, копії яких додаються. В наслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, при первинному огляді МСЕК [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30%, безстроково та встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, [PERSON] втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 180 000 грн., яку просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 14 травня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ 04 червня 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог у повному обсязі. Так позивачем не доведено наявність порушення будь-яких прав, свобод чи інтересів [PERSON] . Згідно копії паспорту останньої, на моменти звернення до суду із даною заявою позивачці виповнилося повних 74 роки, згідно копії її трудової книжки, остання була звільнена із займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі наказу від 24.10.2018 року № 116-к. Звертають увагу, що після отриманої [PERSON] травми - 02 березня 2018 року, будь-якого тиску, спонукання, перешкод, або інших порушень прав та інтересів з боку адміністрації КЗ " Марганецька центральна міська лікарня" ДОР, правонаступником якого є Комунальне підприємство "Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради" щодо подальшої праці [PERSON] , до моменту прийняття нею особистого рішення про звільнення за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію - 24.10.2018 року, не вчинялося. Крім того позивачкою не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами протиправність діянь з боку відповідача, не встановлено причинний зв`язок між моральною шкодою та протиправними діями чи бездіяльності з боку відповідача , не доведено вину останнього. ЇЇ вимоги щодо розміру стягнення з відповідача моральної шкоди, яка завдана ушкодженням здоров`я або каліцтвом, також є необгрунтованими, що і є підставою відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. \~Статтею\~\~13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Судом встановлено, що [PERSON] знаходила у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Марганецька центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради", правонаступником якого є Комунальне підприємство "Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради", що підтверджується копією трудової книжки, заведеної 18 вересня 1964 року на [PERSON] . За час роботи на даному підприємстві, а саме: 02 березня 2018 року, позивач отримала травму на виробництві «перелом шийки правої плечової кістки зі зміщенням», що підтверджується Актами форми Н-1, Н-5. За даним нещасним випадком складені акти за формами Н-1 та Н-5 від 06 березня 2018 року. Первинним оглядом МСЕК від 26.09.2018 року [PERSON] було встановлено 30% втрати професійної працездатності, у зв`язку з трудовим каліцтвом, безстроково та третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 12ААА №050704. Виходячи з медичних документів, акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 06 березня 2018 року (форма Н-1); акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 березня 2018 року о 09 годині 10 хвилин у КЗ "Марганецька центральна міська лікарня " ДОР ( форма Н-5), суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, [PERSON] отримала виробничу травму. Статтею 46\~Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання нею трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.\~\~ Доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із виробничою травмою, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивача турбує біль та слабкість в верхній правій кінцівці, парестезії, відчуття оніміння пальців правої кисті, обмеження об`єму рухів в правому плечовому суглобі та суглобах пальців кисті, біль посилюється при фізичних навантаженнях. Крім того, остання позбавлена можливості реалізації своїх здібностей в професійній сфері, вимушена постійно приймати лікарські препарати, відчуває наслідки травми, вона обмежена у вирішенні своїх побутових потреб, все це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, що порушує нормальні життєві зв`язки [PERSON] . Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини Комунального підприємства "Марганецька центральна міська лікарня Дніпропетровської обласної ради", правонаступником якого є Комунального підприємства "Марганецька центральна міська лікарня Марганецької міської ради", суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц). Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни її життєвих зав`язків, ступінь втрати нею професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 60 000 грн., з утриманням податку та обов`язкових платежів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial