Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 11/100 частину нежитлового приміщення перукарні по [ADDRESS] . На обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що дане нежитлове приміщення належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 19.04.1993року, установчої угоди від 27.11.1995 року та протоколу № 1 загальних зборів працівників МП "Олеся" від 20.02.1999 року. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона, позивачка, як спадкоємець за законом прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Однак, державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на зазанчене нежитлове приміщення. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Вивчивши і дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 11/100 частини нежитлового приміщення перукарні, що розташована за адресою по [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, 29 квітня 1993 року відділ соціально-економічного розвитку районної державної адміністрації продав нежитлове приміщення, а саме перукарню, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] товариству покупців, створене членами трудового колективу МП "Олеся", учасником якого була спадкодавець [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу 29 квітня 1993 року та актом передачі майна, яке придбане товариством покупців членів трудового колективу МДП "Олеся" згідно договору купівлі-продажу від 29 квітня 1993 року. Згідно з даними установчого договору, 27 листопада 1995 року було створено мале підприємство "Олеся", засновниками якого стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 20 лютого 1999 року на загальних зборах працівників МП "Олеся" було прийнято рішення про закриття МП "Олеся", створено ліквідаційну комісію та розподілено майно підприємства, у зв`язку із чим були визначені частки слідуючим членам МП "Олеся", а саме: [PERSON] - 67%, [PERSON] 11%, [PERSON] 11% та [PERSON] 11%., дані обставини підтверджуються протоколом №1 загальних зборів працівників МП "Олеся" від 20 лютого 1999 року. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] оформили право власності на належні їм частки зазначеного вище нежитлового приміщення, а [PERSON] за життя не встигла оформити належне їй право на дане приміщення. Згідно з договором від 25.05.2015 року, [PERSON] , у власності якої перебувало 67/100 частини нежитлового приміщення, та [PERSON] , у власності якої перебувало 11/100 частини нежитлового приміщення, подарували належні їм частки [PERSON] , [PERSON] та позивачці [PERSON] , в результаті чого [PERSON] стала власником 33/100 частини, [PERSON] - 23/100 частини, [PERSON] - 22/100 частини даного нежитлового приміщення. Після смерті [PERSON] , спадкоємцем за законом першої черги є її дочка, позивачка [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 356/2015, заведеної після смерті [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 16 липня 2019 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори відмовлено позивачці [PERSON] у оформленні спадщини на нежитлове приміщення, перукарню, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документа. Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства та встановлені обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визнання за позивачкою право власності на 11/100 частини нежитлового приміщення по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] .

Outcome: approved