Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

01 серпня 2014р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 18.03.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 31.07.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 16119,46грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16119,46грн. та судовий збір у розмірі 243,60грн. (а.с.2-5). Представник позивача Дорофєєв Д.В. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Пояснив, що правила обслуговування і тарифи викладені у загальному доступі на офіційному інтернет-сайті банку, відповідач мав змогу і повинен був знати про підвищені удвічі відсотки у випадку прострочення платежів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він дійсно отримував кредит. Карткою він користувався до 2013р. Але заборгованість не може бути такою, дуже великі відсотки нараховані, що не передбачено договором. Жодних правил чи тарифів банку він не підписував і з такими правилами, як надав позивач до суду, ознайомлений не був. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 18.03.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.03.2007 року [PERSON] має заборгованість станом на 31.07.2014р., у розмірі 16119,46грн., яка складається з: 7069,21грн. - заборгованість за кредитом, 7806,47грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, які в свою чергу складаються із 71,56 грн. - проценти на поточну заборгованість, 7734,91 грн. - проценти на прострочену заборгованість, 500,00грн. - штрафу (фіксована частина), 743,78грн. - штрафу (процентна складова) (а.с.6-10). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту та процентів, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписував кредитний договір, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови, що не заперечувалось відповідачем. Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача несплачені проценти на прострочену заборгованість у розмірі 7734,91грн. відповідно до п. 5.5.1 "Правил користування платіжною карткою" та 500,00грн. та 743,78грн. в якості штрафів за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до п. 8.6 "Умов та правил надання банківських послуг". Згідно п. 5.5.1 "Правил користування платіжною карткою" за несвоєчасне виконання договірних відносин власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри якої встановлюються тарифами, які відповідач не підписував. Відповідачу було надано кредит під 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, проте згідно розрахунку з вересня 2009 року почалося нарахування відсотків у розмірі 72%, тобто удвічі більше, ніж передбачено договором. Разом з тим банком не надано жодних тарифів, тому суд не вважає документально підтвердженим правомірність вимоги про стягнення підаищених відсотків. Отже несплачені проценти на прострочену заборгованість які підлягають стягненню з відповідача, повинні обраховуватися за ставкою 36% річних і становлять удвічі меншу суму: 7734,91/2=3867,45грн. Відповідно до п. 8.6 "Умов та правил надання банківських послуг" при порушенні клієнтом строків платежів по любому зобов'язанню цього договору понад 120 днів, клієнт повинен сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Оскільки з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом 7069,21грн. + несплачені проценти на поточну заборгованість71,56грн. + несплачені проценти на прострочену заборгованість 3867,45грн. = 11008,22грн.Ч5% = 550,41грн. (процентна складова) +500,00 грн. (фіксована частина), тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість по судовим штрафам у розмірі 1050,41грн., а загалом 11008,22+1050,41=12058,63 (грн.). Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial