Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 31.12.2012 року померла його мати [PERSON]. При житті спадкодавець склала заповіт яким заповіла земельну ділянку (пай)своєму синові (позивачу). Після смерті матері позивач оформив спадщину на земельну ділянку, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою вул. Садова, 15, в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, котрий мати [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, що залишилося після смерті її його матері [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Натомість представник позивача [PERSON]Г.(уповноважена представляти інтереси [PERSON] згідно довіреності від 23.05.2017 р. (а.с. 83) надала через канцелярію суду заяву якою просить: справу розглянути у відсутність позивача; позов підтримує в повному обсязі, та просить його задовольнити. Судові витрати просила залишити за позивачем (а.с. 81). Одночасно долучила виписки з погосподарської книги на підтвердження позиції позивача (а.с. 84-85). Представник відповідача Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, до судового засідання не з'явився, однак до суду надійшли заява, про те, що відповідач просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради та прийняти розсуд суду (а.с. 40). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно, свідоцтва про народження серії VII-УР № 0189661, виданим 17.05.1966 р., Пеньківською сільською радо Літинського району Вінницької області, матірю [PERSON], [INFO] зазначено [PERSON] (а.с. 10). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00017436388 від 14.12.2016 р., пояснюється зміна прізвища спадкодавця із «Григорук» на «Шамолюк» (а.с. 13). Рішення Літинського районного суду вінницької області від 31.01.2017 р. встановлено факт, що [PERSON], [INFO], який помер 06.05.2011 р., був рідним батьком [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили 10.02.2017 р. (а.с. 14-15). Рішенням Пеньківської сільської ради від 11.12.1997 р. [PERSON] Федор.(так і зазначеному документі), передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства по вул. Садова, в обсязі 0,85 га (а.с. 30). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 378536, виданим повторно Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 15.02.2017 р., [PERSON] помер 06.05.2011 р.(а.с. 12). Згідно довідки Пеньківської сільської Ради Літинського району Вінницької області за № 295, від 27.02.2017 р., [PERSON], [INFO], який помер 06.05.2011 р. до дня смерті являвся власником житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться в с.Пеньківка по вул. Садова, 15, Літинського району Вінницької області (а.с. 18). З довідки за № 294 від 27.02.2017 р. виданої Пеньківською сільською радою Літинського району Вінницької області вбачається, що до дня смерті [PERSON], 06.05.2011 р., була зареєстрована та проживала з ним по вул. Садова Літинського району Вінницької області дружина [PERSON] (а.с. 17). З виписок із погосподарської книги за № 680 та № 682 від 23.05.2017 р. вбачається, що за адресою вул .Садова, 15, с. Пеньківка , проживали: голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с. 84-85). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 252942, виданим 03.01.2013 р. Виконавчим комітетом Пеньсівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла 31.12.2012 р., актовий запис № 02 (а.с. 11). Заповітом, котрий посвідчений 29.12.2012 р. в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй земельну ділянку (пай), заповіла своєму синові - [PERSON] (а.с. 16). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 12.06.2013 р., котре набрало законної сили 25.06.2013 р., встановлено факт, що [PERSON], яка померла 31.12.2012 р. являється матірю [PERSON] (а.с. 57зв-58). Згідно свідоцтва про спадщину за заповітом серії ВТІ № 657486, виданим 02.08.2013 р., позивач [PERSON] являється спадкоємцем після смерті матері [PERSON] (а.с. 20). Також свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НМА №104140 від 24.03.2017 р., вбачається, що позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця в порядку спадкування за законом (а.с. 22). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою вул. Садова, 15, с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1950 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 16,0 кв.м., допоміжною площею 14,7 кв.м., веранди літера «а.», сараю-літньої кухні «Б», погребу «п/Б», сараю «В», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, криниці № 4 (а.с. 25-29). Листом за № 596/02-14 від 11.04.2017 р. нотаріус Літинської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомила про право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів (а.с. 31). З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] за № 20/2013 (витребуваних судом за клопотанням позивача) вбачається, що спадкова справа заведена саме за заявою позивача. Заяви інших можливих спадкоємців в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 48-80). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інші спадкоємці, відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою вул. Садова, 15, с. Пеньківка Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], який помер 06.05.2011 року та після смерті якого спадщину прийняла спадкоємець за законом- Шамолюк [PERSON], надалі після смерті якої спадщину прийняв спадкоємець за заповітом та за законом син [PERSON] (позивач у справі). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням представника позивача (а.с. 81) слід залишити за позивачем.

Outcome: approved