Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в селищі Успенка Лутугинського району Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] року в селищі Успенка Лутугинського району Луганської області внаслідок ішемічного інсульту. Факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Заявниця не може зареєструвати смерть чоловіка у встановленому законом порядку та провести оформлення спадщини. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 23 лютого 1978 року відділом ЗАГС у Ленінградському районі, актовий запис №317. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданим відділом записів актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки. Факт смерті [PERSON] 13.09.2017 року підтверджується також свідоцтвом про поховання від 14 вересня 2017 року, в якому встановлено, що [PERSON] похований на Лутугинському кладовищі, ділянка №1, ряд №1, місце 26а. Листом Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області за № 283/14-01-09.7 від 27 листопада 2017 року [PERSON] відмовлено у проведені державної реєстрації смерті [PERSON]. Відмовляючи у державній реєстрації, орган зазначив, що документи які представлені заявником, оформлені установою, яка розташована на території непідконтрольній українській владі, що ставить під сумнів легітимність оформлення свідоцтва про смерть особи відділом державної реєстрації актів цивільного стану, місце розташування якого є населений пункт, на території якого орган державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України №. № 1085 від 7 листопада 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасники судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що дана заява підлягає до задоволення. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, наведених у п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" надано статус "тимчасово окупованих" територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України №. № 1085 від 7 листопада 2014 року Лутугинський район віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Разом з тим, факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про поховання та свідоцтвом про смерть видане на території Лутугинського району Луганської області. Встановлено, що чоловік заявника помер на тимчасово окупованій території та документи встановленої форми відповідно до чинного законодавства України на ній не видаються. Заявниця, не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та відповідно зареєструвати смерть чоловіка [PERSON] Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити та встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця села Вільшана Недригайлівського району Сумської області, який помер [INFO] року в селищі Успенка Лутугинського району Луганської області.

Outcome: approved