Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

05 квітня 2018 року позивач звернувся до ПП «Вікінг-Дено-Плюс» з позовом про стягнення заробітної плати з подальшим уточненням позовних вимог, в якому остаточно просила визнати трудовим договір № 080917/1-к, укладений 09 вересня 2017 року між [PERSON]М, та ПП "Вікінг-Дено-Плюс", стягнути з останнього заробітну плату в розмірі 4800 грн. 00 коп. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 500 грн. 00 коп. В обгрунтування позову позивачка посилалался на те, що 09.09.2017 року між сторонами був укладений цивільно-правовий договір, відповідно умов якого він взяв на себе зобовязання здійснювати охорону обєктів відповідача на певний період і на чітко визначених умровах; укладений між сторонами договір має правову природу не цивільно-правового, а трудового договору; на час звільнення позивача відповідач не здійснив виплату заробітної плати, тому на даний час має перед ним заборгованість по заробітній платі; внаслідок неправомірних дій відповідача з невиплати заробітної плати їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 500,00 грн. 23 квітня 2018 року представником відповідача- власником підприємства [PERSON] надані заперечення проти позову, в яких відповідач посилається на наступне. Так, укладений між сторонами договір цивільно-правовим і кошти, які підлягали до сплати позивачці по закінченню дії договору мали складати не 4800 грн. 00 коп., а суму, розраховану у відповідності до обсягу виконаних останнім робіт, визначеного в Акті прийому-передачі. Свої зобовязання підприємство у частині розрахунку за надані послуги виконало у повному обсязі, а саме в зв'язку з тим, що [PERSON] не надала послуги у тому обсязі та тієї якості, про які вони домовлялися, то позивачка погодилася з тим, що порушила вимоги ст. 526 ЦК України та неналежно надала послуги. З врахуванням того , що відповідачем оплачено проживання та харчування позивачки , її послуги оцінюються у 210 грн, а за вирахуванням податків їй на руки виплачено 169,05 грн , на що позивачка погодилася. В результаті такого погодження сторонами було підписано Акт виконаних робіт від 09.10.2017 року та того ж дня здійснено розрахунок, який сама [PERSON]М, визнала справедливим та доречним . Згідно Ухвали від 11.04.2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 17 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті. Задоволено кдлопотання представника позивача про виклик свідків. Ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року про забезпечення доказів клопотання [PERSON] задоволено. \~Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Баштанська птахофабрика договір на надання послуг з охорони укладений між [PERSON] підприємством Вікінг-Дено-Плюс та Товариством з обмеженою відповідальністю Баштанська птахофабрика, що діяв у 2017 році. \~ \~ В судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили про його задоволення з підстав ,викладених в позові. Позивачка суду пояснила, що згідно оголошення в газеті про набір працівників на роботу охоронцем до ПП "Вікінг-Дено-Плюс" звернулася до офіу відповідача. Ій було розяснено, що підприємтсво надає послуги з охорони Баштанській птахофабриці і зараз проводять набір охоронців. Умови її паці будуть вахтовим методом , а перший місяць вона буде перебувати як на стажуванні та іспитовому періоді. Була обумовлена заробітна плата на місяць у 4800 грн, а також опалата проїзду до Баштанки та харчування та проживання там. По приїзду на місце роботи , зясувалося, щзо всі охоронці живуть в одному приміщенні барачного типу, жахливі умови проживання та харчування., при чому робочий день тиривав по 11 годин поспіль без вихідних. Коштів їм там на руки взагалі не видавали, сказали, що рорахунок по закінченню місяці. Коли закінчився цей місяць їм на руки видали по близько 200 грн на білет і сказали за оплатою приходити до головного офісу підприємства. Проте неодноразово звертаючись до цього підприємства та його керівництва заробітної плати за свою місячну працю вона так і не отримала. В останнє судове засідання не з'явилася, просила проводити судові дебати за її відсутністю. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити у позові за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. 09 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] підприємством «Вікінг-Дено-Плюс» укладений цивільно-правовий договір № 080917/1-к для надання послуг охорони об'єктів на строк дії з 08 вернеснея по 20 жовтня 2017 року. Згідно з п.1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Замовник доручає, Виконавець бере на себе зобовязання в строк договору виконувати такі послуги: нагляд за обєктом, що охороняється, контроль вносу/виносу (ввозу/вивозу) товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), патрулювання території обєкту, перевірка цілісності обєкта та наявності замків та інших замикальних пристроїв на приміщеннях з ТМЦ, здійснення контрольно-пропускного режиму, контролювання навантаження/розвантаження та рух ТМЦ на території, пломбування складських приміщень, цистерн, банків, контейнерів, дбайливе та уважне ведення обєктових журналів, затримання, порушників які посяг угнули на матеріальні цінності обєкту, застосування заходів для відбиття нападу шляхом застосування службового собаки, зброї та інших спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони. Відповідно до п. 2.1 Договору вбачається, що замовник по закінченню надання послуг, на підставі підписання акту виконаних робіт зобов'язується здійснити оплату послуг (робіт) згідно суми вказаної в акті виконаних робіт виконавцю у термін не пізніше 20 банківських днів з дня прийняття замовником наданих послуг (робіт) по акту виконаних робіт за умови повернення усіх ТМЦ отриманих у замовника. Відповідно до пункту 2.2 Договору вбачається, що із суми винагороди виконавця, згідно чинного законодавства, замовник, який є податковим агентом по відношенню до нарахуваного доходу виконавцю, зобовязаний утримати: військовій збір 1,5% і податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18%. Також на суму винагороди виконавця згідно з чинним законодавцем замовник нараховує та сплачує єдиний соціальний внесок до Пенсійного фонду у розмірі 22%. Також умовами договору- розділом 3 передбачено матеріальну відповідльність виконавця та замовника - за невиконання або неналежне виконання покладених на нього зобов'язань по оплаті виконаних за договором робіт. Передбачена пвипадки та розмір нарахування штрафів за неналежне виконання обовязків (надання послуг) : у разі претензій з боку третіх осіб за наслідком роботи , псування майна та матеріалів, понесення замовником збиків внаслідок роботи виконавця , знаходження на робочому місці або у момент виконання роботи в стані сп'яніння, у разі викриття крадіжки виконавцем особисто або у змові - з відшкодуванням збитків та припинення договору без подальшої оплати за надані послуги. Згідно п.4 Договору - договір може бути розірвано за згодою сторін, у разі порушення зобов'язань однією зі сторін зобов'язання інша сторона має право розірвати договір в односторонньому порядку. В разі односторонньої відмови виконавця від зобов'язань за договором - замовник звільняється від виконання своїх зобов'язань за договором та відповідальності за невиконання своїх зобов'язань не несе. Позивач наполягає на тому, що вказаний договір містить ознаки трудового, оскільки предметом договору про надання послуг є виконання роботи охоронця, без визначення конкретного виду послуг, що надавались позивачем, як охоронцем та кінцевого результату таких послуг, що підтверджується копією договору про надання послуг. Також позивачка зазначає, що вона відпрацювала 32 дні. Так, відповідно до умов договору зазначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи та не підлягає під дію трудового розпорядку, не має права на отримання допомоги по соціальному страхуванню, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкові державні соціальне страхування у звязку з втратою працездатності та на випадок безробіття. Оплата праці здійснюється на підставі акту - виконаних робіт, який підписується обома сторонами. Разом з тим, Центральним об'єднаним УПФУ м.Миколаєва прийнято рішення від 08.12.2017 року № 8517 у [PERSON]М, утворилася переплата з надміру випалченої пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року внаслідок несвоєчасного повідомлення про працевлаштування до ППП "Вікінг-Дено-плюс". Згідно індивідуальних відомостей ПФУ про застраховану особу пенсіонера [PERSON] ПП "Вікінг-Дено-Плюс" вніс відомості про неї, як застраховану особу в 2017 році. Проте і доказів того, що відповідач надавав до контролюючих органів відповіднідовідки довідки про доходи , в яких зазначено , що [PERSON] за формою працевлаштування є не по договору цивільно-правової угоди,а за трудовою угодою - суду не надано. До того ж, за підрядним договором чи договором про надання прослуг оплачується не процес праці, а її результати, які визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт, на підставі яких провадиться їх оплата. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Згідно п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію. В матеріалах справи міститься відомість на виплату гроршей № НЗП-000031 за жовтнень 2017 року ПП "Вікніг-Дено-Плюс" , з якої вбачається, що [PERSON]М, отримала 169,05 грн. Також відповідачем надано копію Акту виконаних робіт № 2 від 09.10.2017 рок до Договру № 080917/1-к від 08.09.2017 року , відповідно до якого [PERSON] ( виконавець) та ПП "Вікінг-Дено-плюс"" (замовник) склали цей акт про те, що послуги (робои) передбачені вказаним договрмо виконавцем не були виконані , а замовником не прийняті. враховуючи обсяг та якість наданих послуг сторони дійшли згоди , що винагорода виконавця склала 210 грн. - із урахуванням ПДФО, ЄСВ та воєнного збору. Сторони взаємних претензій одна до одної не мають. Акт підписаний обома сторонами. Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які також укладали подібні договори з відповідачем у період вересня -жовтня 2017 року, [PERSON] перебувала на Баштанській птахофабриці у вересні та на початку жовтня на посаді охоронця , виконували обов'язки з охорони об'єкта згідно графіку чергувань. Всім працівникам повідомляли, що вони перебувають перший місяць на стажуванні , а потім будуть прийняті на постійній основі. Згідно наданого за ухвалою суду про забезпечення доказів від 25.10.2018 року - 01 травня 2017 року між ПП "Вікінг-Дено-Плюс" та ТОВ "Баштанська птахофабрика" укладено Договрі № 16 про надання послуг з охорони , а саме забезпечення порядку та охорони матеріальних цінностей на об'єкті ТОВ "Баштанська птахофабрика" в Миколаївській області , м.Баштанка, вул.Заводська, 2, виконавець ( відповідач) зобов'язується здійснювати охорону об'єкта, а замовник зобов'язується своєчасно проводити оплату послуг з розрахунку 38400 грн. Строк дії договору до 30 вересня 2017 року. Так, судом встановлено, що позивачка працювала на фабриці за цим цивільно-правовим договором нетривалий час , проте щоденно виконувала функції охоронця та виконував завдання покладені на неї відповідачем згідно умов оспорюваного договру, і як зясувалося, договру про надання послуг з охорони, укладеного між відповідачем та ПАТ "Баштаська птахофабрика" від 01.05.2017 року. Так, договір цивільно-правового характеру за певних обставин може бути визнано трудовим, відповідно і відносини, що виникають з укладенням такого договору - трудовими. Трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. При цьому у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 327 ЦК України). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В ч. 1 ст. 903 ЦК України чітко вказано, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 905 ЦК України чітко встановлено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього права. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України, реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється. КЗпП України у ст. 21 визначає поняття трудового договору. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов'язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади. Роботу працівника має організовувати роботодавець, створюючи необхідні умови для виконання роботи, забезпечуючи його всім необхідним. Під час виконання робіт за трудовим договором - роботодавець зобов'язаний забезпечити працівникові умови праці, передбачені чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами. Працівник має право на охорону праці. У разі не гарантування безпечних умов праці робітник має право відмовитися від виконання роботи без настання для нього яких-небудь негативних наслідків. За цивільно-правовими договорами виконавець зобов`язується виконати на свій страх і ризик визначену роботу за завданням замовника. Натомість працівник за трудовим договором у процесі виконання трудової функції має дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, в організації чи установі роботодавця. Тобто працівник зобов'язаний дотримуватися режиму робочого часу, починати роботу у встановлений власником час і закінчувати роботу не раніше часу, зазначеного в правилах внутрішнього трудового розпорядку. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконати певну роботу у визначений проміжок часу. Саме виконання працівником конкретної функції, нерозривно пов'язане із підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядкові, і відокремлює трудовий договір від цивільно-правових договорів, предметом яких є лише визначений результат праці, виконання індивідуального трудового завдання (замовлення, доручення), здійснюваного без підпорядкування виконавця роботи внутрішньому трудовому розпорядкові на підприємстві, в організації чи установі власника. У разі неналежного виконання трудових обов'язків працівник може бути притягнутий до дисциплінарної і матеріальної відповідальності. За договором про надання послуг ( ст. 906 ЦК України) , відповідальність перед замовником несе виконавець у вмгляді відшкодування збитків, завданих замовнику неналедним виконанням договору, у повному обсязі. Такі самі умови відповідальності , включаючи сплату штрафних санкцій, що притаманно виключного договірним відносинам сторін, передбачає і оспорюваний договір ( розділ 3). У трудових договорах праця оплачується у різних формах саме за виконання працівником трудової функції у виробничому колективі залежно від фактично витраченої її кількості та якості. За договором надання послуг оплачується готовий результат наданої виконавцем послуги . Характерною відмінністю цих видів договорів є те, що в цивільно-правових договорах має місце рівність сторін. У трудовому договорі переважають відносини підпорядкування працівника роботодавцю. Трудове законодавство забезпечує особі, яка працевлаштовується на роботу за трудовим договором, низку істотних гарантій. Так, роботодавцю забороняється необґрунтовано відмовляти особі у прийомі на роботу; не допускається будь-яке пряме або непряме обмеження прав або встановлення переваг при прийомі на роботу з обставин, не пов'язаних із діловими якостями працівника (недопущення дискримінації); працівник має право на щорічну відпустку, соціальне страхування та інші трудові і соціально-побутові пільги і переваги. Особа, яка працює за цивільно-правовим договором, не має права на оплачувану іншою стороною договору відпустку на відміну від працівника, що працює за трудовим договором, якому щорічно надається відпустка. Цивільно-правовий договір - вид договору, який укладається відповідно до вимог не трудового, а цивільного законодавства. За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а його результат. Він визначається після закінчення роботи та оформляється актами здавання-приймання виконаних робіт (послуг), на підставі яких здійснюється їх оплата. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його рамками, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, що виконує роботу на підставі такого договору, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, вона сама організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Законодавство про працю на такі відносини не поширюється. Так, з укладеного між позивачем та відповідачем договору від 09.09.2017 року не вбачається, що позивачка виконувала трудові функцій, а не надавала послуги відповідно до договору. Цей договір не містить жодних ознак трудового договору. Зважаючи на всі вищевикладені обставини, позовна заява [PERSON] в частині позовних вимог про визнання трудовим договір № 080917/1-к, укладений 09 вересня 2017 року між [PERSON] та ПП "Вікінг-Дено-Плюс" - є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. Що стосується вимог про стягнення з відповідача заробітну плату в розмірі 4800 грн. 00 коп. , то суд доходить наступного. Відповідно дост.55 Конституції України та ст.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтерес. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 13 ЦПК України). За положеннями статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Пунктом шостим частини першої статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого,справедливість, добросовісність та розумність. Фактично , заявляючи вказані вимоги [PERSON]М, посилається на те, що їй неправомірно не було виплачено відповідачем грошову винагороду за ту роботу (надані послуги) , яку вона виконувала на замовлення відповідача протягом вересня - жовтня 2017 року за виконання обов'язків охоронця на ТОВ "Баштанська птахофабрика" Так, за своїм змістом укладений договір був цивільно-правовими з наведених вище підстав. Оплата за надані послуги позивачу повинна була проводитися на підставі актів виконаних робіт. Вимога щодо стягнення заборгованості по заробітній платі не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач надавала послуги відповідачу за договорами, оплата, за якими проводилася згідно актів приймання-передачі виконаних робіт. Проте умовами договору хоча і взагалі не передбачено розмір оплати за договором, проте чітко встановлено обов'язок замовника ( п.2.1 договору) по закінченню надання послуг на підставі акту виконаних робіт здійснити оплату послуг згідно суми вказаної в акті виконаних робіт . Підстави несплати наданих послуг також чітко визначені в розділі 3 Договору - а саме у разі наесення збитків замовнику , односторонньої відмови виконавця від зобов'язань за договром. при цьому також передбачена відповдальність замовника за невиконання або неналежене виконання покладених на нього зобов'язань по оплаті виконаних за договором робіт відповідно до чинного законодавства. Проте, виходячи зі складеного відповідачем акту виконаних робіт № 2 від 09.10.2017 року до Договору № 080917/1-к від 08 вересня 2017 року вбачається, що враховуючи обсяги та якість наданих послуг сторони дійшли згоди, що винагорода виконавця склада 210 грн, про вище зазначено, що послуги за договром виконавцем були не виконані та замовником не прийняті. Разом з тим, з пояснень позивача та показів свідків, допитаних в судовому засіданні, слідує, що [PERSON] фактично повний місяць перебувала на визначеному замовником місці - на ТОВ "Баштанська птахофабрика" у м. Баштанка на території фабрики та виконувала щодня обовязки охоронця. Жодних доказів на підтвердження того, що обов'язки за договором [PERSON] не виконані, що відбувалася одностороння відмова від виконання договору з боку замовника чи завдані її діями збитки замовнику - відповідачем не надано і на такі не посилалися. Отже , суд приходить до висновку, що замовником ПП "Вікінг-Дено-Плюс" безпідставно та необгрунтовано неналежним чином виконані обовязки по оплатів виконаних за Договором робіт виконавця, що є підставою для покладення на нього обов'язків щодо виконання умов договру за п. 2.1. За такого, оскільки жодних доказів на спростування визначеної за домовленістю сторін розміру оплати за надані послуги у розмірі 4500 грн відповідачем не надано , суд вважає за можливо, виходячи з принципів розумності та справедливості, добросовісності та обовязковості виконання договору, враховуючи принцип верховенства права, права на справедливий захист порушених прав судом, положення ст. 5 ЦПК України, задовольнити вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки несплаченої оплати за виконані роботи\\ надані послуги. При цьому, судом встановлено, що позивачем виконане своє зобовязання за договором з надання відповідачу послуг з охорони в період з 08.09.2017 року по 09.10.2017 року загальною вартістю 4500 грн., а відповідно до акту про надання послуг сплачено 210 грн., з якого вже вирахувані обовязкові податки та збори, отже залишок складає 4290 грн. При визначенні суми заборгованості відповідача перед позивачем суд враховує умови договру , а саме п.2.2. щодо необхідності утримання відповідачем із винагороди позивача та сплати податків до бюджету. Зокрема, суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (підпункт 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, далі ПК України). Ставка податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України становить 18 % бази оподаткування, у тому числі на доходи за цивільно-правовими договорами. При цьому відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 статті 162 ПК України, а саме: фізичні особи резиденти (нерезиденти), які отримують доходи з джерела їх походження в Україні (підпункт 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу). Підпунктом 1.3. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначена ставка збору - 1,5 відсотка. Оскільки доходи у формі винагороди, отримані відповідно до умов цивільно-правового договору (контракту) фізичною особою, включаються до місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, то такі доходи підлягають оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 %. Отже, сума податку на доходи фізичних осіб становить: 4290,00 грн. * 18 % = 772,20 грн., сума військового збору становить: 4290,00 грн. * 1,5 % = 64,35 грн. За вирахуванням податків сума винагороди позивача за спірний період становить:4290,00 грн. 772,20 грн. 64,35 грн. = 3453,45 грн. Отже, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором про надання послуг були порушені права та законні інтереси позивача, у звязку з чим заборгованість відповідача за договором повинна бути стягнута на користь позивача. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в сумі 3453,45 грн. Вимог про застосування наслідків просторочення виконання грошового зобов'язання позивачка суду не заявляла. Що стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то суд зазаначає наступне. Відповідно до ч.1ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»з наступними змінами судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В даному випадку позивачем жодним чином не конкретизовано, в чому саме полягала моральна шкода, крім того, умови укладеного між сторонами договору взагалі не передбачають такого виду відповідальності , як відшкодування моральної шкоди у випадку порушення умов договру. За такого , у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 704 гривень 80 коп. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial