Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № б/н від 07.09.2006 року [PERSON], отримала кредит у розмірі 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» «Умовами та правилами, Тарифами надання банківських послуг», складає між нею та банком кредитний договір. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідачка зобов'язання за кредитним договором не виконує. [PERSON] у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 30.09.2015 року має заборгованість в розмірі - 21615.39 гривень, яка складається з: -3439.71 грн. заборгованість за кредитом; -18175.68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5033.81 гривень, яка була задоволена судовим наказом Миколаївським районним судом Одеської області від 15.07.2008 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приват Банк», різниця становить 16581.58 гривень; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500.00 грн. - штраф ( фіксована частина ); - 1080.77 грн. - штраф ( процентна складова ). Отже, заборгованість до стягнення становить 18162.35 гривень. Добровільно [PERSON] не має наміру погасити борг згідно договору, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з боржника на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.09.2006 року в розмірі 18162.35 гривень. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приват Банк" не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву у якій просить проводити слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте на адресу суду надіслала письмове клопотання, в якому просить справу за позовом ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.09.2006 року слухати у її відсутності та відмовити ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позовної заяви у зв'язку з пропуском строку позовної давності ( а.с. 33 35 ). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Як вбачається із договору кредиту, який був укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою [PERSON], 07.09.2006 року, останньому надано кредит у розмір 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 256 ПК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу. Відповідно до ст. 257 ПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Згідно ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено , що є самостійною підставою для цього. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити в зв'язку з пропуском банком строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності. Враховуючи те, що ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором кредиту з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у позові. Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовна заява позивача ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла на адресу суду лише 03.12.2015 року. Крім цього у змісті позовної заяви позивач не просить поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин його поновлення. Зважаючи на наведене в задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав. На підставі ст.ст. 72, 256, 257, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed