Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] сільської ради Жовківського району Львівської області, [PERSON], в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 19.08.2014 р., право власності на 41/100 частини житлового будинку в с. Забіря Жовківського району Львівської області по вул. Центральній, 1-в, встановити порядок користування будинковолодінням №1-в по вул. Центральній в с. Забіря Жовківського району Львівської області, а також визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 41/100 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 2500 га в с. Забіря Жовківського району по вул. Центральній, 1-в, кадастровий номер 4622783500:01:006:0042., право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0309 га в с. Забіря Жовківського району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:01:006:0043, право на завершення приватизації та право на отримання на своє імя свідоцтва про право власності на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3514 га на території [PERSON] сільської ради Жовківского району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:09:000:0134, право на завершення приватизації та право на отримання на своє імя свідоцтва про право власності на 1/3 частини /частки у праві власності/ земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2109 га на території [PERSON] сільської ради Жовківского району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:09:000:0133. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що бабуся позивачки [PERSON] та дідусь [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі набули у власність житловий будинок та земельні ділянки. [PERSON] помер 28.09.2009 р. [PERSON] померла 19.08.2014 р. та на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження 28.12.2012 р. відповідно до якого все своє майно заповіла у власність онуки [PERSON] Позивачка отримала частину майна, яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.2015 р. В спадкуванні решти майна нотаріусом їй відмовлено у звязку із відсутністю документів, що підтверджують факт, належності нерухомого майна спадкодавцю, про що видано відповідні постанови. Вважає, що як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], має право на частину майна в спільній сумісній власності подружжя, яка належала бабусі, а також ту частину майна, яка належала моїй бабусі як спадкоємцю за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Враховуючи той порядок користування спадковим майном, який фактично склався за довгі роки проживання в ньому разом із іншим спадкоємцем [PERSON], вважає, за необхідне визначити порядок користування спірним будинковолодінням. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання зявилися, дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] визнали. Відповідач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом, в якому просить визнати за право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 26 травня 2009 року на 59/100 частин житлового будинку №1 «в» по вулиці Центральній у с. Забір`я Жовківського району Львівської області, встановити порядок користування будинковолодінням №1»в» по вул. Центральній в с. Забір`я Жовківського району Львівської області, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 26 травня 2009 року на 59/100 частин (частки у праві власності) земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 2500 га в с. Забіря Жовківського району по вул. Центальній, 1-в, кадастровий номер 4622783500:01:006:0042, цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Категорія земель землі житлової та громадської забудови, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3914 га в с. Забіря Жовківського району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:01:006:0044, право на завершення приватизації та право на отримання на своє імя свідоцтва про право власності на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3514 га на території [PERSON] сільської ради Жовківского району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:09:000:0134 та право на отримання на своє імя свідоцтва про право власності на 2/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2901 га на території [PERSON] сільської ради Жовківского району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:09:000:0133. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що є дочкою померлого [PERSON] та [PERSON] 26 травня 2009 року у віці 79 років помер батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого відноситься право на житловий будинок із господарськими спорудами та земельні ділянки. Мати [PERSON], як спадкоємець після смерті чоловіка [PERSON] не встигла переоформити спадщину і 19 серпня 2014 року померла. В межах строку позивачка звернулася до Рава-Руської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у звязку із чим було здійснено реєстрацію спадкової справи. Поряд з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку із відсутністю у батька правовстановлюючих документів на майно, через що виникла потреба звернутись із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення, аналогічні, викладеним в зустрічному позові, первісний позов [PERSON] визнала. Відповідач [PERSON] сільська рада Жовківського району Львівської області явку повноважного представника не забезпечила. Подала клопотання, в якому просить суд здійснювати розгляд справи без участі її представника. Заперечень проти позовів не подали. Третя особа приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Треті особи Жовківське районне управління юстиції та Відділ Держземагенства у Жовківському районі явку повноважного представника не забезпечили, подали клопотання про слухання справи в їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності судом встановлено наступне. 26.05.2009 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Жовківського району Львівської області 26 травня 2009 року, серія І-СГ № 178289. На випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не складав, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом зі спадкового реєстру № 40832499 ід 03.07.2015 р., виданим Червоноградською державною нотаріальною конторою №2. 19.09.2014 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Жовківського району Львівської області 20.08.2014 р. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ЯФ № 147000, виданим с. Волиця Рава-Руського ЗАГС Львівської області 13.06.1955 року, актовий запис № 11 від 22.05.1955 року. На випадок своєї смерті [PERSON] 28.12.2012 р. склала заповіт, посвідчений [PERSON] сільською радою, яким все своє майно заповіла онуці [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 04.12.1980 р., актовий запис № 9164, її мамою є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] від 22.07.1961 р., актовий запис №77, її мамою була [PERSON], а батьком [PERSON] Як вбачається із свідоцтва про одруження від 01.09.2001 р. актовий запис №295, [PERSON] обрала прізвище чоловіка [PERSON]. Зазначене підтверджує, що [PERSON] є онукою покійного [PERSON] та [PERSON] Відповідач за первісним позовом [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії УІ-УР № 502498, виданим Гійченською сільською радою Яворівського району Львівської області 17.06.1963 року, актовий запис № 55 від 17.06.1963 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-СГ № 273084, виданим Гійченською сільською радою Нестеровського району Львівської області 28.05.1983 року, актовий запис № 13. Як вбачається із довідки [PERSON] сільської ради Жовківського району від 10.04.2015 року № 266, померлий [PERSON] до дня смерті 26.05.2009 року та померла [PERSON] до дня смерті 19.08.2014 року дійсно проживали і були зареєстровані [INFO]. Судом встановлено, що час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] набуто у власність житловий будинок в с. Забіря, Жовківського району по вул. Центральній, 1, реєстраційний номер обєкта нерухомості 7385367, загальною площею 422,4 кв.м., житлова площа 1447,кв.м., який складається з 5-ти підвалів, котельні, сходової клітки, 2-х коридорів, 2-х умивальних, 2-х туалетів, 2-х ванних, 2-х кладових, кухні, 2-х сходових кліток, веранди, 6-и житлових кімнат, житловий будинок А-2, 422,4 кв.м., л.кухні, Б; сараю В;, сарай Г; гараж, Д; гараж Ж; споруди №1, №1, К, І., що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом [PERSON] сільської ради 09.09.2004 р., зареєстрованим ДКП Червоноградське МБТІ 20.09.2004 р., № витягу 4788096. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок №1 по вул. Центральній в с. Забіря видане [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради №17 від 25.03.2004 р. Разом з тим, як вбачається із наявної у справі копії рішення виконкому [PERSON] сільської ради №17 від 25.03.2004 р. «Про оформлення права власності на житловий будинок «1-в по вул. Центральній в с. Забіря Жовківського району Львівської області», виконком прийняв рішення про оформлення за [PERSON] права власності на житловий будинок №1-в по вул. Центральній в с. Забіря Жовківського району Львівської області. Як вбачається із листа [PERSON] сільської ради від 01.07.2015 р. № 02-09/250, рішення сільської ради, що стосуються зміни поштової адреси, а саме номера будинку по вул. Центральній, що належав [PERSON], не приймалось. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку знаходиться в с. Забір»я Жовківського району по вул. Центальній, 1-в, що підтверджується Державним актом про право власності на землю від 07.08.2002 р. ІІ-ЛВ 057254. У відповідності до пп. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затв. Наказом Мін'юст України від 07.02.2002 № 7/5, чинного на час виникнення спірних правовідносин, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. З урахуванням наведеного судом встановлено, що житловий будинок №1 по вул. Центральній в с. Забіря, Жовківського району Львівської області, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим [PERSON] сільською радою 09.09.2004 р. на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради № 17 від 25.03.2004 р. та житловий будинок №1-в по вул. Центальній в с. Забіря Жовківського району Львівської області є одним і тим самим обєктом нерухомого майна за реєстраційним номером 7385367, а різниця в зазначенні адреси якого є технічною помилкою, допущеною при оформленні права власності на такий. Вірною адресою, за якою знаходиться даний житловий будинок є вул. Центральна 1-в у с. Забір`я Жовківського району Львівської області. За час проживання в зареєстрованому шлюбі спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] набуто також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га в с. Забіря Жовківського району по вул. Центальній, 1-в, кадастровий номер 4622783500:01:006:0042, що підтверджується Державним актом про право власності на землю від 07.08.2002 р. ІІ-ЛВ 057254; Земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0309 га в с. Забіря Жовківського району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:01:006:0043, що підтверджується Державним актом про право власності на землю від 07.08.2002 р. ІІ-ЛВ 057254; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3914 га в с. Забіря Жовківського району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:01:006:0044, що підтверджується Державним актом про право власності на землю від 07.08.2002 р. ІІ-ЛВ 057254. Крім того, як вбачається із наявного в матеріалах справи розпорядження Голови Жовківської районної державної адміністрації № 128 від 19.02.2009 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою», [PERSON] передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради площею 0,3514 га та площею, 0,2901 га. Разом з тим, як вбачається із витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку, таким ділянкам присвоєно кадастрові номери, проте, право власності на такі за [PERSON] не оформлено. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Згідно 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як вбачається із довідки [PERSON] сільської ради Жовківського району Львівської області від 01.07.2015 р. №532, станом на дату смерті 26.05.2009 р. [PERSON], був зареєстрований [INFO], разом із дружиною [PERSON], [INFO] , дочкою [PERSON], [INFO] та онукою [PERSON], [INFO], зятем [PERSON], Онуком [PERSON], правнуком [PERSON] та онукою [PERSON]. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON] та отримала частину майна, яке належало [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу [PERSON] від 08.06.2015 р. за реєстровим номером 845. В оформленні спадкових прав на житловий будинок №1 в с. Забіря Жовківського району Львівської області та земельні ділянки позивачеві відмовлено з підстав відсутності у спадкоємця документів, що б підтверджували належність вказаного майна спадкодавцеві, що підтверджується наявними в матеріалах справи постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.06.2015 р. та від 06.07.2015 р., винесеними приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до Рава-Руської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], що підтверджується витягом зі спадкового реєстру про реєстрації спадкової справи № 56907469, номер у нотаріуса 138/2014 та листом державного нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори від 25.05.2015 року № 207/01-16. Як вбачається із вказаного листа Рава-Руської державної нотаріальної контори, нотаріальна контора відмовила гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 26 травня 2009 р., оскільки не подано сертифіката на земельну частку пай, встановленої форми. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON], як єдиному спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] належить частина майна [PERSON] в спільній сумісній власності подружжя [PERSON] та [PERSON]М, а також та частина майна, яка належала спадкодавцю [PERSON] як спадкоємцю за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Позивач за зустрічним позовом [PERSON], як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] має право на частину майна в спільній сумісній власності подружжя, яка належала [PERSON] Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Що стосується земельних ділянок, право власності на які за життя [PERSON] не оформлено, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки;- визначення меж земельної ділянки в натурі;- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку правовстановлюючих документів на землю;- реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Згідно розяснень Вищого спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою за первісним позовом та позивачкою за зустрічним позовом у відповідних частинах права на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3514 га на території [PERSON] сільської ради Жовківского району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:09:000:0134 та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2901 га на території [PERSON] сільської ради Жовківского району Львівської області, кадастровий номер 4622783500:09:000:0133. У відповідності до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як вбачається із експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження по заяві громадян [PERSON], [PERSON] № 21/15 від 23.09.2015 р., ідеальні частки [PERSON], [PERSON] в с. Забір»я Жовківського району Львівської області у відповідності до порядку, що склався у користуванні житловим будинком, будівлями та спорудами, згідно технічного паспорта складеного Червоноградським МБТІ та ЕО від 16.03.2004 р. становлять: [PERSON]- 59/100, [PERSON] 41/100. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, що бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 зазначеної статті, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст.. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на вищенаведене враховуючи визнання позивачем за первісним позовом зустрічних позовних вимог, а позивачем за зустрічним позовом первісних позовних вимог, враховуючи те, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення як позовних вимог позивача за первинним позовом так і позовних вимог позивача за зустрічним позовом.

Outcome: approved