Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення суми боргу в розмірі 18 531,94 грн. посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.06.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов"язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а відповідач у порушення останніх кредитні кошти не повертає, у зв"язку з чим станом на 30.11.2015 року має заборгованість у розмірі 18 531,94 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 3 392,97 грн., заборгованості по процентам - 11 980,31 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1 800 грн., штрафів (фіксованої частини та процентної складової) - 500 грн. та 858,66 грн. В судове засідання представник позивача не прибув, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність представника банку з винесенням заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не прибув, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся за адресою реєстрації місця проживання, однак всі конверти були повернуті до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". З будь-якими заявами відповідач до суду не звертався, тому суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як вбачається за поданих документів, 23.06.2016 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку, складає між ним та банком Договір, та відповідно до якого отримав платіжну картку "Універсальна" з зазначеним кредитним лімітом 500 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може прийняти до уваги та покласти в основу рішення поданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки відповідно до поданих до суду документів, а саме Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", які підписані позичальником, [PERSON] отримав кредит в розмірі 500 грн. Документів на підтвердження зміни кредитного ліміту (із зазначенням сум та дати зміни) позивачем не надано. Також з поданої позивачем довідки про умови кредитування від 23.06.2011 року вбачається відсутність будь-яких комісій. Тому суд з урахуванням поданих до суду документів вважає позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача 500 грн. основного боргу, 795 грн. - заборгованості по відсоткам (36 % річних на суму боргу), а також 500 грн. фіксованої частини штрафу та 64,75 грн. - процентної складової штрафу, а всього: 1859,75 грн. В решті заявлених вимог відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: partial