Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2019 року в місцевості Бердище гміни Дорогуськ сільська зона 703,6 км дороги К12 в Республіці Польща сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес-Бенц», р.н. [NUMBER] , який належить ПАТ «Київська виробнича компанія «Рапід» під керуванням [PERSON] та «Форд Фокус», р.н. [NUMBER] під його керуванням. Вказує, що постановою поліцейського відділу дорожнього руху м. Хелма винним у даній ДТП визнано [PERSON] . \~ \~ \~ \~Зазначає, що на момент ДТП цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» При цьому, ним вчасно було повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, однак ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виплатила йому страхове відшкодування, мотивуючи тим, що йому необхідно звертатись по місцю вчинення ДТП. Однак вважає, що така відповідь суперечить вимогам ст. 4 Гаазької конвенції про право, що застосовується до ДТП, згідно якої до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство України. У зв`язку з чим, просив стягнути з відповідачів завдану йому матеріальну шкоду, а з відповідача ПАТ «Київська виробнича компанія «Рапід» моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Згідно ухвали Горохівського районного суду Волинської області від 22.02.2021 року вказану справу передано Луцькому міськрайонному суду Волинської області для розгляду за підсудністю. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» також подав суду клопотання про слухання справи у його відсутності. При цьому, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача ПАТ «Київська виробнича компанія «Рапід» позов не визнав та просиві відмовити в його задоволенні з підставі, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 25.10.2019 року в місцевості Бердище гміни Дорогуськ сільська зона 703,6 км дороги К12 в Республіці Польща сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес-Бенц», р.н. [NUMBER] , який належить ПАТ «Київська виробнича компанія «Рапід» під керуванням [PERSON] та «Форд Фокус», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно інформаційної записки про дорожньо-транспортну пригоду винним у даній ДТП визнано [PERSON] (а.с. 13). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Мерседес-Бенц», р.н. [NUMBER] та напівпричіпа «Krone», р.н. була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 22). Так ч. 4 Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод передбачено: a) у випадках, коли до пригоди причетний лише один транспортний засіб і його зареєстровано в Державі, іншій ніж та, у якій відбулася пригода, застосовується внутрішнє право Держави реєстрації для визначення відповідальності: - стосовно водія, власника чи будь-якої іншої особи, яка має контроль ад транспортним засобом або речове право на нього, незалежно від їхнього постійного місця проживання; - стосовно потерпілого, який є пасажиром і постійне місце проживання якого знаходиться в Державі, іншій, ніж та, у якій відбулася пригода; - стосовно потерпілого, який перебуває поза транспортним засобом на місці пригоди й постійне місце проживання якого знаходиться в Державі реєстрації. У випадках, коли є два чи більше потерпілих, право, що застосовується, визначається окремо для кожного з них. b) у випадках, коли до пригоди причетні два чи більше транспортних засобів, положення пункту "a" застосовуються лише тоді, коли всі транспортні засоби зареєстровано в одній і тій самій Державі. c) у випадках, коли одна чи більше осіб, які перебували поза транспортним засобом або транспортними засобами на місці пригоди, причетні до пригоди й можуть нести відповідальність, положення пунктів "a" та "b" застосовуються лише тоді, коли всі ці особи мають постійне місце проживання в Державі реєстрації. Це саме застосовується, навіть якщо ці особи є також потерпілими в пригоді. Отже, враховуючи, що учасники дорожньо-транспортної пригоди є громадянами України, а тому, на думку суду, звернення позивача за захистом своїх прав на території України є підставним і обґрунтованим. Як слідує із відзиву на позовну заяву, страховою компанією відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що вказаний випадок має здійснюватися Національним Бюро Польщі відповідно до внутрішнього права Республіки Польща. Проте, на думку суду вказана відмова є безпідставною. Як вже було зазначено вище, учасники дорожньо-транспортної пригоди, що сталася на території Республіки Польщі, є громадянами України, а транспортні засоби, які були причетні до ДТП, також зареєстровані на території України. При цьому, хоча транспортний засіб позивача не був зареєстрований за ним на праві власності, однак придбаний за кордоном і в подальшому належним чином був зареєстрований на території України. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Крім того, у відповідності до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 979 ч. 1 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Із висновку №28 експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків автомобіля «Форд Фокус», р.н. [NUMBER] слідує, що розмір шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 17339,34 грн. (а.с. 91-95). Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] слід стягнути 17339,34 грн. страхового відшкодування. При цьому. доводи представника страхової компанії щодо відсутності правових підстав для виплати страхового відшкодування оскільки позивач не звертався до компетентних органів іноземної держави, на території якої було ДТП, не ґрунтується на вимогах закону і є безпідставними з підстав викладених вище. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням чи знищенням майна. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як зазначається в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2016 року по справі №607/18544/14-ц шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи. Судом встановлено, що позивачу як власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП була заподіяна моральна шкода, яка полягала у певних душевних стражданнях через пошкодження автомобіля, порушенні звичайного способу життя, докладення зусиль для його відновлення, тривале небажання компенсувати завдані збитки, а тому, зважаючи на розмір майнової шкоди, у її відшкодування слід стягнути з відповідача ПАТ «Київська виробнича компанія «Рапід» 2000,00 грн., оскільки винний водій перебував на момент скоєння ДТП у трудових відносинах саме із вказаною юридичною особою. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів з дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial