Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

01 червня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 17 червня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 15 288,55 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5979,23 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 6 993,30 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1 111,80 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 704,22 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Позивач 17 червня 2013 року відкрив відповідачу [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та "Тарифів банку", що викладені на банківському сайті, що обов'язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою (а.с. 6, 9-32). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальная". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 30 % річних, визначивши максимальною сумою для грошового переказу 5 000 грн., який згодом збільшено банком. Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому здійснено платіж на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Також, ці зобов'язання забезпечені пенею, умови про яку сторонами договору визнано істотними і погоджені в належній формі довідки про умови кредитування за договором згідно ст.ст. 638, 642 ЦК України, та яка розраховується як: пеня = базова відсоткова ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. (а.с.7-8). Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 3-5), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 5 979 гривень 23 коп. боргу за кредитом і 6 993 гривень 30 коп. боргу з процентів. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1 204 гривні 22 коп. штрафу, а також 1 111 гривень 80 коп. пені, яка відповідає умовам про розрахунок пені і в своєму складі будь-яких комісійних виплат не містить, через що суд оцінює посилання на заборгованість з комісійної плати помилковим (опискою). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved