Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовном про звільнення майна з під арешту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, 16 грудня 2014 року за листом № 0314/39765/9 позивачу [PERSON] Бабушкінський районний ВДВС ДМУЮ (відповідач) повідомив, що постановою б/н від 14.11.2005 року держаного виконавця Бабушкінського районного ВДВС ДМУЮ Постольник Н.М. було накладено арешт на все нерухоме майно в рамках виконавчого провадження. Постановою б/н від 14 листопада 2005 року державний виконавець Бабушкінського районного ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції було накладено арешт на все нерухоме майно позивача - гр. [PERSON] Реєстратор Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ДМНО 04.12.2014 року зареєстрував в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером 2610519 від 19.11.2005 року за вих. 11156. Відповідно до листа Бабушкінського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління Юстиції від 16.12.2014 року за № 0314/39765/9 зазначено, що згідно перевірки Єдиного реєстру виконавчих проваджень України відкритих або закритих виконавчих проваджень стосовно гр. [PERSON] як боржника, проживаючого за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] у відповідному Бабушкінському районному ВДВС ДМУЮ відомості відсутні. На теперішній час встановити саме з яких підстав було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та заборона його відчуження за реєстраційним номером 2610519 від 19.11.2005 року, реєстратором Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ДМНО від 04.12.2014 року не має можливості, оскільки відсутні будь-які відомості, щодо виконавчого провадження у межах якого було накладено арешт. Позивач [PERSON] звернувся з відповідною заявою до Бабушкінського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління Юстиції щодо зняття арешту /заборони на його імя в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Листом від 16.12.2014 року за № 0314/39765/9 відповідач повідомив позивача про неможливість зняття арешту /заборони на його ім'я в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та відповідно до положень ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження" зазначив про необхідність саме в судовому порядку скасовувати арешт та заборону на ім'я [PERSON] в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява від представника позивача - [PERSON], відповідно до якої останній прохав суд розглянути дану цивільну справу за відсутністю позивача та його представника, підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання своїх представників не направили, про розгляд справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Крім цього, п. 2. ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" закріплено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до Наказу від 25.12.2008 N 2274/5 "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби", Згідно п.3.13 передання на зберігання завершених виконавчих проваджень здійснюється державними виконавцями не пізніше 1 серпня поточного року та 1 лютого наступного року. Кожне одержане на зберігання виконавче провадження або зведене виконавче провадження отримує окремий порядковий номер (архівний номер) згідно з реєстром завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, який переноситься одночасно на обкладинку виконавчого провадження або зведеного виконавчого провадження та до здавальних описів (завершених виконавчих проваджень). Архівний номер при перенесенні на обкладинку виконавчого провадження чи до інших документів складається з порядкового номера запису в реєстрі завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, із зазначенням через дріб двох останніх цифр календарного року, в якому завершено виконавче провадження . З метою внесення архівних номерів до Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, один примірник здавального опису (завершених виконавчих проваджень) повертається державному виконавцеві, що його склав, а другий примірник - долучається до відповідної справи згідно з номенклатурою.Передані на зберігання виконавчі провадження залежно від обсягу систематизуються у в'язки (не більше 100 виконавчих проваджень в одній) в хронологічному порядку згідно з присвоєними архівними номерами. До в'язок прикріплюються відповідні ярлики з крайніми архівними номерами виконавчих проваджень, уміщених у в'язки. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Відбір виконавчих проваджень для знищення здійснюється один раз на рік, не пізніше 1 березня поточного року. Для проведення даного знищення в органі державної виконавчої служби створюється комісія, склад якої затверджується на підставі відповідного організаційно - розпорядчого документа керівника органу державної виконавчої служби. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших сторін, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про зняття арешту з майна. Частиною 2 ст.60 вищезазначеного Закону зазначено, що у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи, що у позивача не має не закінченних виконавчих проваджень, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про арешт всього майна, що належить позивачу та зоборона на його відчуження, що порушує правва позивача, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved