Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 27 вересня 2005 року померла [PERSON], спадщину після смерті якого прийняли ми її спадкоємці за заповітом, які подали до [PERSON] районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. На підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН №371026 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 25 січня 2004 року [PERSON] виданого 24.12.2004 року, [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 3,6 умовних кадастрових гектари в землях КСП «Прогрес» села Іванівка Ставищенського району Київської області. 14 березня 2006 року, після смерті матері, [PERSON] районною державною адміністрацією прийняте розпорядження за №115 згідно з яким затверджена технічна документація та прийнято рішення надати у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видати державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів на земельну частку (пай) відповідно до розмірів земельних ділянок із земель, що підлягають паюванню на території Іванівської сільської ради Ставищенського району громадянам, в тому числі [PERSON]. 13 квітня 2006 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я померлої, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010634901211. Вважаємо, що на момент смерті [PERSON] мала право на земельну частку (пай) та право вимоги виділення земельної частки (паю) в натурі. Вказане розпорядження, видача та державна реєстрація державного акта на право власності на ім'я померлої здійснені з порушеннями ст.ст. 25, ЗО ЦК України, ч. 5 ст. З, ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", суперечили чинному законодавству, оскільки правоздатність особи припинилася із смертю, та порушували права та охоронювані законом інтереси спадкоємців, що прийняли спадщину. 24 червня 2008 року [PERSON] районна державна нотаріальна контора листом №814 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (виділену в натурі земельну частку (пай)) посилаючись на те, що спадкодавця за життя не одержала правовстановлюючого документу - державного акта на право власності на земельну ділянку та не була здійснена його державна реєстрація, тому вказане право не входить до складу її спадщини. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КВ №046778, зареєстрований 24 липня 2004 року в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1684 містить виправлення в частині номера реєстрації. Позивачка просить суд визнати незаконним розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Київської області від 14 березня 2006 року №115 в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки із земель, що підлягають паюванню на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з видачею державного акта на право власності на землю взамін сертифіката РН №371026 та недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №614113, виданий 13 квітня 2006 року за №010634901211 на ім'я [PERSON] В судове засідання позивач та представник позивача не прибули, представник позивача направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без їх участі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не прибув. Відповідач направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі її представника. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення позову, просить справу розглядати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем [PERSON] районною державною адміністрацією та перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що: 14 березня 2006 року [PERSON] райдержадміністрацією на імя [PERSON] на бланку ЯА №614113 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер №3224283200:05:001:0029, площею 3,281 га, розташовану в Іванівській сільській раді Ставищенсько району Київської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010634901211.( а.с.6) Згідно розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Київської області від 14 березня 2006 року про надання у власність земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) на території Іванівської сільської ради Ставищенського району [PERSON], затверджено технічні документи та надано у власність земельну ділянку № сертифікату РН№371026 (а.с.8) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 27.09.2005 року (а.с. 9). Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності за стапею 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав є заява правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. Звернення із заявою про державну реєстрацію особи, яка відповідно до вказаного Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна або представником такого суб'єкта є згідно статті 24 цього Закону підставою для відмови у державній реєстрації прав. Згідно статті 27 цього Закону державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності до пункту 4 частини першої статті 268 Цивільного Кодексу України на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право позовна давність не поширюється. Згідно пункту 17 Розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, [PERSON] мала право на земельну частку (пай) та право вимоги виділення земельної частки (паю) в натурі. Вказане розпорядження, видача та державна реєстрація державного акта на право власності на ім'я померлої здійснені з порушеннями ст.ст. 25, ЗО ЦК України, ч. 5 ст. З, ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", суперечили чинному законодавству, оскільки правоздатність особи припинилася із смертю, та порушували права та охоронювані законом інтереси спадкоємців, що прийняли спадщину. Оскільки відповідач до предявлення позову про визнання державного акта недійсним і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved