Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі уповноваженого представника [PERSON] ,заінтересована особа: Ужгородська міська радазвернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] , а саме державного акту на право приватної власності на землю від 31.05.1995 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №652 та рішення Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 р., виданих Ужгородською міською радою, де по - батькові власника помилково зазначено як « [PERSON] ». Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК №015-00658 від 31.05.1995 року, заявнику на підставі рішення Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 р. було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га. по [ADDRESS] в межах згідно плану. Вказує, що у вищевказаному державному акті та рішенні було допущено помилку у написанні по- батькові власника , а саме по батькові заявника зазначено як " [PERSON] ", а відповідно до паспорта громадянина України прізвище, ім`я та по батькові заявника записано, як " [PERSON] ", таким чином помилково зазначено по батькові заявника як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». На звернення представника заявника [PERSON] до Ужгородської міської ради щодо виправлення описок у вказаних документах в частині написання по-батькові заявника, йому було відмовлено та роз`яснено, що з цього приводу йому необхідно звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Встановлення даного юридичного факту заявнику необхідно для виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Оскільки невірне зазначення по батькові заявника у правовстановлюючих документах є перешкодою у виготовленні технічної документації на земельну ділянку, усунути дані розбіжності в позасудовому порядку не вбачається за можливе, враховуючи те, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, змушена звернутись з даною заявою до суду та просить суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю від 31.05.1995 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №652 та рішення Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 р., виданих Ужгородською міською радою. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, представник заявника надіслав на адресу суду заяву згідно якої просить розглянути справу у їх відсутності, вимоги заяви підтримують в поному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності та за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. (ч.1 ст.294 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як встановлено судом, рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 року [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку пл. 0,08 га. по [ADDRESS] , що стверджується архівним витягом від 17.08.2006 року № 254. На підставі рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК №015-00658 від 31.05.1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №652. ( а.с.4) З матеріалів справи вбачається, що у вищезазначених правовстановлюючих документах, а саме у рішенні Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 року та у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЗК №015-00658 від 31.05.1995 року , прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Як встановлено судом, згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 12.08.2002 року - прізвище ім`я та по батькові заявника значиться як [PERSON] , [INFO] , копія якого приєднана до матеріалів справи. ( а.с.2) Як встановлено судом, згідно Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданої Державною податковою адміністрацією м. Ужгород 04.11.1998 року - прізвище ім`я та по батькові заявника значиться як [PERSON] , ІПН [NUMBER] . ( а.с.3) Отже встановлено, що у рішенні Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 року та у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЗК № 015-00658 від 31.05.1995 року по-батькові власника земельної ділянки помилково зазначено як " [PERSON] ", замість вірного по - батькові - як " [PERSON] " . У відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Державний акт на право приватної власності на землю містять розбіжності в написанні по-батькові власника земельної ділянки із відомостями зазначеними у паспорті заявника. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Оскільки не усунення судом цих недоліків позбавляє заявника [PERSON] можливості належним чином виготовити технічну документацію на земельну ділянку, заявник вправі вимагати від суду захисту своїх суб`єктивних прав. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи неможливість виправити помилку в позасудовому порядку, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що заявник належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що державний акт на право приватної власності на землю від 31.05.1995 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №652 та рішення Ужгородської міської ради №58 від 26.04.1995 р., видані Ужгородською міською радою, належать заявнику [PERSON] , [INFO] , пред`явнику паспорта серії [NUMBER] виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 12.08.2002 року. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved