Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

19.09.2018 до Шполянського районного суду надійшов даний позов, в якому орган опіки та піклування Мар'янівської сільської ради просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно її сина: [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дитину. Свій позов позивач мотивує тим, що [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO],, є матір'ю-одиначкою, проживає в с.Мар'янівка з березня 2012 року. З 2005 року до 2012 року проживала с.Сигнаївка, була заміжня, з чоловіком розлучилась, має дочку [PERSON], яка за рішенням суду проживає разом з батьком, [INFO] року народила сина [PERSON], батько дитини невідомий. Дана сім'я відноситься до категорії соціально-неблагополучних, мати не займалась вихованням дитини, не забезпечувала нормального догляду, теплового режиму, харчування, санітарно-гігієнічних умов для утримання і виховання новонародженого сина. Згідно клопотання медичної сестри Мар'янівського ФАПу [PERSON], повідомлення органу опіку і піклування сільської ради до Шполянської РДА, у зв'язку з проявами необережного поводження з дитиною, питання відносно малолітнього [PERSON] розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації, та враховуючи заяву матері, влаштовано малолітнього [PERSON], до комунального закладу « Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини" Черкаської обласної ради на утримання держави, терміном на шість місяців, з 13.03.2018 року по 13.08.2018 року. [PERSON] та її малолітній син в будинку покійної матері [ADDRESS] спадщина не переоформлена, світло відключене за несплату, підсобного господарства не веде, землю не обробляє. В цивільному шлюбі не перебуває, батько малолітнього [PERSON] невідомий. В будинку, який залишився після смерті матері, де зареєстрована [PERSON] та її малолітній син, ремонти ніколи ніхто не проводив, на його зовнішній стороні ремонт також не проводився протягом багатьох років, тому він має занедбаний стан. [PERSON] не мала бажання приводити до ладу своє житло, тому, до народження сина та після народження проживала разом з сестрою та її сім'єю, де троє неповнолітніх дітей та співмешканець сестри, санітарно - гігієнічні умови були незадовільні від 20.10.2017; 11.12.2017 . Виконавчий комітет сільської ради тримав на постійному контролі дії, які проводились [PERSON] Проводилися обстеження умов проживання даної сім'ї. Про це свідчать акти обстеження умов проживання від 06.02.2018; 15.03.2018; 20.04.218; 17.05.2018; 13.06.2018; 13.03.2018. В ході обстеження постійно було виявлено безлад, антисанітарний стан. Ніяких дії, щодо створення умов для повернення дитини в сім'ю не проводились. Умови для проживання та виховання малолітньої дитини, не створені. На неодноразові зауваження відповідачка не реагувала. Кожного разу обіцяла змінити все на краще, але протягом шести місяців нічого на краще не змінилось. За період перебування дитини [PERSON], [INFO] в закладі на повному державному утриманні з 13.03.2018 року мати, [PERSON] відвідувала його один раз, 03.04.2018. Зазначені факти можна розцінювати як свідоме нехтування громадянкою [PERSON] своїми батьківськими обов'язками. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.10.2018 року, відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Мар'янівської сільської ради в інтересах до [PERSON], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до судового розгляду по суті. В судове засідання представник органу опіки та піклування Мар'янівської сільської ради з'явився, та підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилася, відзив на позов не надала, проти позову заперечувала та просила надати їй можливість забрати дитину літом, так як на зимовий період в неї відсутні можливості щодо утримання дитини. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 12 грудня 2017 року серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Мар'янівської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, зафіксовано факт народження [PERSON], який народився [INFO] року, про що 12 грудня 2017 року було зроблено відповідний актовий запис №4. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.4). Згідно з довідкою б/н та без числа, виданої виконавчим комітетом Мар'янівської сільської ради, відносно [PERSON], громадянка [PERSON] та її син [PERSON] [INFO], зареєстровані по [ADDRESS] у будинку матері, яка померла [INFO] року, будинок нотаріально не оформила. В будинку не проживали тому, що будинок у занедбаному стані вибиті шибки, відключена електроенергія в будинку антисанітарія, проживала [PERSON] разом з дитиною у будинку сестри по [ADDRESS] в якому також умови проживання незадовільні. Дана сім'я відноситься до категорії неблагополучних сімей через те, що мати не займалась вихованням дитини, не забезпечувала нормального догляду, тепла, харчування, санітарно-гігієнічних умов для проживання. Громадянка [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] є мамою-одиночкою, ніде не працює, кошти, які отримала при народженні дитини використала нераціонально з її слів за власним бажанням віддала сестрі. Особистого підсобного господарства не веде і земельну ділянку зовсім не обробляє. Консервація на зиму не заготовлена. Немає можливості для купання і вмивання малолітньої дитини, немає умов для приготування їжі, відсутній запас яких-небудь продуктів харчування; відсутні дрова. Санітарно-гігієнічні умови проживання не відповідають нормі. В кімнатах дуже брудно. Одяг не праний, розкиданий в кожному кутку. Електроенергія не підлючена, шибки не посклиті, відсутні колодязь, туалет, немає умов для проживання матері з малолітньою дитиною. На зауваження не реагує і не бажає покращити ситуацію (а.с.10). Згідно прохання від 07.02.2018 року наданого сільському голові с. Мар'янівка, медичною сестрою ФАП с. Мар'янівка, [PERSON], при огляді дитини 06.02.2018 року були виялені синяки, за станом здоров'я дитина скерована на лікування в дитяче відідлення Шполянської ЦРЛ, тому просила розглянути питання про вилучення дитини з сім'ї та лишити батькіських прав матері [PERSON] 1985 року народження (а.с.12). Листом №47 від 07.02.2018 року, сільський голова с. Мар'янівка, Шполянського району, Черкаської області просив начальника служби у справах дітей Шполянської райдержадміністрації, розглянути питання про вилучення дитини у матері [PERSON] 1985 року народження (а.с.13). Розпорядженням голови Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області №87 від 27.02.2018 року, було влаштовано малолітнього [PERSON] [INFO], до комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини Черкаської обласної ради» на утримання держави терміном на 6 місяців. (а.с.14). 27.02.2018 року Службою у спарвах дітей Шполянської районної державної адімністрації Черкаської області, [PERSON], було винесено довідку - попередження №114/01-11, згідно якої попереджено відповідачку про те, що в разі не виконання нею батьківських обов'язків відносно своєї дитини [PERSON], вирішуватиметься питання щодо позбавлення батьківських прав. (а.с.16). Згідно повідомлення Мар'янівської сільської ради Шполянського району, Черкаської області від 13.03.2018 року, яке отримано [PERSON], 13.03.2018 року, відповідачці вказано на необхідність у будинку де зареєстрована провести ремонт, щоб будинок був придатним до проживання, підключити електроенергію, прдбати дрова для опалення будинку, систематично відвідувати сина у будинку дитини, придбати одяг дитині, придбати продукти харчування, обробляти земельну ділянку, влаштуватися на роботу. Набути навиів доглядати за дитиною та собою (а.с.17). Згідно довідки №52 від 08.02.2018 року, виданої виконавчим комітетом Мар'янівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, про те що дитина [PERSON] [INFO] в с. Марянівка, Шполянського району, житла,майна в особистій власнсоті не має. (а.с.18). Згідно довідки №53 від 08.02.2018 року, виданої виконавчим комітетом Мар'янівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, про те що дитина [PERSON], [INFO], за даними сільської ради має рідну сестру [PERSON] [INFO], яка проживає з біологічним батьком [PERSON] (а.с.19). Згідно з актами обстеження матеріально побутових умов сім'ї б/н від 20.10.2017 року, б/н від11.12.2017 року, б/н від 06.02.2018 року, б/н від 20.04.2018 року, б/н 17.05.2018 року, б/н від 13.06.2018 року, зафіксовано, що [PERSON] проживає у будинку своєї сестри оскільки будинок в якому вона зареєстрована по [ADDRESS] знаходиться в занедбаному стані, відключена електроенергія, вікна не засклені. В будинку по [ADDRESS] де фактично проживає [PERSON], умови проживання незадовільні, брудно антисанітарія, умови для розвитку дитини не створені. Богдана не реагує на рекомендації та зауваження медичної сестри необережно поводиться з дитиною, відсутні навики догляду за новонародженою дитиною. Відсутні продукти харчування, постільна білизна. За період після надання терміну щодо наведення належного санітарного стану в будинку роботи ніякі не здійснені, заходів щодо підключення електроенергії не вжито, вікна не засклені, дрова не заготовлені, продукти харчування відсутні, навиків догляду за собою та дитиною не набула, хворіє на педикульоз, будинок не підготовлений для проживання малолітньої дитини. (а.с.20-25). Листом від 17.07.2018 року №810 Комунальний заклад «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» повідомив службу у справах дітей Шполянської РДА, про те що матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває в закладі на повному державному утриманні з 13.03.2918 року адміністрація КЗ «Обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради інформує, що мати, [PERSON] відвідувала його один раз, 03.04.2018 року, з собою принесла підгузки 5 шт. та дитячу суміш. (а.с.26). Відповідно до рішення виконавчого комітету Мар'янівської сільської ради Шполянського району Черкаської області №33 від 19.07.2018 року, вирішено Попередити гр. [PERSON] про виконання нею обов'язків, щодо прийняття участі у догляді та вихованні малолітнього сина [PERSON] [INFO], який на даний час перебуває у Будинку дитини м. Черкаси з 13.03.2018року. Зобов'язати гр..[PERSON] привести житловий будинки в належний санітарний стан, створити задовільні умови для проживання та виховання дитини. Забезпечити в достатній кількості продуктами харчування. (а.с.11). Згідно з рішенням виконавчого комітету Мар'янівської сільської ради Шполянського району Черкаської області №36 від 16.08.2018 року, вирішено органу опіки та піклування зібрати необхідний пакет документів та передати до суду для позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Відповідно до висновку, органу опіки та піклування Мар'янівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, про доцільність позбавлення батьківських про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1985 р.н. відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], оргна опіки і піклування Мар'янівської сільської ради, Шполянського району, просить вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно її малолітнього сина. (а.с.7-9) Висновок обґрунтований наступним: Громадянка [PERSON] проживає в с.Мар'янівка з 2012 року, з 2005 року по 2012 рік перебувала в шлюбі та проживала с.Сигнаївка, має дочку [PERSON], яка після розлучення батьків, згідно рішення суду залишилась проживати разом з батьком (позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON] не було). Син [PERSON] народився поза шлюбом, батько дитини, записаний відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. За час проживання у селі зарекомендувала себе незадовільно. Періодично працювала в ТОВ «Шпола Агро Індустрі», сторожувала на фермі. В цивільному шлюбі не перебувала, на облік по вагітності стала в пізньому терміні. У будинку [ADDRESS] який залишився після смерті матері, де зареєстрована [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , будинок цегляний, загальною площею 80кв.м., ремонти ніколи ніхто не проводив, вибиті шибки, відключена електроенергія, в будинку антисанітарія, на його зовнішній стороні ремонт також не проводився протягом десяти років, тому він має занедбаний стан. В будинку відсутні будь які комунікації. На вулиці криниця відсутня, туалету немає. [PERSON] після народження дитини пішла жити в будинок до сестри [PERSON], де проживали [PERSON], її співмешканець та троє неповнолітніх дітей сестри за адресою [ADDRESS], умов для проживання та розвитку новонародженої дитини не було. 06.02.2018 року при черговому огляді дитини [PERSON], [INFO], медичною сестрою ФАПу [PERSON] на спині дитини було виявлено синяки, встановлено, що дитина хвора, медична сестра визвала швидку і малолітнього [PERSON] разом з матір'ю скеровано на лікування в дитяче відділення Шполянської ЦРЛ . Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. [PERSON] не виконує вимоги чинного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідача від виконання його обов'язку по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, поясненнями самого відповідача, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не має елементарних навичок догляду за малою дитиною, не піклується про стан здоров'я дитини, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Державна опіка над дитиною підкріплена достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. В разі залишення дитини під опікою матері, дитина страждатиме через відсутність піклування, та неповноцінне виховання, що становитиме загрозу фізичному та психічному здоров'ю дитини. За допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, дану проблему на даний час, вирішити не можливо. В даному випадку, втручання держави у виховання дитини є виправданим, а інтереси дитини, переважають над інтересами матері. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.5. ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1492 грн., з 1 липня - 1559 гривень. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 19.09.2018р, до повноліття дитини, тобто до [INFO] року, щомісячно. Аліменти стягувати на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 1409,80 грн. на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180 -183, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved