Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу 6/7 частки нерухомого майна - квартири, загальною площею 80,2 кв.м, житловою площею 51,3 кв.м, розташованої за адресою: 51940, [ADDRESS], що був укладений 31 травня 2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрований 31 травня 2001 року на Дніпродзержинській філії Української товарної біржи "Котнрактова" реєстраційний № 05/018, та зареєстрований Обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації". В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 31 травня 2001 року між нею та [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 6/7 часток чотирьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS],загальною площею 80,2 кв.м, житловою площею 51,3 кв.м, зареєстрований Обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації", записаний у реєстраційну книгу за № 132, за реєстровим номером № 21731, 06.06.2001 року. Зараз через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вона не має можливості вільно розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом свого права власності на придбану квартиру. Вважає, що нею було добросовісно придбане право власності на квартиру, так як при укладенні договору купівлі-продажу продавцями та покупцем квартири були виконані всі умови договору купівлі-продажу, заплачена вартість придбаного майна, вона прийняла нерухоме майно у власність та здійснила державну реєстрацію придбаного об'єкту нерухомого майна, стала володіти та користуватися ним за його призначенням. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений внаслідок запевнень представника товарної біржі, що вказаний правочин не потребує нотаріального посвідчення, так як стаття 5 закону України "Про товарну біржу" передбачає перелік біржових операцій, до якого також включений договір купівлі-продажу, а відповідно до ч. 2 ст. 9 Житлового кодексу України з доповненнями 1993 року квартира (будинок) може бути придбана на біржових торгах. 21 серпня 2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не зявилися, представник позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив судовий збір з відповідачів не стягувати. Відповідачі причину неявки суду не повідомили, відзив не подали, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлені належним чином. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Причини неявки відповідача [PERSON] суду невідомі. Представник третьої особи про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справи за їх відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, дійсність угоди підтверджує, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 45 ЦК України (в редакції 1963 року), недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 47 ЦК України (в\~редакції 1963\~року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності (право оперативного керування) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом чи договором. \~ \~ \~ \~Згідно з Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 219 ЦК України (в редакції 2004 року), суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Статтею 392 ЦК України, передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», який до введення в дію ЦК України від 16 січня 2003 року, регулював порядок застосування ч. 2 ст. 47 ЦК України від 1963 року, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені в законі обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсним угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що 31 травня 2001 року між [PERSON] та [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] був\~укладений договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~а саме:\~6/7\~часток чотирьохкімнатної\~квартири,\~розташованої за\~адресою:\~[ADDRESS],\~загальною площею\~80,2\~кв.м,\~житловою площею\~51,3\~кв.м,\~зареєстрований Обласним\~комунальним підприємством\~"Дніпродзержинське\~бюро технічної\~інвентаризації",\~записаний у\~реєстраційну книгу\~за №\~132,\~за реєстровим\~номером №\~21731,\~06.06.2001\~року.\~Вказане майнопродано позивачу за 20700 гривень, які були одержані відповідачами, як продавцями, від позивача, як покупця. (а.с. 8, 10-11). 06 червня 2001 року ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації зареєструвало право власності за позивачем, про що було внесено відповідний запис у реєстраційну книгу за № 132, за реєстровим номером № 21731, 06.06.2001 року (а.с. 9, 12). Зі змісту догововру купівлі-продажу встановлено, що спірна квартира за адресою: місто Кам'янське, пр. Металургів, 10-16, раніше належала сторонами в рівних частках по 1/7 частці кожном внаслідок її приватизації сторонами (а.с. 45, 46-47, 48-51). Згідно звіту про оцінку майна від 02 липня 2018 року (а.с. 13-21), вартість квартири, розташованої за адресою: м. Кам'янське, пр. Металургів, 10-16, станом на 02 липня 2018 року складає 68700 грн. Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об'єктом нерухомості та утримує його з червня 2001 року, угода купівлі-продажу в судовому порядку не визнавалась недійсною її сторонами, позивач, на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ "Про власність", правомірно набула право власності на спірний об'єкт нерухомості і правомірно володіє ним до теперішнього часу. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири в судовому порядку немає. Отже, судом встановлено, що сторонами виконані всі вимоги діючого законодавства на момент укладення угоди купівлі-продажу, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, з 31.05.2001 року позивач правомірно володіє придбаною квартирує та утримує її. Але зараз позивач не має можливості скористатися своїм правом власності на придбане нерухоме майно через закоднодавчі зміни з моменту укладення угоди до теперішнього часу, а тому є необхідність захисту права власності позивача шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним. Є підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved