Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів аліменти на користь закладу чи особи, куди буде влаштовано дитину на утримання малолітнього, у розмірі 1/4 (доходу) заробітку щомісячно з кожного, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що що у службі у справах дітей, на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , також сім`я перебуває на обліку в центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Зазначили, що відповідачі неналежно виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, не піклуються про нього, мати та батько офіційно не працюють, зловживають спиртними напоями, розвитком дитини не цікавляться, часто влаштовують конфлікти та сварки в присутності дитини. [PERSON] , [INFO] , проживає у неналежних, антисанітарних умовах, не доглянутий, вдома дитина голодна та не має належного одягу, іграшок, не має облаштованого місця для навчання, внаслідок відсутності догляду та виховання з боку батьків дитина має вади мовлення, однак батьки не водили хлопчика до логопеда, як наслідок, під час спілкування його мова невнятна та незрозуміла, а коли в нього перепитують, дитина комплексує, мовчить та плаче, що негативно відображається на його психічному та емоційному стані. У травні 2019 року хлопчик закінчив 1 клас у НВК №51, мотивації до навчання не виявляв, має проблеми у навчанні, потребує індивідуального підходу. Працівниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди з відповідачами щодо неналежного виконання батьківських обов`язків стосовно дитини, було попереджено про відповідальність за їх невиконання. Також зазначили, що батьки протягом 2015-2019 років неодноразово притягалися до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, але змін на краще не сталося, окрім того, в червні 2019 року, батько, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння бив руками малолітню дитину по голові та тулубу, щодо зазначеного факту, викликаними сусідами на місце події працівниками поліції було складено адміністративний протокол за ст.178, ст.173-2 КУпАП, дитину відвезено до медичного закладу. Протягом 2015-2019 року до органу опіки систематично надходили скарги від сусідів відповідачів про асоціальний спосіб життя батьків, а також про те, що дитина бродяжить по мікрорайону, бездоглядна, голодна та брудна, вимушена справляти потреби на вулиці, прохали захистити дитину від батьків. У зв`язку з вищезазначеним було прийнято рішення про вилучення дитини з родини та звернення до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. З 15.07.2019 року хлопчик перебуває на повному державному забезпеченні в КЗ СЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра», за час перебування, дитину періодично відвідувала мати, батько не приходив жодного разу, у зв`язку із зазначеним, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, пояснила, що на той час у неї був стрес, але наразі вона змінила спосіб життя, умови життя покращилися, доглядала та відвідувала дитину під час її перебування в соціальному закладі, також зазначила, що з липня 2019 року проживає з іншим чоловіком, надала суду акти про встановлення факту проживання та обстеження житлових умов, офіційно не працює. Вона любить свого сина та заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно неї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовної заяви, пояснив, що офіційно не працює, підробляє сантехніком, алкогольні напої вживає лише на свята, можливо у стані алкогольного сп`яніння і вдарив дитину, часу провідати дитину в соціальному закладі не було, останній раз бачив дитину 4 місяці тому, стверджував, що зможе забезпечувати та утримувати дитину, заперечував проти позбавлення батьківських прав відносно нього. Вислухавши сторони, думку дитини, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст.3 «Конвенції про права дитини» прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за №1250 (а.с.13). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Як вбачається з Наказу №64 від 18 листопада 2015 року [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , взятий на облік, як дитина, яка виховується в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.21). Підставою для взяття дітей на облік стало повідомлення з Красногвардійського РВ ДМУ від 03.11.2015. Згідно їх інформації, 23.10.2015 до районного відділу міліції надійшло повідомлення від гр. [PERSON] про те, що за місцем їх проживання відсутня дитина [PERSON] . Перевіркою правоохоронних органів встановлено, що 23.10.2015 мати відвела сина [PERSON] до ДНЗ № 308, після чого, вживала спиртні напої. Коли прийшов час забрати дитину, мати не з`явилася у дитячому садочку, тому вихователь забрала дитину до себе додому. Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року №204/7328/15 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.19). Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 18.11.2015 року, житлово-побутові умови проживання дітей незадовільні: за борги з 2012 року відключено енергопостачання, але освітлення у квартирі є, працюють всі електроприбори, бо батько незаконно підключився до електромережі; житло потребує генерального вологого прибирання, провітрювання; діти сплять на одному дивані у прохідній кімнаті без постільної білизни; дитячі речі у мінімальній кількості у занедбаному стані, купами навалені по кімнатам. З метою профілактики соціального сирітства, вирішено [PERSON] , взяти на облік в УССД як такого, що опинився у складних життєвих обставинах (проживає у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків) (а.с.20). Зазначені посилання та обставини містяться і в Актах обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 22.02.2016 року, 26.12.2016 року, 18.07.2017 року, 12.09.2017 року, 19.06.2018 року, 10.07.2019 року (а.с.20, 29, 40, 46, 49, 64). Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року №204/5287/16 [PERSON] було повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.26). Так, згідно повідомлень адміністрації Дошкільного навчального закладу № 308 на протязі 2015-2018 р.р., 23.10.2015 з дитиною [PERSON] відбувся випадок - батьки не забрали дитину з ДНЗ. Вихователі повели дитину додому та стали свідками того, як мати [PERSON] знаходилася у нетверезому стані, не піднімалася і ні на що не реагувала, двері були відчинені, а приміщення було антисанітарне. З приводу цього випадку викликали поліцію. Вихователь дитячого садка забрала [PERSON] додому. Пізніше [PERSON] з дому вихователя забрав батько. Крім того, дитячий садок [PERSON] відвідував несистематично. Дитину приводили брудним, одяг не відповідав віку. Хлопчик мав пропуски занять без поважних причин більше місяця. [PERSON] не був забезпечений необхідним для навчання та іграшками. Батьки не цікавилися його навчанням, не відвідували батьківські збори. Хлопчик дуже погано розмовляє, потребує допомоги логопеда. Дитина недоглянута, незабезпечена необхідним одягом, зрідка бував вимитим. Батьки не зацікавлені в навчанні дитини, були випадки появи матері в ДНЗ в нетверезому стані. В таких випадках дитину їй не віддавали, приходив батько з роботи та забирав дитину. Після чергової профілактичної бесіди з матір`ю, наступного дня вона приводила дитину, сама перебуваючи в нетверезому стані. Батьки на рекомендації вихователів не реагували, до порад адміністрації не прислуговувалися (а.с.15, 38). Згідно інформації з навчального закладу про стан виконання батьками батьківських обов`язків, у квартирі потрібно зробити косметичний ремонт, [PERSON] не має окремої кімнати, мешкає з братом. Між батьками часто виникають конфлікти. У батьків немає єдиних вимог до виховання дітей. Режиму дня не дотримуються. Батьки були помічені у нетверезому стані, мати часто має синці на обличчі, тому сім`я знаходиться в соціально-небезпечному положенні. Це негативно позначається на успішності дитини. Немає постійного контролю за успішністю дитини в школі, за виконанням рекомендації вчителя. У [PERSON] немає мотивації до навчання. Батьки не проявляють інтересу до успіхів і невдач дитини. Внаслідок цього, проблеми з навчанням школі. [PERSON] виявив себе несхильним до навчання, потребує індивідуального підходу. Батьки адекватно реагують на рекомендації і поради вчителів, але не виконують їх, з батьками постійно проводяться профілактичні бесіди (а.с.60,61). Згідно інформації медичного закладу КЗ "ДЦП МСД № 7" [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у логопеда з діагнозом "Загальне недорозвинення мовлення" (а.с.27). Також сім`я з 2015 року перебуває на обліку в центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Згідно їх інформації на протязі 2015-2019 р.р., батьки мають низький батьківський потенціал, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не створюють дітям, нормальні житлово-побутові умови для фізичного, духовного та морального розвитку санітарний стан житла незадовільний. Батьки не працюють, зловживають алкоголем, долею дитини не цікавляться, між батьками часто виникають конфлікти в присутності дитини. В квартирі брудно, неохайно, у дитини немає постійного придатного місця для сну, відпочинку, місця для виконання домашніх завдань. Дитина часто буває голодна, помешкання знаходиться в аварійному стані. З батьками проводилися роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, надано рекомендації щодо форм та методів виховання дитини та рекомендації щодо удосконалення особистих якостей, поведінкових характеристик. Крім того, їх попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також запропоновано пройти курс лікування від алкогольної залежності, надано клопотання у КП "Дніпропетровський наркологічний диспансер". З батьками було проведено консультацію з психічного здоров`я та поліпшення взаємин у родині, застосування психодіагностики, спрямованої на вивчення соціально-психологічних характеристик особистості, з метою її психологічної корекції, надано рекомендаційні поради щодо належного виконання батьківських обов`язків та удосконалення особистих якостей і підвищення обізнаності з гармонійного та ефективного методів виховання дитини, фактичного догляду, контролю виконання домашніх завдань, формування потенціалу зі збереження здорового способу життя та потребу організації безпечного дозвілля дитини (а.с. 44, 55,56,70,74). Крім соціальних служб, профілактичну роботу з батьками, направлену на недопущення соціального сирітства та виправлення ситуації в родині, проводили і працівники правоохоронних органів. Так, на протязі 2015-2019 р.р. батьки неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП (а.с.18,23, 43, 51,52,63). До того ж, у червні 2019 року батько, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, бив руками малолітню дитину [PERSON] по обличчю та тулубу, сусіди, почувши крики дитини, викликали поліцію. Відносно батька було складено адміністративний протокол за ст.ст. 178, 173-2 КУпАП, а відносно матері - адміністративний протокол за ст. 184 ч.2 КУпАП (а.с.72). 10.07.2019 близько 11.30 годин при черговому відвідуванні сім`ї, батьків було виявлено в сильному алкогольному сп`янінні, вони не могли відповідати на питання та встояти на ногах. При цьому, [PERSON] був відсутнім вдома, батьки не могли пояснити його місце перебування. Батько поводився грубо та агресивно, кидався на спеціаліста УССД, перешкоджав обстежувати житлово-побутові умови, виражався нецензурно тощо. Спеціалістом було зателефоновано до спец.лінії «102». Представники Національної поліції вгамували батька, але де [PERSON] не довідалися. Разом з ними спеціалістом було обстежено мікрорайон, але дитину так і не знайдено. Про зникнення [PERSON] було повідомлено в телефонному режимі сектор ювенальної превенції Чечелівського ВП ДВП, але до їх приїзду хлопчик прибіг додому (а.с.65). З метою збереження малолітнього [PERSON] у сім`ї та профілактики соціального сирітства, суб`єктами соціальної роботи з [PERSON] , [PERSON] , була проведена багаторічна робота, яка не дала позитивного результату. На протязі 2015-2019 р.р на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей неодноразово розглядалося питання про стан виконання батьками батьківських обов`язків. Батькам надавалися чіткі та нескладні рекомендації для збереження дитини у родині: пройти обстеження та лікування у лікаря-нарколога, не збирати вдома компанії для розлиття алкоголю, навести лад у квартирі, офіційно підключити енергопостачання, влаштуватися на офіційні роботи, водити молодшого [PERSON] до логопеда. Проте, батьки не співпрацювали з суб`єктами соціальної роботи, постійно нехтували рекомендаціями, навіть більше - вчинили фізичне насильство над дитиною. Батьки неодноразово попереджалися про правові наслідки у разі невиконання батьківських обов`язків, у тому числі позбавлення батьківських прав, однак зазначене становище не виправили (а.с.17,24,31,33,42,53-57,62,66-68,70-71,73-76). З 15.07.2019 року по теперішній час, малолітня дитина перебуває на повному державному забезпеченні у комунальному закладі соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» за адресою: вул.Тополина, 35. За період його перебування у Центрі, мати відвідувала хлопчика 1 раз, а батько не відвідав жодного разу. Таким чином в судовому засіданні доведено, що [PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому їх необхідно позбавити батьківських прав. Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору про позбавлення батьківських прав (ч.2 ст.171 СК України). В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] за участю вихователя [PERSON] та психолога [PERSON] , висловив свою думку з приводу спору про позбавлення батьківських прав та пояснив, що навчається у другому класі, проживає у дитячому будинку, де його добре годують, але йому краще вдома, зазначив також, що батько його бив, має сестру та брата, мати на відвідини до дитячого будинку приходила давно. Психолог [PERSON] зазначила, що дитина потрапила до центру стривожена, худа, занедбана та майже не розмовляла, бажала бути з мамою, під час проживання у центрі [PERSON] почав краще розмовляти та висловлювати свої думки, перебував 2 місяці у логопедичному санаторії. Вихователь [PERSON] , після того як була вислухана дитина, зазначила, що згодна з думками дитини, а психолог [PERSON] наголосила на тому, що дитина не в повній мірі розвинена для свого віку. Крім того, факт неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачами по відношенню до дитини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що вона працює головним спеціалістом управління служби у справах дітей, їм зателефонували з дитячого садочка та повідомили, що дитину не забрали батьки. В подальшому, про сім`ю було з`ясовано, що мати та батько офіційно не працюють, зловживають спиртними напоями; дома завжди брудно, речі брудні, для дітей немає окремого місця для сну та навчання; у червні 2019 року батько вдарив дитину, на нього був складений протокол, а дитині викликали медичну допомогу; у квартирі відключено світло з 2012 року, проте, батьки самостійно підключились до мереж. Матері було надано направлення на лікування від алкоголізму; остання не проживає з батьком дитини, не розлучена з ним та проживає з іншим чоловіком. Зазначила, що дитину не можна повертати за таких обставин батькам Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - фахівець з соціальної роботи ЦСССДМ, зазначила, що на даний час дитина влаштована в центр соціальної реабілітації «Довіра» де їй забезпечений належний догляд, в дні, коли [PERSON] відвідувала місце проживання сім`ї, батьки не працювали, зловживали алкоголем та не цікавилися дитиною, яка часто була голодна. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, данні про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Суд критично сприймає доводи відповідача [PERSON] як на підставу збереження батьківських прав, з приводу тих обставин, що вона проживає з новим чоловіком і змінила спосіб життя, та надані акти про встановлення факту проживання та обстеження житлових умов, оскільки зазначені обставини жодним чином не спростовують систематичне невиконання нею батьківських обов`язків протягом майже 5 років, відповідачка офіційно не працює та неодноразово порушувала власні письмові обіцянки надані органам опіки щодо належного догляду за дитиною. Також безпідставними є твердження відповідача [PERSON] щодо наявності у нього можливості виховувати та забезпечувати дитину, оскільки дані твердження жодними доказами не підтверджено (влаштування на роботу, довідок про доходи, доказів звернення за медичною допомогою щодо лікування від алкоголізму, тощо). В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачами та дитиною фактично відсутній, відповідачі не виявляють до свого сина батьківського піклування, мати відвідує раз на кілька місяців, батько не відвідує дитину взагалі, долею дитини не цікавиться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. Перелічені вище докази, а також відсутність позитивних змін у родині на протязі 2015-1019 р.р., відсутність дієвих кроків з боку відповідачів [PERSON] , [PERSON] щодо повернення дитини з державного закладу для подальшого виховання, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчить про злісне ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що дитина їм не потрібна. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти та більше того, допускають випадки фізичного насильства у відношенні малолітньої дитини. Суд приходить до висновку, що за обставин зловживання батьками алкогольними напоями та вчинення відносно малолітньої дитини фізичного насильства, [PERSON] не може бути повернутий у сім`ю, бо в цій сім`ї є реальна загроза для його життя та здоров`я, особливо враховуючи його малолітній вік. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування №1061 від 13.11.2019 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів (а.с.77). Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідачі є батьками малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідачі є працездатними, не надали суду доказів про наявність у них непрацездатних дружин, батьків, дітей та про проведення з них стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 768,40 грн. з кожного на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved