Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 6246808 від 02.04.2008 в сумі 811 513,00 доларів США та 359 028,77 грн., відшкодувати судові витрати. Представник позивача ПАТ «Перший український міжнародний банк» [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з його довірителя [PERSON], посилаючись на те, що банком пропущений строк для звернення до нього як поручителя із вимогами про виконання умов договору поруки, а тому відсутні підстави для стягнення з нього грошових коштів. В підтвердження своїх доводів приводить Постанову пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому суд визнає причини їх неявки неповажними. Суд, заслухавши пояснення учасників вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.04.2008 [PERSON] уклав із Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», кредитний договір № 6246808; також укладено додаткові угоди № 8130848 від 02.10.2009 та № 9048691/9202964 від 17.06.2010. Відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткових угод до нього банк зобов'язався надати [PERSON] кредит в розмірі 440 000,00 доларів США за першим траншем та 167 630,71 грн. за другим траншем, а [PERSON] зобов'язався використати кредитні кошти за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком за кредитним договором укладено договори поруки - з [PERSON] договір поруки № 6299636 від 02.04.2008 з додатковою угодою № 6299636/20100506 від 17.06.2010; з [PERSON] договір поруки № 6299638 від 02.04.2008 з додатковою угодою № 6299638/20100506 від 17.06.2010. Відповідальність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Відповідно до п.4.2.2. Договору кредиту Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення наданого кредиту у випадках, передбачених цим Договором та/або законодавством України, а також при наявності інших обставин, зазначених в п.3.5.7. Договору. У свою чергу п.3.5.7. Договору передбачає невиконання своїх зобов'язань позичальником як підставу для дострокового повернення кредиту. Відповідно до п.3.5.8. Договору кредиту зазначену в п.3.5.7. Договору вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом зі сплатою процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Зі спливом встановленого цим пунктом Договору строку виконання вимог Банку, останній набуває право почати стягнення суми заборгованості за цим договором в судовому порядку та звернути стягнення на майно, передане Банку в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим договором в порядку, визначеному відповідними договорами забезпечення та чинним законодавством. Відповідно до п.3.1. Договору поруки у разі порушення Зобов'язання Боржником кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або ту чи іншу його частину). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. В порушення умов укладеного між сторонами договору [PERSON] не виконуються зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом, грошові кошти не повернуто. Станом на 04.06.2015 [PERSON] має заборгованість перед банком в розмірі 811 513,00 доларів США та 359 028,77 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 364 361,38 доларів США за першим траншем та 143 889,83 грн. за другим траншем; заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 248 930,77 доларів США за першим траншем та 128 142,10 грн. за другим траншем; пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 198 220,85 доларів США за першим траншем та 86 996,84 грн. за другим траншем. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено інше. Відповідно до Висновку Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.?1 ч.?1 ст.?355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2014?р. зазначено, що: - Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.?251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.?4 ст.?559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки банк відповідно до умов кредитного договору змінив строк виконання основного зобов'язання, то відповідно до ч.?4 ст.?559 ЦК України вимоги до поручителів повинні бути заявлені в межах шести місяців від дня настання цього строку(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10?вересня 2014?р. у справі №?6-32цс14). - Вимога до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання повинна бути пред'явлена в межах строку дії поруки (шести місяців, одного року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі), тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія й поручитель не виконав указаних у ній вимог, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами зазначеного строку, оскільки із закінченням строку припинилось матеріальне право (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17?вересня 2014?р. у справі №?6-6цс14). - Виходячи з положень другого речення ч.?4 ст.?559 ЦК України необхідно дійти висновку, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або від дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.?2 ст.?1050 ЦК України, або від дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17?вересня 2014?р. у справі №?-53цс14). Відповідно до п.3.1. Договору поруки у разі порушення Зобов'язання Боржником кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або ту чи іншу його частину). В судовому засіданні представником позивача не надано суду доказів звернення з вимогою щодо виконання зобов'язання до поручителів протягом шести місяців. Водночас відповідно до виконавчого напису від 12.01.2012 ПН ХМНО Погрібної Т.П. для задоволення вимог ПАТ "Перший український міжнародний банк", які утворились за період з 02.06.201 по 25.07.2011 за кредитним договором № 6246808 від 02.04.2008, звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить позичальнику [PERSON], тим самим банк застосував право на дострокове повернення кредитних коштів. До суду із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ "Перший український міжнародний банк" звернувся 15.01.2013, тобто вже після сплину шестимісячного строку. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial