Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

12 квітня 2016 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, в якому просить суд: визнати недійсний шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 24 червня 2014 року та зареєстрований у відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції та визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на 1/2 частину та на грошові вклади в АТ "Банк Фінанси та Кредит" та Ощадбанку на 1/2 частину вкладів. В обґрунтування позовної заяви вказує, що [PERSON] 1938 року народження - є його батько, який помер [INFO] у віці 77 років, про що видане свідоцтво про смерть [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції на підставі актового запису за № 629. Вказує, що 02.10.1960 року [PERSON] уклав шлюб з його матір'ю [PERSON] 1938 року народження, про що видане свідоцтво про одруження [NUMBER] Бортницькою сільською Радою Брацлавського району Вінницької області на підставі актового запису за № 17. У даному шлюбі народився він - [PERSON] [INFO]. Однак рішенням Рівненського міського народного суду від 20 грудня 1972 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (справа № 2-1533 за 1972 р.). Розірвання шлюбу зареєстроване в міськбюро ЗАГС м.Рівне 23.01.1973 року згідно актового запису № 20 та видане свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]. Зазначає, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] у [PERSON] проявилась психічна хвороба, в зв'язку з чим він був госпіталізований у Брацлавську районну лікарню Вінницької області. Після двотижневого лікування він був направлений у Вінницьку обласну психоневрологічну лікарню, де йому був поставлений діагноз психопатія. Вказує, що хвороба проявлялась дуже часто і була причиною розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] постійно кричав, знущався над дружиною та сином, погрожував вбивством, не сприймав зауваження на свою адресу. Його постійно супроводжували сильні головні болі, судоми, він вимушений був регулярно лікуватись. Після смерті батька він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 23.11.2015 року та 18.01.2016 року. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS], земельна ділянка, на якій розташована квартира та надвірні будівлі, грошові вклади в AT "Банк Фінанси та кредит". 10.03.2016 року він звернувся в Рівненський міський суд з позовною заявою до [PERSON]. про виділ частки із майна, що є у спільній часткові власності. Однак після подачі позову його матір [PERSON] розповіла йому про психічну хворобу його батька [PERSON]. Вказує, що до цього часу вона тримала цей факт в таємниці, щоб не розірвати стосунки між ним та батьком при його житті. Зазначає, що [PERSON] познайомилась з [PERSON] в санаторії легеневого профілю. 11.07.2013 року приїхала у м.Рівне до [PERSON] та вселилась у його квартиру. До цього часу вона живе у квартирі однак зберігає житло та реєстрацію у м. Дніпропетровську. 24 червня 2014 року за ініціативою [PERSON] був зареєстрований шлюб з [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Перед смертю в 2014,2015 роках його батько хворів, лікувався стаціонарно. Вважає, що вказана обставина є підставою для визнання недійсним шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька. Вважає, що вказані свідоцтва мають бути визнані недійсними, оскільки недійсний шлюб не дає права [PERSON] на отримання спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача додатково пояснила, що відповідачці вкрай був потрібен офіційно зареєстрований шлюб з [PERSON], оскільки сама вона статків не мала, а мета її була заволодіти майном та грошима. З медичних документів слідує, що [PERSON] постійно лікувався. Ще під час першого шлюбу йому було поставлено діагноз психопатія, на час реєстрації шлюбу мав перелік інших тяжких хвороб. А тому стверджувати, що шлюб ним був укладений свідомо немає жодних підстав. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та підтримали подане суду письмове заперечення. Просили суд відмовити в задоволенні позову. представник відповідача суду пояснила, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відповідно до вимог закону. Зареєструвати шлюб відповідачці запропонував сам [PERSON] Твердження позивача що його батько мав психічну хворобу не підтверджено жодними доказами, навпаки після розірвання шлюбу в грудні 1972 року з матірю позивача, його батько зареєстрував в 1973 році шлюб з [PERSON], в якому прожили 34 роки. Після її смерті [PERSON] успадкував частину спірного майна. Вказаний факт суперечить обгрунтуванням в позові, оскільки свідчить про те, що позивач претендує на безпідставно набуте майно його батьком. Суд заслухавши поясненя учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 1938 року народження - є батько [PERSON], який помер [INFO] у віці 77 років, про що видане свідоцтво про смерть [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції на підставі актового запису за № 629. 02.10.1960 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 1938 року народження, про що видане свідоцтво про одруження [NUMBER] Бортницькою сільською Радою Брацлавського району Вінницької області на підставі актового запису за № 17. У даному шлюбі народився - [PERSON] [INFO]. Рішенням Рівненського міського народного суду від 20 грудня 1972 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (справа № 2-1533 за 1972 р.). Розірвання шлюбу зареєстроване в міськбюро ЗАГС м.Рівне 23.01.1973 року згідно актового запису № 20 та видане свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]. Після розірвання шлюбу з матір'ю позивача (23.01.1973 р.), [PERSON] уклав інший шлюб з [PERSON], який зареєстровано 27.04.1973 року. [INFO] [PERSON] померла. В зв'язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON], [PERSON] набув право власності на частину квартири за адресою [ADDRESS]. У спадок після смерті [PERSON] [PERSON] отримав ряд майна серед якого і частина квартири за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] познайомились в 2013 році в санаторії Курортне, Одеської області. [PERSON] запропонував [PERSON] проживати разом. Заяву про реєстрацію шлюбу до органу РАЦСу реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції подали разом. 24 червня 2014 року між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. [PERSON], успадкувала після свого чоловіка - [PERSON], 1/2 квартири за адресою [ADDRESS], 1/2 легкового автомобіля ВАЗ 21074, реєстр, номер [NUMBER], рік випуску - 1996 та частину грошових коштів. Вищевказана квартира була отримана у спадок [PERSON] від своєї попередньої дружини (яка не є матір'ю позивача). Свідки [PERSON] (син) та [PERSON] (перша дружина [PERSON].) суду показали, що у [PERSON] в період шлюбу були сильні приступи головної болі, лікар поставила діагноз психопатія. До сім'ї проявляв грубість, вони його боялися. В 1973 році вони розлучились. В подальшому між ними були хороші стосунки. Про відповідачку говорив, що хоче її позбутися, та нащо її привіз. Скаржився, що після приїзду відповідача в нього почалися проблеми зі здоров'ям. [PERSON] за життя говорив, що майно перепише на сина, про що є заповіт. Одружитися наміру не мав. З досліджених матеріалів справи убачається, що лише [PERSON] та [PERSON] вказують, що [PERSON] мав психічні розлади. Показання даних свідків спростовуються, висновком експерта №45/18 від 21.02.2018 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] був його сусідом, стосунки в них були хороші. З відповідачкою його бачив декілька разів. Говорив, що вона його лікує і допомагає. Скаржився, що стан здоров'я погіршився. Свідки сторони відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дали суду показання, що [PERSON] був врівноваженою людиною, про те, що з ним проживає [PERSON] їм було відомо. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Отже, діючим законодавством України визначено мінімальний шлюбний вік та не визначено максимальний, а тому, чоловік та жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на укладення шлюбу, зареєстрованого у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40цього Кодексу. Стаття 27 СК України передбачає, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1,2 ст.28 СК України, заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. Відповідно до ст.29 СК України, орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов'язаний ознайомити наречених з їхніми правами та обов'язками як майбутніх подружжя і батьків та попередити про відповідальність за приховання перешкод до реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.30 СК України, наречені зобов'язані повідомити один одного про стан свого здоров'я. Держава забезпечує створення умов для медичного обстеження наречених. Порядок здійснення медичного обстеження наречених встановлює Кабінет Міністрів України. Результати медичного обстеження є таємницею і повідомляються лише нареченим. Приховування відомостей про стан здоров'я одним з наречених, наслідком чого може стати (стало) порушення фізичного або психічного здоров'я іншого нареченого чи їхніх нащадків, може бути підставою для визнання шлюбу недійсним. Відповідно до ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, ст.34 СК України, шлюб реєструється після спливу одного місяця від дня подання особами заяви про реєстрацію шлюбу. . Шлюб реєструється у приміщенні органу державної реєстрації актів цивільного стану. Присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов'язковою. Реєстрація шлюбу через представника не допускається. Відповідно до ч.1 ст.36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] досягли шлюбного віку, ними заяву про державну реєстрацію шлюбу було подано разом, у порядку, визначеному ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Заява про реєстрацію шлюбу підписана кожним з них особисто (ч. 2 ст. 28 СК України) в присутності працівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. По спливу місячного строку, вони знову ж особисто з'явились для реєстрації шлюбу. Державна реєстрація шлюбу відбулась після закінчення одного місяця з дня подання ними заяви про державну реєстрацію шлюбу, як того вимагає ч. 4 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Як вбачається з Висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №45/18 від 21.02.2018 року, проведеної на підставі ухвали суду в даній справі, в наданих на експертизу матеріалах немає жодних даних про те, що медичні препарати, які застосовувались під час лікування [PERSON] впливали на його свідомість та здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними. Також, немає даних про те чи приймав він якісь медичні препарати під час укладення шлюбу 24 червня 2014 року. Виявлені у [PERSON] хвороби, згідно епікризів мед карток, не могли впливати на його розумову діяльність та можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними в період 3 2009 року по 2015 рік. Також, зазначено, що [PERSON] в день реєстрації шлюбу 24 червня 2014 року міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Також, висновком встановлено, що даних про те,що [PERSON], 1938 року народження страждав за життя на психічне захворювання, немає. Даний Висновок, відповідно до ст.ст.76-80 ЦПК України, суд вважає належним, допустимим, достовірним, достатнім доказом, підстав йому недовіряти немає. Належні та достатні докази на його спростування, суду надано не було. Крім того, Висновок не змінено, не скасовано, не визнано недійсним, тощо. Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що станом на час укладення шлюбу - 24.06.2014 року, [PERSON] не виявлені ознаки психічного розладу. Відповідно до ст.38 СК України, підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22,24-26цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Відповідно до ст.44 СК України, у випадках, передбачених статтями 39-41цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, враховуючи той факт, що станом на час укладення шлюбу не страждав на психічне захворювання, у звязку з чим розумів значення своїх дій та міг керувати ними. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі вище викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягаю, тому в задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed