Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" ( далі ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), мотивуючи позовні вимоги тим, що у ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" було укладено договір добровільного страхування автомобіля марки "VW GOLF І", державний реєстраційний номер [NUMBER] . 23.09.2015 сталася дородньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, за кермом якого перебувала [PERSON] , та автомобіля марки "DAEWOO FSO Lanos", державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою суду відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Потерпіла [PERSON] звернулась до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з заявою про пошкодження транспортного засобу під час ДТП, яке є страховим випадком. На підставі складеного страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування, ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" здійснило виплату потерпілій страхового відшкодування в розмірі 25174,54 грн. На адресу відповідача позивачем було надіслано вимогу щодо відшкодування виплаченої суми страхового відшкодування, однак відповідач зазначену суму не відшкодував. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 25174,54 грн. та судовий збір в розмірі 1921 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії довідки Управління патрульної служби МВС України в м. Києві від 23.09.2015 (а.с. 20), 23.09.2015 о 19:40 на перехрестті вулиць Електриків та Набережнорибальської, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "VOLKSWAGEN GOLF", номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Згідно копії заяви [PERSON] від 23.09.2015 (а.с. 6-12), нею було повідомлено ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 23.09.2015 о 19:40 год. за участю застрахованого автомобіля марки "VW GOLF", державний реєстраційний номер [NUMBER] , за кермом якого вона перебувала. Згідно копії довідки 7 роти 2 батальйону УПС МВС у м. Києві №74683311 від 24.09.2015 (а.с. 13-14), ПрАТ СК "PZU Україна" було повідомлено про те, що 23.09.2015 о 19:40 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "VOLKSWAGEN GOLF", номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "DAEWOO Lanos", номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , за кермом якого перебував відповідач [PERSON] . Згідно даної довідки, ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] ст. 124 КУпАП. Про ДТП що сталося, ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" 19.10.2015 складено страховий акт про визнання даної події страховим випадком (а.с. 17). Згідно копії розрахунку ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страхового відшкодування до вказаного страхового акту (а.с. 18), розмір страхового відшкодування склав 25174,54 грн. Згідно копії платіжного доручення від 21.10.2015 (а.с. 16), ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" потерпілій [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у сумі 25174,54 грн. Про необхідність повернення страхового відшкодування ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" повідомила відповідача, надіславши 24.07.2018 на його адресу претензію (а.с. 19). Постановою Подільського районного суду міста Києва від 10.11.2015 (а.с. 15), відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до даної постанови, відповідача [PERSON] визнано винним у тому, що він 23.09.2015 о 19:40 год. в м. Києві на перехресті вулиць Електриків та Набережнорибальської не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки "Фольцваген Гольф", державний номерний знак [NUMBER] , чим наніс механічні пошкодження. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Суброгація є різновидом уступки права. Наприклад, перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це право поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування. Таке поняття використовується у договорі майнового страхування, коли страховик, який виплатив страхове відшкодування, набуває в межах фактичних витрат право вимоги, належне страхувальнику, яке страхувальник або інша особа, що одержала це страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суброгація виникає тільки після того, як страховик реально здійснив виплату страхового відшкодування. При чому ця страхова компанія не може претендувати на суму більшого розміру, ніж та, що була фактично виплачена. Незважаючи на те, що обидва правові інститути - регрес і суброгація - є різновидами права вимоги, вони не є тотожним поняттями, оскільки при суброгації відбувається зміна активного суб`єкта зі збереженням самого зобов`язання, тобто суброгацію можна розглядати як різновид сингулярного правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є ст. 993 Цивільного кодексу України і ст. 27 Закону України «Про страхування»; ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначає право зворотної вимоги (регресу), а право на подання регресного позову передбачено ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно\-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При регресі страховик вправі задовольнити свою вимогу в повному обсязі, а у порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат. Крім того, регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, водночас як положення ст. 993 ЦК України застосовуються щодо будь\--якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. Розмежовує поняття «регрес» та «суброгація» і Верховний Суд у своїй Постанові від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц, та зазначає, що під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. А регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. З досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що 23.09.2015 о 19:40 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" автомобіля марки "VOLKSWAGEN GOLF", номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки "DAEWOO Lanos", номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . 23.09.2015 [PERSON] повідомила ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля марки "VOLKSWAGEN GOLF", державний реєстраційний номер [NUMBER] . ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" дану подію визнано страховим випадком та виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 25174,54 грн. Постановою суду від 10.11.2015, відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаного ДТП. Страхове відшкодування, виплачене позивачем потерпілій [PERSON] в зазначеному вище розмірі, відповідачем позивачу не відшкодовано. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що в даному випадку виникли відносини саме суброгації, і таким чином, з відповідача, як з винної особи, на користь позивача ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", як страховика, яким виплачено страхове відшкодування потерпілій в сумі 25174,54 грн., слід стягнути розмір виплаченого страхового відшкодування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 грн ( а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved