Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Управління соціального захисту населення Підгаєцької районної державної адміністрації звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення бюджетних коштів в сумі 26400, 21 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, до управління соціального захисту населення, починаючи з 09 вересня 2011 року з письмовою заявою звернулась [PERSON] До первинних документів на призначення даної допомоги, [PERSON] кожен раз подавались власноручно заповнені декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. У розділі V вказаних декларацій, а саме: "Відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) членів сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, членів сім'ї, що проживають окремо", відповідачкою зазначалось про відсутність земельних ділянок. У четвертому кварталі 2013 року Монастириською міжрайонною державною фінансовою інспекцією, під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Управління соціального захисту населення Підгаєцької РДА, встановлено, що жителька м. Підгайці, [PERSON] має у власності та володінні земельні ділянки в розмірі 1,15 га на території Галицької сільської ради, а саме: 1,00 га. - земельний пай, 0,15 га - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, однак у розділі V декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги від 09.09.2011 року, 07.03.2012 року, 05.09.2012 року, 11.03.2013 року та від 09.09.2013 року, [PERSON] подано недостовірну інформацію щодо наявності земельних ділянок. Врезультаті цього, відповідачці було зайво виплачено державну соціальну допомогу, як малозабезпеченій сім'ї на загальну суму 26600, 21 грн., чим завдано матеріальної шкоди державному бюджету на вказану суму, з них 200 грн. [PERSON] відшкодовано в добровільному порядку. Вважає, що звільнення відповідачки від кримінальної відповідальності за скоєні нею кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, у зв'язку із зміною обстановки на підставі ст.48 КК України та закриття відносно неї кримінального провадження, не звільняє останню від обов'язку по відшкодуванню завданих збитків. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що земельними ділянками, що знаходяться на території Галицької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області вона не користується, немаючи фізичної можливості, оскільки у неї на утриманні двоє малолітніх дітей та чоловік - інвалід ІІ групи. Крім цього, дані земельні ділянки вона не здає в оренду, а отже жодних доходів від зазначених земельних ділянок не отримує. Разом з тим пояснила, що вона має усі законні підстави для отримання відповідно до Закону, соціальної допомоги, як малозабезпечена сім'я, оскільки у складі її сім'ї є чоловік - інвалід, а також ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 03.04.2014 року кримінальне провадження відносно неї у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України - закрито і її звільнено від кримінальної відповідальності, у зв'язку із зміною обстановки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності із ч. 1 ст.7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" (далі - Закону), державна соціальна допомога не призначається у випадках коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є земельна ділянка площею понад 0,6 га, крім випадків, коли така земельна ділянка з незалежних від сім'ї причин не приносить дохід. Судом встановлено, що внаслідок зазначення в деклараціях, що подавались відповідачкою до Управління соціального захисту населення Підгаєцької районної державної адміністрації, недостовірної інформації щодо наявності земельних ділянок, [PERSON] було зайво нараховано та виплачено державну соціальну допомогу, як малозабезпеченій сім'ї в загальній сумі 26 600,21 грн. за період з 01 вересня 2011 року по 30 жовтня 2013 року, що вже також встановлено судовим рішенням у кримінальному провадженні №605/927/13-к стосовно [PERSON], яке набрало законної сили, підтверджено в судовому засіданні представником позивача Яремко М.С. та не спростовано відповідачкою [PERSON] 22 жовтня 2013 року [PERSON] було припинено виплату державної соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім'ї, вручено повідомлення про припинення виплати такої допомоги та повернення переплачених коштів. Під час проведення ревізії [PERSON] 01.11.2013 року добровільно відшкодовано в державний бюджет зайво отриману соціальну допомогу в сумі 200,00 грн., що підтверджується квитанцією №539.4.1 від 01.11.2013 року та платіжним дорученням №1367. 30 січня 2014 року [PERSON] рекомендованим листом було повторно направлено повідомлення про припинення надання державної допомоги та повернення коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в розмірі 26 400,21 грн., повідомлення відповідачкою отримано 04 лютого 2014 року. Станом на день розгляду справи в суді вищезазначені кошти в сумі 26400, 21 грн. відповідачкою в добровільному порядку не відшкодовано. Як вбачається із ухвали Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 03.04.2014 року, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, у зв'язку із зміною обстановки на підставі ст.48 КК України, а кримінальне провадження відносно неї - закрито. В силу положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Закриття кримінального провадження та звільнення відповідачки [PERSON] від кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, у зв'язку із зміною обстановки на підставі ст.48 КК України, не є реабілітуючою обставиною та не звільняє останню від обов'язку по відшкодуванню завданої злочином шкоди, яка встановлена вищевказаним судовим рішенням. Частинами 1, 2, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження відповідачки про те, що у складі її сім'ї є чоловік - інвалід, а тому незважаючи на те чи приносять їй дохід земельні ділянки, що є у її власності, чи ні, їй все одно було б призначено державну соціальну допомогу, як малозабезпеченій сім'ї за рішенням комісії при райдержадміністрації, суд до уваги не приймає, вважаючи їх голослівними і такими, що грунтуються на припущеннях самої [PERSON], оскільки відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у складі сім'ї є інвалід. Тобто, як вбачається із вимог Закону, така допомога відповідачці або могла бути призначена, або у її призначенні за рішенням відповідної комісії при Підгаєцькій РДА, могло бути відмовлено. Поряд з цим, як встановлено в судовому засіданні, підтверджено представником позивача та визнано самою відповідачкою, остання неодноразово зверталась із заявами до комісії по вирішенню спірних питань Підгаєцької РДА, про призначення їй державної соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім'ї, не з тієї підстави, що у її власності є земельні ділянки площею понад 0,6 га. та чоловік є інвалідом, а по тій причині, що її заробітна плата була меншою за її встановлений мінімальний розмір. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов Управління соціального захисту населення Підгаєцької районної державної адміністрації підставний, а тому підлягає до задоволення. Крім цього, з відповідача в доход держави, необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 264, 21 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved