Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У лютому 2020 року позивач публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі - ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 січня 2019 року на вул. Антонова, 62 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Porsche Cayenne, д.р.н. [NUMBER] , та автомобіля SKODA Fabia, д.р.н. [NUMBER] . Винуватцем пригоди є водій автомобіля SKODA Fabia, д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 28 січня 2019 року, автомобіль Porsche Cayenne, д.р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику вказаного транспортного засобу складає 93631,58 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля SKODA Fabia, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", страховик сплатив у порядку суброгації приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Універсальна" страхове відшкодування у сумі 91631,58 грн. З огляду на те, що водій забезпеченого транспортного засобу у строк, визначений чинним законодавством, не повідомив страховика ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" про настання страхового випадку, позивач на підставі п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 91631,58 грн Відповідач відзив на позовну заяву ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" до суду не подав. Залучене судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна") пояснення щодо позову ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" до суду не подало. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила, заяву про розгляд справи за відсутності її представника до суду не подала. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 28 січня 2019 року на вул. Антонова, 62 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Porsche Cayenne, д.р.н. [NUMBER] , та автомобіля SKODA Fabia, д.р.н. [NUMBER] (а. с. 8-9). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року водій автомобіля SKODA Fabia, д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 7). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 28 січня 2019 року за участю автомобілів Porsche Cayenne, д.р.н. [NUMBER] , та автомобіля SKODA Fabia, д.р.н. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Porsche Cayenne, д.р.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту згаданого транспортного засобу, становила 93631,58 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 11 березня 2019 року №6042565 (а. с. 18-19). Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Судом з`ясовано, що між ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3111/261/001869, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Porsche Cayenne, д.р.н. [NUMBER] . П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Ураховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 28 січня 2019 року, автомобілю Porsche Cayenne, д.р.н. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту №3111/261/001869 сплачено страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 93631,58 грн (а. с. 13). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, деліктне зобов`язання, за яким [PERSON] повинен відшкодувати збитки, спричинені унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, продовжує існувати, але з моменту сплати ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №3111/261/001869 потерпілому [PERSON] , ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" стало кредитором у вказаному зобов`язанні. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За приписами ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля SKODA Fabia, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 грудня 2018 року АМ/9488643. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 2000,00 грн (а. с. 6). Згідно з п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. З наведеного вбачається, що обов`язок сплатити ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (за вирахуванням франшизи) покладається на ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА". На виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 грудня 2018 року АМ/9488643 ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" сплатило потерпілому ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" страхове відшкодування у сумі 91631,58 грн (а. с. 20-22). П. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, покладено обов`язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п. п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортнe пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків (зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, від 22 березня 2017 року у справі №6-2011цс16, постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №722/1929/15-ц). Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. [PERSON] , водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не виконав обов`язку щодо своєчасного повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Позивач дізнався про настання страхового випадку 03 червня 2019 року, отримавши заяву про виплату страхового відшкодування у порядку суброгації від ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" (а. с. 12). Таким чином, страховик мав можливість переконатися, що подія є страховим випадком. Крім того, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, страховик його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Таким чином, суд вважає, що сам по собі факт неповідомлення водієм, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу (такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №465/36/17, від 14 серпня 2019 року у справі №522/12307/15-ц, від 25 вересня 2019 року у справі №761/37577/15-ц). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" у задоволенні його позову. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 979-983, 988, 989 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 12, 22, 33, 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: dismissed