Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів і просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором №616М-06 від 27.09.2006року станом на 27.03.2018року в розмірі 347461,01грн , також стягнути судові витрати. Обгрунтовує вимоги таким. ПАТ КБ "Приватбанк", (далі по тексту - банк), та [PERSON] 27.09.2006року уклали кредитний договір № 616М-06. Згідно договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 100 000грн на термін до 16.09.2009року, і останній зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, щомісячний платіж складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов"язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов"язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв"зку з зазначеними порушеннями зобов"язань за договором [PERSON] станом на 27.03.2018року має заборгованість 347461,01грн, яка складається з тіла кредиту - 38 215,17грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 153895,86грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором - 155349,98грн. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до п.5 якого, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов"язань за кредитним договором №616М-06. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов"язаний виконати зобов"язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред"явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов"язання, залишена без задоволення. 12 червня 2018року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с.28-29) 20 липня 2018року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду (а.с.47). В судове засідання сторони не з"явилися. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.51) Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.54). Причини неявки до суду не повідомив. Відзив на позов не надав. Відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки судові повістки надіслані судом за місцем реєстрації відповідача повертаються до суду з позначкою пошти "за закінченням терміну зберігання". Інше місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] суду не відоме. Суд , відповідно до ст. 280 ЦПК України прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 616М-06 від 27.09.2006року, згідно якому позивач надав відповідачеві кредит в сумі 100\~000грн строком повного погашення кредита 16 вересня 2009року. (а.с.10-12,21) Відповідно п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 21% річних. Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов"язань з погашення кредиту, передбачених п.п. 1.3,2.3.1,3.3 даного договору , позичальник платить банку проценти за користування кредитом в подвійному розмірі від ставки, зазначеній в п.3.1 даного договору, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно п.3.3. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за його користування у відповідності з п.п.3.1,3.2 даного договору здійснюється в порядку та строки згідно Графіка погашення кредиту та процентів. Графіком погашення кредиту і процентів від 27.09.2006р, який є додатком до кредитного договору № 616М-06 від 27.09.2006р. датою погашення кредиту і процентів є 15 число кожного місяця, загальна сума до сплати складає 3770грн. (а.с.12). Пунктом 4.5 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником зобов"язань по погашенню кредита в порядку та строки згідно Графіка погашення кредита і процентів, позичальник сплачує Банку пеню за кожний випадок порушення вказаного графіка при затримця платежа : на 1-9 днів в розмірі 5% від суми своєчасно непогашеної частки отриманого кредита за кожний день прострочки; на 10 і більше днів - в розмірі 10% від суми своєчасно непогашеної частки отриманого кредита за кожний день прострочки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 100\~000грн, а зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту, процентів по ньому належним чином не виконував. З 15 жовтня 2008року до 28 грудня 2016року погашення кредиту не відбувається. З 28 грудня 2016року по 17 листопада 2017року відбувається погашення кредиту, але в сумі меньшій ніж передбачено графіком погашення кредиту. З грудня 2017року погашення кредиту припинилося. Через несвоєчасне повернення суми кредитних коштів у відповідача [PERSON] виникла заборгованість станом на 27 березня 2018року в сумі 347461,01грн, в тому числі 4349,51грн.- заборгованість за кредитом, 1775,38 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом. (а.с.5-6) Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання щодо сплати кредиту , процентів за користування кредитом , у позичальника виникло право вимагати від позичальника сплати боргу. Позивачем також нарахована станом на 27 березня 2018року відповідачу [PERSON] пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в загальній сумі 155349,98грн. (а.с.5-6) Суд вважає, що в цій частині вимоги задоволенню підлягають частково з таких підстав. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Дружківка . В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 11 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Дружківка. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON], який проживає у м. Дружківка, пеня нарахована, починаючи з 25 жовтня\~ 2006 року і станом на 14 квітня 2014року складає 65645,20грн. Таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».\~ Отже пеня підлягає стягненню з [PERSON] частково в сумі 65645,20грн. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 616М-06 від 27 вересня 2006року, було укладено 27 вересня 2006року з відповідачем [PERSON] договір поруки (а.с.13). Відповідно до п. 2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником обов"язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включая сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, апені та інших платежів, відшкодування збитків. Пунктом 10 договору поруки передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підпиання сторонами і діє до повного виконання зобов"язань за кредитним договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається , що [PERSON] останній раз здійснює оплату на погашення кредиту 17 листопада 2017року, перед цим здіснював оплату 26.09.2008року, в той час, як мав повернути кредит не пізніше 16 вересня 2009року. \~Відповідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами . Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У звязку з тим, що в договорі поруки\~ від 27 вересня 2006року не зазначено строк його дії відповідно до ст.252 ЦК України, а кредитним договором передбачено погашення кредиту періодичними платежами,\~ банк мав право предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців з моменту коли у нього виникло право на звернення до поручителя з такою вимогою, тобто з\~16.10.2008 року. Суд вважає, що оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦПК, і тому вважає, що договір поруки на час звернення банку до суду 21.05.2018 року з даними вимогами є припиненим. Тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до [PERSON] \~ необхідно відмовити. Загальна сума до стягнення з відповідача [PERSON] складає 257756,23грн з розрахунку: 38215,17грн+153895,86грн+65645,20грн На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати (а.с.1) пропорційно до розміру задоволених вимог ( 74,2% ), що складає 3867,24грн .

Outcome: partial