Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Савіхіна А.М. 31.01.2018 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення на користь ПАТ КБ "Приватбанк" з [PERSON] заборгованості в сумі 15057,45 грн., що складається з боргу за кредитом у розмірі 291,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10372,48 грн., заборгованості по комісії та пені у розмірі 3200 грн., штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 693,21 грн. (процентна складова), посилаючись на те, що відповідачем в порушення умов кредитного договору не в повній мірі виконано особисті зобов'язання щодо здійснення щомісячних платежів за укладеною між сторонами анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.07.2013 року, за умовами якої відповідач отримав кредитну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі з 30.07.2013 року по 31.08.2013 року - 30,00%, з 01.09.2013 року по 31.03.2015 року - 34,80%, з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року - 43,20% річних на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В судове засідання 19.06.2018 року представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" за належним викликом в судове засідання не з'явилась, при цьому попередньо подала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги пітримала повністю та не заперечувала щодо винесення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання 19.06.2018 року не з'явився черговий раз, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду 05.02.2018 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу триденний термін для усунення недоліків. 20.02.2018 року до суду надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду 21.02.2018 року по даній справі відкрито провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання на 24.04.2018 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.04.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 30.05.2018 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 30.05.2018 року розгляд справи відкладено на 19.06.2018 року у зв'язку з першою неявкою відповідача. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 19.06.2018 року у зв'язку з повторною неявкою відповідача вирішено здійснювати заочний розгляд справи на підставі положень ст.280-281 ЦПК України, так як згідно вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні установлено, що 30.07.2013 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк", підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно чого позивачем йому оформлено кредитну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.7), відповідно до Тарифів обслуговування якої відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі з 30.07.2013 року по 31.08.2013 року - 30,00%, з 01.09.2013 року по 31.03.2015 року - 34,80%, з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року - 43,20% річних на суму залишку заборгованості за кредитом; пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) +50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або за процентами на суму від 100 грн. або у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; а також штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії. З представленого позивачем розрахунку (а.с.4-5) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором від 30.07.2013 року, оскільки за ним станом на 31.10.2017 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 15057,45 грн., яка складається з боргу за кредитом у розмірі 291,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10372,48 грн., заборгованості по пені у розмірі 3200 грн., штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 693,21 грн. (процентна складова). Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-31) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) позичальник зобов'язується оплатити винагороду банку. Відповідно до вимог п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При цьому суд встановив, що наявним у матеріалах справи кредитним договором договором не передбачено нарахування та стягнення такого виду витрат як комісія, а тому заявлена серед іншого сума боргу у розмірі 3200 грн. є заборгованістю по пені, що нарахована позивачем відповідно до вказаних вище положень анкети-заяви від 30.07.2013 року, Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання, відтак суд приходить до висновку, що заявлена заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та пеня на загальну суму 13864,24 грн. (291,76 грн. + 10372,48 грн. + 3200 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Проте, суд визнає безпідставними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 693,21 грн. (процентна складова), оскільки згідно вимог ч.1 ст.549 ЦПК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно представленого розрахунку позивачем нараховано 3200 грн. пені та штрафи: 500 грн. + 693,21 грн. (сума останнього становить 5% від 13864,24 грн. - суми заборгованості за кредитом та процентами разом із пенею), які одночасно заявлені до стягнення з відповідача. При цьому позивачем всупереч положенням ч.2 ст.550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (самостійого виду неустойки). Отже, позивач просить застосувати до відповідача, як боржника, подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що вочевидь суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з яких ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та з огляду на нараховані відсотки на неустойку, адже зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заявлених сум штрафів, а саме 500 грн. (фіксована частина) та 693,21 грн. (процентна складова), тобто усього штрафів в розмірі 1193,21 грн. Про застосування щодо спірних правовідносин строку позовної давності ніким із сторін не заявлено, тому судом дане питання вирішенню не підлягає. Крім того, з відповідача згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 1600 грн. (а.с.1), як мінімальної ставки судового збору з юридичної особи стосовно предмету вимог майнового характеру.

Outcome: approved