Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 24 грудня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, в сумі 10155 гривень 00 копійок. На обґрунтування позову посилаються на те, що з 11 серпня 2014 року відповідач згідно наказу №41/к від 21 серпня 2014 року був прийнятий на роботу в ТОВ «ТК «Магнат» на посаді водія транспортного засобу, а наказом №15/08 від 15 серпня 2014 року за ним був закріплений транспортний засіб (автомобіль) DАF CF 85/410 державний номер [NUMBER], що належить позивачеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ №799664. 27 квітня 2015 року по 28 квітня 2015 року відповідач здійснював перевезення вантажу ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» згідно договору перевезення №М17 від 01 січня 2015 року на закріпленому за ним транспортному засобі DAF CF 85/410 державний номер [NUMBER] з напівпричепом WIELTON (AE 945 XP) та, рухаючись за маршрутом Одеса-Миколаїв-Дніпропетровськ згідно товарно - транспортних накладних №ОД0001651 від 27 квітня 2015 року, №ОД0001651/1 від 28 квітня 2015 року у напрямку м. Дніпропетровськ здійснив зупинку транспортного засобу у забороненому місці без поважних причин, порушивши затверджений перелік зупинок транспортних засобів, які здійснюють перевезення вантажу ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», що підтверджується системою «ТРЕКЕР», в результаті чого по прибутті транспортного засобу 28 квітня 2015 року на Дніпропетровське операційне відділення ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» було виявлено відсутнім запірний пристрій на воротах вантажного відсіку, відсутність пломби на магістральному автомобілі та було виявлено викрадення та пошкодження вантажу замовника/відправника на загальну суму 30615 гривень 00 гривень, що зафіксовано в акті від 28 квітня 2015 року. Позивач отримав від ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» претензію №612-1/2015 від 12 травня 2015 року про відшкодування матеріальних збитків розмірі 30615 гривень 00 копійок та згідно умов договору перевезення №М17 від 01 січня від було ним здійснило виплату у вказаній сумі за нанесені збитки з вини водія транспортного засобу [PERSON] З урахуванням скрутної ситуації в країні та високими трудовими здібностями відповідача позивачем прийнято рішення про покладення частини збитків в сумі 20416,00 гривень на підприємство, зменшивши розмір збитків, які підлягають стягненню з відповідача до 10155 гривень 00 копійок. Прохали стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в сумі 10155 гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з позовом до суду в розмірі 1218 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача ТОВ «ТК «Транспортна компанія Магнат», який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи згідно розписки про вручення судової повістки (а.с.81), в судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду представником позивача письмової заяви (а.с.84) позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав та прохав стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 10155 гривень 00 копійок, а розгляд справи проводити у його відсутність без фіксації судового засідання технічними звукозаписувальними засобами. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно розписки про вручення судової повістки (а.с.82), в судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 10155 гривень 00 копійок, а також прохав проводити розгляд справи у його відсутність без фіксації судового засідання технічними звукозаписувальними засобами (а.с.85). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявних у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «ТК «Транспортна компанія Магнат» 11 серпня 2014 року згідно наказу №41/к водієм автотранспортного засобу логістики, з оплатою праці згідно штатного розкладу (а.с.23,27,28,41), про що проведено відповідні записи у трудовій книжці на імя відповідача та де він продовжує працювати по даний час (а.с.44,65,66,67), а згідно наказу №15/08 від 15 серпня 2014 року за ним був закріплений транспортний засіб (автомобіль) марки DАF CF 85.410 державний номер [NUMBER], напівпричеп бортовий WIELTON державний номер AE 9456 XP (а.с.24), власником яких згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів СХХ941081 та САТ 799664 є ТОВ ТК «Магнат» (а.с.42,43). Між позивачем ТОВ «ТК «Транспортна компанія Магнат» та ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» 01 січня 2015 року укладено договір перевезення №М17 (а.с.6-12), згідно якого перевізник ТОВ «ТК «Магнат» зобовязувався доставити ввірений йому замовником ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» вантаж до пункту призначення згідно графіків, визначених в додатку №1 до договору, який є його невідємною частиною, та видати його уповноваженій замовником особі, а замовник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену цим договором плату, до якого в послідуючому було укладеного додаткову угоду про узгодження зупинок по вказаному в Угоді маршруті (а.с.29-33). Відповідно до п.4.4 даного договору перевізник відповідає за схоронність усього вантажу, переданого йому для перевезення за договором, і несе повну матеріальну відповідальність у наступних розмірах: у разі втрати (нестачі) вантажу - у розмірі фактично заподіяних збитків та оголошеної цінності вантажу, а сума заподіяних збитків визначається замовником виходячи із отриманих претензій від клієнта та/або облікованих даних щодо вартості відправлення задекларованої відправником (оголошеної цінності) та яка підлягає відшкодуванню замовником на користь клієнта. 20 квітня 2015 року наказом №6260/04/Р2 ТОВ «ТК «Транспортна компанія Магнат» відповідача [PERSON] було командировано на автомобілі [NUMBER], напівпричеп бортовий WIELTON державний номер AE 9456 XP на одинадцять календарних днів в м. Миколаїв, м. Одеса з 20 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року, а роботу у вихідні дні 25 квітня 2014 року, 26 квітня 2014 року [PERSON] компенсувати згідно ст.71 КЗпП України (а.с.25), при цьому ним було здійснено перевезення вантажу вантажовідправника ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» з м. Одеса вантажоодержувачу ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес м. Миколаїв та з м. Миколаїв до м. Дніпропетровськ згідно товаро - транспортних накладних №.ОД0001651 від 27 квітня 2015 року та №ОД0001651/1 від 28 квітня 2015 року, згідно яких автомобільним перевізником є Транспортна компанія «Магнат» водій [PERSON], який і отримав груз (а.с.13-14) При здійсненні даного перевезення в період з 27 квітня 2015 року по 28 квітня 2015 року відповідач [PERSON], рухаючись маршрутом Одеса-Миколаїв-Дніпропетровськ у напрямку м. Дніпропетровськ, здійснив зупинку транспортного засобу у забороненому місці без поважних причин порушив затверджений перелік зупинок транспортних засобів, які здійснюють перевезення вантажу ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», в результаті чого по прибутті транспортного засобу 28 квітня 2015 року на Дніпропетровське операційне відділення ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» було виявлено відсутнім запірний пристрій на воротах вантажного відсіку, відсутність пломби на магістральному автомобілі та було виявлено викрадення та пошкодження вантажу замовника/відправника на загальну суму 30615 гривень 00 гривень, про що складено акту від 28 квітня 2015 року (а.с.17-18) та ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» направлено перевізнику ТОВ «ТК «Магнат» претензії про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 30615 гривень 00 копійок (а.с.15,16,34-40). Відповідно до положень ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно платіжного доручення №2113 від 11 серпня 2015 року ТОВ «ТК «Магнат» на відшкодування спричиненої шкоди перерахувало ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» 10615 гривень 00 копійок (а.с.22). В той же час, доказів відшкодування спричених матеріальних збитків в сумі 20000,00 гривень суду позивачем надано не було. Відповідно до вимог ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків, при цьому при покладення матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника, який може добровільно покрити шкоду повністю або частково, або за згодою власника або уповноваженого ним органу може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Згідно ст.131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний створити працівникові умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна, а працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоди. Згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, в тому числі у випадку коли між працівником і підприємством, установою організацією відповідно до ст.135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, а зазначене свідчить про те, що відповідач, з яким було укладено письмовий договір про матеріальну відповідальність, повинен відшкодувати спричинену недостачею матеріальних цінностей шкоду в повному розмірі. Судом встановлено, що 11 серпня 2014 року між ТОВ «ТК «Магнат» та [PERSON] як працівником, що займає посаду водія та виконує роботи по прийманню та обробці для доставки (супроводу) вантажу, багажу, поштових відправлень та інших матеріальних та грошових цінностей, їх доставці (супроводу), видачі (здачі), безпосередньо повязані з прийомом-здачею отриманого для перевезення вантажу, а саме: перевірка та розміщення вантажу в напівпричепі, його закріплення, пломбування напівпричепа, отримання супровідних документів, завірених належним чином та інше, було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 11 серпня 2014 року, згідно якого [PERSON] взяв на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незбереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с.45) та відібрано розписку матеріально відповідальної особи, яка є додатком 1 до зазначеного договору (а.с. 46). Відповідно до ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва переданих ім. цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік посад і робіт з працівниками (що досягли 18-річного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей затверджено постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.77 р. N 447/24, і діє на території України відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.09.91 р. "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР". Відповідно до розділу 11 цього Переліку до таких робіт відносяться також роботи прийманню та обробці для доставки (супроводу) вантажу, багажу, поштових відправлень та інших матеріальних та грошових цінностей, їх доставці (супроводу), видачі (здачі). Таким чином, суд приходить до висновку, що договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися за наявності одночасно двох умов: 1) наявність посади, яку працівник займає, або роботи, яку він виконує, у Переліку; 2) виконання обов'язків згідно з посадою, виконання роботи згідно професії мають бути безпосередньо пов'язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва довірених працівникам цінностей. Згідно з "Загальних положень" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, які містяться в Випуск 1 "Професії працівників, які є загальними для всіх видів економічної діяльності", затвердженому наказом Мінпраці від 29.12.2004 р. N 336, конкретний перелік посадових (робочих) обов'язків визначається посадовими (робочими) інструкціями працівників усіх категорій, які розробляють і затверджують на основі типової кваліфікаційної характеристики роботодавці, враховуючи конкретні завдання та обов'язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації, а зазначене свідчить про те, що зміст трудової функції працівника визначається розділом "Завдання та обов'язки" посадової (робочої) інструкції. З урахуванням зазначеного та характеру роботи відповідача [PERSON] суд приходить до висновку, що договір про повну матеріальну відповідальність від 11 серпня 2014 року був укладений між ТОВ «ТК «Магнат» та [PERSON] як працівником відповідно до вимог чинного законодавства, а тому є визначені законом підстави для стягнення з відповідача [PERSON] як працівника заподіяної з його вини підприємству шкоди у повному розмірі, при цьому суд враховує, що відповідачем обстави заподіяння шкоди, наявність його вини та її розмір відповідачем [PERSON] не оспорюються. Відповідно до ст.137 КЗпП України суд при визначені розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його матеріального стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що недостача матеріальних цінностей підприємству була заподіяна з вини відповідача [PERSON], який безпосередньо обслуговував матеріальні цінності в період з 27 квітня 2015 року по 28 квітня 2015 року та ніс відповідальність за їх збереження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 24 грудня 2015 року (а.с.83) та доказів, які досліджені в судовому засіданні підлягає задоволенню, оскільки встановлена його вина в недостачі матеріальних цінностей як працівника, так і відсутність умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, у звязку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути спричинену матеріальну шкоду в розмірі 10155 (десять тисяч сто пятдесят пять) гривень 00 копійок. Крім цього, відповідно до положень ст.88 ЦПК України та в звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по оплаті судового збору при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved