Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що розпорядженнями голови Тячівської районної державної адміністрації № 276 від 18.06.2019 р. та № 306 від 02.07.2019 р. [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено її - [PERSON] , опікуном над дитиною. Відповідачка являється її донькою та матір`ю дитини. Вона психічно-хвора, ніде не працює, але отримує пенсію по інвалідності і має можливість надавати хоч якісь кошти на утримання дитини. [INFO] чоловік відповідачки та батько малолітньої [PERSON] помер, і з цього часу [PERSON] стала некерованою, перестала цікавиться вихованням дитини та її утриманням. Відповідачка ухиляється від покладеного на неї ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання доньки та не бажає добровільно надавати кошти на придбання їй одягу, продуктів харчування, медикаментів. Інших утриманців не має. На даний час вона самостійно повністю матеріально забезпечує дитину і згідна щоб відповідачка сплачувала суму меншу ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину. Розмір отримуваного нею доходу є незначним, а тому можливості самостійно забезпечити дитині належне утримання вона не може. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] [INFO] [PERSON] помер. Розпорядженнями голови Тячівської районної державної адміністрації № 276 від 18.06.2019 р. та № 306 від 02.07.2019 р. [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено [PERSON] , опікуном над дитиною. Із довідок Тересвянської селищної ради № 56 від 22.03.2019 р., № 1077 від 08.07.2019 р. та акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що [PERSON] [INFO] , знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, займається бродяжництвом та перебуває на обліку у психіатра. Із ст. 67 ч. 1 ЦК України вбачається, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей. Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідачка на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, відсутність у відповідачки інших аліментних зобов`язань, є інвалідом 3-ї групи, обмежено - працездатна та відсутність істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. Тому суд вважає, що відповідачка, як молода, обмежено - працездатна жінка, у змозі заробити суму, яка дасть їй можливість сплачувати на утримання своєї малолітньої доньки 600 грв. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 768.20 грв. За таких обставин,

Outcome: approved