Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіо Трек", в якому просить визнати недоствірною , та такою що порушує особисте немайнове право на повагу до честі та гідності, інформацію, що опублікована на веб-сайті [INFO] під назвою: ЗМІ назвали ім"я затриманого в центрі Рівного "рішала" від [INFO], адреса веб- сторінки:[INFO]; "Зірку" афер та рекетирів впіймали на гарячому у Рівному" від [INFO], адреса веб-сторіки:[INFO]; "[INFO]" від [INFO], адреса веб-сторінки:[INFO]; "[INFO]" - депутат міськради Рівного, адреса:[INFO]; зобов"язати ТОВ "Радіо Трек" на наступний день після набрання чинності рішення суду опублікувати на веб-сайті [INFO] спростувнаня недостовірної інформації; стягнути з ТОВ "Радіо Трек" судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] на веб-сайті [INFO] було опубліковано інформацію під назвою: ЗМІ назвали ім"я затриманого в центрі Рівного "рішала" від [INFO], адреса веб- сторінки:[INFO]. [INFO] на веб-сайті [INFO] було опубліковано інформацію під назвою: "Зірку" афер та рекетирів впіймали на гарячому у Рівному" від [INFO], адреса веб-сторіки:[INFO] лютого 2019 року було опубліковано інформацію на веб-сайті [INFO] під назвою: "[INFO]" від [INFO], адреса веб-сторінки:[INFO]. [INFO] на веб-сайті [INFO] було опубліковано інформацію під назвою: "[INFO]" - депутат міськради Рівного, адреса [INFO] Вказану інформацію було поширено та доведено до відома невизначеного кола осіб, оскільки вона опублікована в загальнодоступній мережі Інтернет, зокрема, на веб-сайті [INFO]. Зазначає, що розповсюджена інформація висловлена в образливому стилі, та відповідно без наведення жодних юридичних фактів, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про те, що нібито [PERSON] є "зіркою" афер та рекетів, "рішала" та "кримінальним авторитетом". Всупереч принципу презумції невинуватості, відповідач у поширюваній інформації вказав, що [PERSON] причетний до злочину проти депутата Рівненської міської ради, вимагає кошти з приватних підприємців, пошкоджує майно шляхом підпалу, погрожує розправою, знущається та залякує людей, займається рейдерським захопленням об"єктів нерухомості, підроблює офіційні документи, порушує закон та загальноприйняті норми поведінки, пов"язаний з незаконними діями в органах державної влади, очолює злочинне угрупування "Федір", та серед іншого, є кримінальним авторитетом. Така недостовірна інформація з боку відповідача, викликала несприятливі та негативні наслідки для нього, оскільки була переглянута широким колом осіб, внаслідок чого у жителів міста та інших оточуючих його людей, сформувалося критичне та несприятливе враження щодо його поведінки та оцінки людських, ділових та професійних якостей, що безумовно принижує його честь та гідність. Також вказує, що про невідповідність дійсності поширеної інформації свідчить відповідь на адвокатський запит №04/2/2-0001-19 від 01.03.2019, у якому зазначено, що згідно даних Єдиного реєстру досудових розслідувань, який введено в дію 20.11.2012, слідчими органів прокуратури Рівненської області, Національної поліції в Рівненській області, УСБУ в Рівненській області та ГУ ДФС у Рівненській області [PERSON] повідомлення про підозру не повідомлялось та обвинувальний акт до суду не направлявся, що в свою чергу, чітко та беззаперечно спростовує причетність до усіх безпідставно інкримінуючих його злочинів. Вважає, що у діях відповідача наявні усі елементи юридичного правопорушення, що завдає істотної шкоди його немайновим правам та призводить до порушення його честі та гідності, оскільки висвітлення його особи в критичному світлі, твердження про його причетність до "кримінального світу", поширення інформації про те, що він є "зіркою" афер та рекетів, "рішала", рейдером, безпосередньо торкається його немайнових благ. В очах громадян ці відомості підривають довіру до нього, ганьблять його моральні якості та етичні принципи, знижують суспільну оцінку духовних та професійних його якостей, як члена суспільства. 12 липня 2019 року за вх.№37124/19 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що кожна з перерахованих у позовній заяві публікацій "Радіо Трек" базувалася або на офіційних повідомленнях представників поліції та прокуратури, або на офіційних заявах офіційних посадових осіб, депутатів міської ради [PERSON] та [PERSON]. Перший заступник Голови Нацполіції України [PERSON] [INFO], у день затримання [PERSON], сам особисто публічно і розлого озвучував усі наведенні в їх матеріалах так звані "звинувачення". Тобто, ці звинувачення були озвучені не ними, а із заяв офіційних осіб. Зокрема, їх публікації містять посилання на фейсбук-публікації першого заступника Голови Нацполіції України [PERSON]. Вони й донині є активними, високопосадовець Нацполіції їх донині не прибрав та не дезавуював. Вважають, що "Радіо Трек" не може нести відповідальність за заяви офіційних осіб, на основі яких писалися їх матеріали. Окрім того, єдиний матеріал, що його "Радіо Трек" написав без посилання на офіційні джерела, був авторською колонкою [PERSON], директора ТОВ "Радіо Трек" та головного редактора сайту "Радіо Трек". [INFO] сайт "Радіо Трек" написав спростування на вимогу адвоката [PERSON] під назвою "[INFO]". [INFO] "Радіо Трек" опублікував матеріал сайту "Західний аргумент", який описує всі події прямо з точки зору саме захисту [PERSON]. А тому важають, що ТОВ "Радіо Трек" ніяк не може виступати відповідачем у справі про захист честі та гідності [PERSON]. Посилаючись на ст. 17 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" та ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію", просили залишити позов [PERSON], без задоволення. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04 липня 2019 року з повідомленям (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. В судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши виступи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Так, статті 3,28 Конституція України визнають честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред"явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації (п. 9 Постанови). У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. Так, позивачем надано суду фотороздруківки з веб-сайту та зазначено посилання на адресу веб-сторінки: [INFO] в мережі Інтернет, де розміщена інформація, яка перебуває у вільному доступі для необмеженого кола осіб. Дана інформація у правому верхньому куті зображення містить логотип "Радіо Трек". З наведеного вище можна дійти висновку, що позивачем доведено факт поширення інформації саме ТОВ "Радіо Трек". Окрім того, ТОВ "Радіо Трек" має статус юридичної особи, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому є належним відповідачем у справі. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про інформацію" реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до роз"яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", до відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співіснування та принципів людської моралі. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з"ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейський суд з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі "Нова Газета" та Бородянський проти Росії", що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Відповідно до ч.2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб"єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі "Лінгенс проти Австрії"). У справах даної категорії позивач має довести факт поширення інформації, яку він уважає недостовірною, а особа, яка поширила інформацію, має довести достовірність такої інформації. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що інформація, яка опублікована ТОВ "Радіо Трек" [INFO] на веб-сайті [INFO] під назвою: ЗМІ назвали ім"я затриманого в центрі Рівного "рішала" від [INFO], адреса веб- сторінки:[INFO], [INFO] на веб-сайті [INFO] під назвою: "Зірку" афер та рекетирів впіймали на гарячому у Рівному" від [INFO], адреса веб-сторіки:[INFO] та [INFO] на веб-сайті [INFO] під назвою: "[INFO]" від [INFO], адреса веб-сторінки:[INFO], несе негативний зміст, сприймається як злочинна діяльність, засуджується суспільством, а тому поширення та застосування таких понять до позивача не може не спричиняти порушення особистого немайнового права на повагу до його честі та гідності. Окрім того, такі вислови є фактичними твердженнями, а їх відповідність дійсності підлягає доведенню, оскільки при використанні даної інформації відносно [PERSON] не вживалися мовно-стилістичні засоби про ймовірність або припущення висловленої інформації. Згідно з частиною другою статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов"язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах 1, 2 та 5ст. 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальному правовому і процесуальному значеннях. Як загальна правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості об`єктивне правове положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою від обов"язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акту на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом це суд, який є відповідно до Конституції України (стаття 124) носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності. Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість. Згідно листа прокуратури Рівненської області від 01.03.2019 за №04/2/2-001-19 вбачається, що згідно даних Єдиного реєстру досудових розслідувань, який введено в дію 20.11.2012, слідчими органів прокуратури Рівненської :бласті, Національної поліції в Рівненській області, УСБУ в Рівненській області та ГУ ДФС у Рівненській області [PERSON] повідомлення про підозру не повідомлялось та обвинувальний акт до суду не направлявся. Інформацію про те, що [PERSON] повідомлення про підозру не повідомлялось та обвинувальний акт до суду не направлявся підтверджується листами НП ГУНП в Рівненській області від 05.03.2019 за №31Аз/24-2019 та від 05.03.2019 за №30Аз/24-2019. Отже, доказів притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, у встановленому законом порядку, відповідачем суду надано не було. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оприлюднена відповідачем щодо позивача інформація не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною, а також створює у широкого кола осіб викривлене уявлення про діяльність позивача, сприймається як звинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що безперечно, порушує особисті (немайнові) права позивача на честь, гідність та ділову репутацію. Згідно зі ст. 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов"язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власного ініціативою. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідачем ТОВ "Радіо Трек" не доведено належними та допустимими доказами, що поширена інформація стосовно [PERSON] [INFO] на веб-сайті [INFO] під назвою: ЗМІ назвали ім"я затриманого в центрі Рівного "рішала" від [INFO], адреса веб-сторінки:[INFO] [INFO] на веб-сайті [INFO] під назвою: "Зірку" афер та рекетирів впіймали на гарячому у Рівному" від [INFO], адреса веб-сторіки:[INFO]. [INFO] на веб-сайті [INFO] під назвою: "[INFO]" від [INFO], адреса веб-сторінки:[INFO], саме є достовірною, що стало обґрунтованою підставою для звернення [PERSON] до суду за захистом своїх прав, а тому у відповідності до вимог ст. 277 ЦК України вказана негативна, недостовірна інформація підлягає спростуванню. Що стосується вимоги позивача про визнання недостовірною, та такою що порушує особисте немайнове право на повагу до честі та гідності, інформацію, що опублікована [INFO] на веб-сайті [INFO] під назвою: "[INFO]" - депутат міськради Рівного, адреса [INFO] та її спростування, то суд в цій частині позову відмовляє, оскільки інформацію у зазначеній статті на веб-сайті [INFO], ТОВ "Радіо Трек" цитувало зі слів депутата [PERSON], яка і мала би бути належним відповідачем у даному випадку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Окрім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені останнім судові витрати в розмірі 2305,20 грн. судового збору На підставі викладеного,

Outcome: partial