Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП "Кам'яний сількомунгосп", який уточнив під час судового провадження, і в якому вимагає стягнути з відповідача: середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 11568 гривень 68 копійок; грошову суму на відшкодування безпідставно утриманого заробітку у розмірі 2444 гривні 91 копійку; штраф за несвоєчасне подання розрахункових листів за липень-серпень 2016 року у розмірі 3723 гривні 00 копійок. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, він з 01.12.2013 року по 22.08.2016 року працював на підприємстві трактористом, та звільнився 22.08.2016 року за власним бажанням; після звільнення підприємство несвоєчасно сплатило йому заборгованість по заробітній платі у розмірі 6239 гривень 23 копійки, яку у повному обсязі було сплачено йому лише 16.12.2016 року. У зв'язку з цим позивач вимагає стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, який він обрахував згідно "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, у розмірі 11568 гривень 68 копійок. Також позивач вказав суду, що у січні-лютому 2016 року та серпні 2016 року відповідач безпідставно не нарахував та утримав грошові кошти - надбавку за класність у розмірі 20 %, сума цих коштів становить 2444 гривні 91 копійку. Крім того, позивач просить в порядку абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, стягнути з відповідача штраф у розмірі 3273 гривні за несвоєчасне подання розрахункових листів за липень-серпень 2016 року. Під час судового розгляду справи позивач та його представники [PERSON], адвокат [PERSON], підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов визнали частково. Так, представники відповідача визнали вимоги позивача щодо відшкодування безпідставно утриманого заробітку у розмірі 2444 гривні 91 копійка. Також представники відповідача не заперечували проти наявність у позивача права на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, але наполягали при цьому, що він має бути обрахований згідно "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року; такий розмір компенсації, згідно розрахунку, становить 296 гривень 96 копійок, тобто у меншій сумі, аніж вимагає позивач. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, з поданих доказів вбачається, що позивач [PERSON] з 01.12.2013 року по 22.08.2016 року працював на КП "Кам'яний сількомунгосп" трактористом, та звільнився 22.08.2016 року за власним бажанням. Після звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 6239 гривень 23 копійки, яку у повному обсязі було сплачено 16.12.2016 року. Ці обставини визнані представниками відповідача під час судового розгляду, і підтверджені наданими позивачем документами. Відповідно до ст.ст.47, 116 КЗпП України, відповідач був зобов'язаний в день звільнення провести розрахунок з відповідачем та сплатити йому всі належні суми. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗПП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, діючий закон прямо передбачає виплату працівникові саме середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Обрахування такого середнього заробітку здійснюється згідно "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. При цьому суд не приймає до уваги доводи представників відповідача про необхідність застосування у даних правовідносинах "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, оскільки згідно цього "Порядку" здійснюється обчислення компенсації втрати заробітної плати в залежності від індекса споживчих цін; отже, цей "Порядок" не може бути застосований до правовідносин, врегульованих ч.1 ст.117 КЗпП України. Відповідно до абз.3 п.2, п.8 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, нарахування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні провадиться шляхом середньоденного заробітку за два останні місяці роботи на число робочих днів. Розрахунок середнього заробітку, проведений позивачем, відповідає "Порядку обчислення середньої заробітної плати"; відповідач іншого розрахунку суду не надав. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 11568 гривень 68 копійок. Крім того, представники відповідача визнали вимоги позивача про стягнення грошової суму на відшкодування безпідставно утриманого заробітку у розмірі 2444 гривні 91 копійка, у зв'язку з чим в цій частині вимоги також задовольняються у повному обсязі. Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3273 гривні згідно положень ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки, згідно чч.3, 4 цієї ж статті, ці штрафи є фінансовими санкціями і накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; позивач до стягнення цих штрафів ніякого відношення не має. На підставі викладеного та

Outcome: partial