Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" ( на данний час назву змінено на ДП "Умань-Агро") з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що є власником земельних ділянок, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки знаходяться в користуванні у відповідача відповідно до договору оренди землі, укладеного 11.07.2006р. від її імені з ДП "Ілліч-Агро Умань". Однак зазначений договір оренди вона не підписувала і не доручала іншій особі підписувати його. Крім того до оспорюваного договору не додано плану або схеми земельних ділянок та кадастрових планів земельних ділянок, які передавались в оренду. З вказаних підстав позивачка просить суд визнати цей договір оренди землі недійсним, витребувати у відповідача та повернути їй земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ст.ст.14, 16, 18, 19 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умовта державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підстави визнання недійсним договору оренди землі, передбачені частиною 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі". Пунктом 9 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, передбачено, що підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання його недійсним є відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених пунктом 8 Порядку, а також порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 15 Закону України "Про оренду землі". В статті 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено істотні умови договору оренди землі, відсутность яких в договорі оренди землі є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Крім того, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Тобто, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України, щодо того, що волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 730753 та серії ЯБ №731570 [PERSON] є власником земельних ділянок площею 3. 0173 га та 0.4604 га, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11 липня 2006 року між [PERSON] та Дочірнім підприємствам "Ілліч-Агро Умань"ВАТ"Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" ( на данний час назва вказанного підприємства змінена на Дочірнє підприємство "Умань-Агро") було укладено договір, відповідно до якого в оренду відповідачу передавались вищевказані належні позивачці земельні ділянки. На вказаному договорі є підписи сторін і він 18.01.2007р. був зареєстрований Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру у Державному реєстрі земель за № 040722100229. Як вбачається з пояснень представника відповідача, повноваження якого посвідчені відповідно до ст. 42 ЦПК України, відповідач позовні вимоги визнає повністю. Статею 174 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду і в цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки непідписання орендодавцем договору оренди землі та не надання повноважень на його укладення й підписання іншій особі свідчить про відсутність у останнього волевиявлення на укладення цього договору, а сам договір за таких обставин, виходячи з положень передбачених ч.1 ст.215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 ст.203 цього Кодексу. Наслідком визнання правочину недійсним є обов'язок кожної із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що передбачено ч.2 ст.216 ЦК України. З врахуванням викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" позовних вимог [PERSON] не суперечить законодавству, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав зазначені позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею по справі судовий збір та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Outcome: approved