Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 30.04.2008 року уклали кредитний договір CVBHAN37512574 і банк надав кредит у розмірі 19357,50 Доларів США на термін до 29.04.2015 p. Додає, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, проте в порушення умов кредитного Договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку, у зв»язку з чим станом на 26.05.2015 року має заборгованість - 98618,61 Доларів США, яка складається з наступного: -20920,00 Доларів США - заборгованість за кредитом; -9969,81 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1608,22 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -61413,19 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; -11,83 Доларів США - штраф (фіксована частина). -4695,56 Доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № CVBHAN37512574 між ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителем [PERSON] було укладено договір поруки . Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. На підставі викладеного просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № CVBHAN37512574 в розмірі 98618,61 доларів США. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала,посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. 18.08.2015 року надав заперечення проти позову з посиланням на те, що 13.03.2012 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] та звернено стягнення на предмет застави автомобіль марки « Кіа». У зв»язку з чим , просив відмовити в задоволенні даного позову. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] зверталися до суду із заявами про відкладення розгляду справи з причин погіршення стану здоров»я . Жодного підтвердження даного факту не надали. Крім того, судові слухання неодноразово відкладались за клопотанням [PERSON] та [PERSON] /а.с.63,75,90). Враховуючи положення ст. 157 ЦПК України, щодо розумного строку розгляду справ, суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо затягують розгляд справи, а тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, оскільки у справі наявні достатні матеріали про їх права та взаємовідносини і дані про їх обізнаність про день , час та місце судового засідання. Причини неявок у судові засідання відповідачів суд не вважає поважними у відповідності до ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу. В судових засіданнях , на яка відповідачі з"являлися, останніми позов визнаний не був. [PERSON] пояснив, що автомобіль, для купівлі якого він брав у позивача кредит- було викрадено у 2009 році. Сторони судового засідання даний факт визнали. Також, [PERSON] та [PERSON] звертали увагу суду на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.03.2012 року, яким в рахунок погашення заборгованості по кредиту звернуто стягнення на автомобіль "" КІА Cerato". З огляду на наведене, вважали позов безпідставним. Представник позивача пояснила в судовому зсіданні , що рішення суду щодо звернення стягнення на автомобіль не виконано,оскільки автомобіль викрадено. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; - згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. - відповідно до ст. 554 ЦК України, \~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки - договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України); - ст.1048 ЦК України, з якої вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. - ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. - ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 30.04.2008 року уклали кредитно- заставний договір CVBHAN37512574 і банк надав кредит у розмірі 19357,50 Доларів США на термін до 29.04.2015 p. З метою забезпечення виконання даного договору між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] 30.04.2008 року будо укладено Договір поруки. Відповідно до п. 2 даного договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов»язання за Кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку, у зв»язку з чим станом на 26.05.2015 року має заборгованість - 98618,61 Доларів США, яка складається з наступного: -20920,00 Доларів США - заборгованість за кредитом; -9969,81 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1608,22 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -61413,19 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; -11,83 Доларів США - штраф (фіксована частина). -4695,56 Доларів США - штраф (процентна складова). /а.с. 3-5/. Згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.03.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVBHAN37512574 від 30.04.2008 року у розмірі 38501,69 доларів США , звернено стягнення на автомобіль КІА , що належить на праві власності [PERSON] Відповідно до положень Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справі від 30.03.2012\~ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» -право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4\~ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Враховуючи те, що в порушення умов кредитного Договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку, у зв»язку з чим станом на 26.05.2015 року має заборгованість - 98618,61 Доларів США, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 04.11.2015 рік 1 долар США дорівнює 23,01гривень. Отже, 98618,61 доларів США згідно курсу НБУ станом на 04.11.2015 року еквівалентно 2269214,22 ( два мільйони двісті шістдесят дев»ять тисяч двісті чотирнадцять ) гривень 22 копійки. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому ці витрати підлягають сягненню з відповідачів. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню ,

Outcome: approved