Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «Фінансова ініціатива», в якому просить суд стягнути суми вкладу, відшкодувати заподіяну моральну шкоду, компенсувати витрати пов'язані зі складанням позовної заяви, а також витрати за завдані незручності і компенсацію за подальші витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 22 січня 2015 року між позивачем та відповідачем в особі відділення №11 Харківської філії банка був укладений договір №96-в-16-336-840 про банківський строковий вклад (депозит) «Святкове знайомство» в іноземній валюті. У відповідності до п.1.1. Договору позивач передав, а відповідач прийняв не депозитний рахунок грошові кошти у сумі 120 $ на умовах Договору, який був підписаний у строк з 22 січня по 8 березня 2015 року. У відповідності до п.2.8 Договору, відповідач зобов'язаний за вимогою позивача повернути суму вкладу і суму нарахованих відсотків за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку Вкладу. 08.03.2015 року відповідач за вимогою позивача мав повернути суму нарахованих відсотків, за минуванням строку договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму вкладу та відсотки, однак, йому не було повернуто у поверненні суми вкладу та нарахованих відсотків Таким чином, відповідач продовжує користуватися грошовими коштами у сумі 120 доларів США, які внесені на депозит. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. У ході судового розгляду встановлено, що 22 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк Фінансова Ініціатива» в особі відділення №11 Харківської філії банка був укладений договір №96-в-16-336-840 про банківський строковий вклад (депозит) «Святкове знайомство» в іноземній валюті. У відповідності до п.1.1. Договору позивач передав, а відповідач прийняв не депозитний рахунок грошові кошти у сумі 120 $ на умовах Договору, який був підписаний у строк з 22 січня по 8 березня 2015 року. Згідно до п.2.8 Договору, відповідач зобов'язаний за вимогою позивача повернути суму вкладу і суму нарахованих відсотків за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку Вкладу.. 08.03.2015 року відповідач за вимогою позивача мав повернути суму нарахованих відсотків, за минуванням строку договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму вкладу та відсотки, однак, йому не було повернуто у поверненні суми вкладу та нарахованих відсотків З дня пред'явлення вимоги станом на час звернення до суду 20.03.2015 р. відповідачем грошові кошти по договору №96-в-16-336-840 про банківський строковий вклад (депозит) «Святкове знайомство» не повернуто. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" - вклад (депозит) - це кошти готівкою... у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання... і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно статті 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватв належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших ак цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звич; ділового обброту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлен строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, 5 неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. · Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений г визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконаї у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від і пред'явлення вимоги. Згідно ч. 1. ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по депозитному договору, не повернув позивачу кошти, вкладені ним на депозитний рахунок банку. Отже, є підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу №96-в-16-336-840 про банківський строковий вклад (депозит) «Святкове знайомство» у розмірі 120 доларів. Також суд приходить до висновку, що внаслідок неповернення коштів позивачу була заподіяна і моральна шкода. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Врахувавши вимоги розумності та справедливості, суд відзначає глибину душевних страждань позивача, який через одностороннє невиконання банком зобов'язань за договором про банківський вклад зазнав душевних страждань, які полягають у порушенні життєвого укладу, душевних стражданнях, з відповідача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. на користь позивача. Позовні вимоги в частині компенсування витрат, пов'язаних зі складанням позовної заяви, а також витрати за завдані незручності і компенсацію за подальші витрати задоволенню не підлягають, як такі, що не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial