Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який при житті являвся членом КСП ім. Кутузова та працював в даному господарстві з 1982 року по 2000 рік. Відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" члени, пенсіонери КСП ім. Кутузова, в тому числі й батько позивача [PERSON], мали право на земельну частку (пай), однак його прізвище помилково не включено до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Кутузова (АТ «АФ «Кутузова»), в зв'язку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримав. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON], так як відповідно до ст. 529 ЦК (в ред.1963 року) являється спадкоємцем за законом першої черги та фактично прийняла спадщину після смерті батька, а мати, дружина та доньки спадкодавця - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, про що свідчать відповідні заяви, а тому прохає поновити їй строк звернення до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 9,01 умовних кадастрових гектар із земель запасу в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву про слухання справи у її відсутність та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву, в якій при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та прохав відмовити у задоволенні вимог [PERSON] Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] 01.07.1988 року був прийняти в члени колгоспу ім. Кутузова, який був перейменований в АТ «АФ «Кутузова» та в період з 01.07.1988 року по 26 вересня 1995 року працював у даному колгоспі та був його членом, про що свідчать записи в трудовій книжці колгоспника серії [NUMBER], копія якої мається в матеріалах справи, та архівні довідки архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 21.09.2001 року №261 від 21.09.2016 року №01-36/316. Однак, згідно відповіді Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 07.10.2016 року № 26-20.25-0.4-1900/2-16 гр. [PERSON] не включений до списку додатку до державному акту на право колективної власності на землю по АТ «АФ «Кутузова» серія [NUMBER] від 05.09.1994 року. Згідно роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку та на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Як вбачається з відповіді Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 18.11.2016 року № 22-20.25-0.4-215/2-16 розмір земельної частку (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по АТ «АФ «Кутузова» на території В'язівської сільської ради становить 9,01 умовних кадастрових гектар. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам., сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Із матеріалів справи вбачається, що батько позивача [PERSON] на час розпаювання земель КСП ім. Кутузова являвся членом КСП, але з невідомих причин не був включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП ім. Кутузова серії [NUMBER], про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 07.10.2017 №26-20.25-0.4-1900/2-16. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що батько позивача [PERSON] набув законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як працював в колгоспі, був його членом на момент передачі державного акта про право колективної власності на землю АТ «АФ «Кутузова». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. З відповіді В'язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 18.01.2017 року № 23 вбачається, що на території ради не розподілений (не витребуваних) земельних часток (паїв) немає. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого В'язівською сільською радою Краснокутського району Харківської області [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Факт, що позивач [PERSON] являється дочкою спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого мається в матеріалах справи. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживала з ним на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка В'язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 06.10.2016 року. Також спадкоємцями майна [PERSON] є мати, дружина та доньки спадкодавця - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадщини відмовилися, про що свідчать відповідні нотаріально посвідчені заяви. Інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку в спадщині, немає, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved