Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд пред`явивши позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову вказує, що з 20 липня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В шлюбі у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї і добровільно кошти на утримання дітей не дає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно до досягнення ними повноліття. Ухвалою від 14 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала суду заяву, в якій позовні вимоги уточнила, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали. Відповідач вказав, що згідний та спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20 липня 2010 року перебувають у шлюбі. Сторони проживають окремо, оскільки спільне сімейне життя не склалося, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Відповідач добровільно кошти на утримання дітей не дає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до вимог ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір з вимогою про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспоренням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Судом при визначенні розміру аліментів враховано обставини, зазначені у ст. 182 СК України. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і проводити до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позивач на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved