Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24 листопада 2011 року між ПАТ «Ерде Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу в кредит грошові кошти у розмірі 640 000 гривень під 23% річних, терміном до 23 листопада 2012 року. Відповідач [PERSON] свої обов'язки за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 134 567 гривень 41 копійка. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Подав письмові заперечення проти позову, які обґрунтовані тим, що відповідач в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед банком за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне. 24 листопада 2011 року між ПАТ «Ерде Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-239/11, за умовами якого банк надав позичальнику кошти у сумі 640 000 гривень під 23% річних, терміном до 23 листопада 2011 року, на споживчі потреби. (а.с. 5-11). В якості забезпечення виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, за кредитним договором № К-239/11 від 24 листопада 2011 року, між ПАТ «Ерде Банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3927. (а.с. 86-92) Відповідно до п. 2.1 іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] Пунктом 2.3.2 іпотечного договору передбачено, що загальна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 1 280 000 гривень. 24 листопада 2011 року між ПАТ "Ерде Банк" та [PERSON] укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався передати банку у власність за вартістю і на умовах визначених цим договором, належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS](а.с 93-94) Відповідно до п. 1.1.3 договору об'єкт нерухомості передається у власність іпотекодержателю в рахунок виконання іпотекодавцем - боржником зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором від 24 листопада 2011 року. Згідно з п. 2.1 договору вартість об'єкта нерухомості, за якою іпотекодержатель набуває його у власність в рахунок виконання основного зобов'язання, за домовленістю сторін становить 1 280 000 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] отримав в кредит грошові кошти у розмірі 640 000 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки від 24 листопада 2011 року. Крім того, між ПАТ "Ерде Банк" та [PERSON] укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку квартиру [ADDRESS], в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість. Судом встановлено, що об'єкт нерухомого майна, а саме квартира [ADDRESS], була передана у власність позивачу в рахунок виконання відповідачем зобов'язань перед банком за кредитним договором № К-239/11 від 23 листопада 2011 року, відповідно до умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 24 листопада 2011 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 15 травня 2013 року квартира [ADDRESS] зареєстровано на праві власності за ПАТ «Ерде Банк». За таких обставин, вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, шляхом передачі у власність позивача предмету іпотеки, а отже, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № К-239/11 від 23 листопада 2011 року та договором іпотеки від 23 листопада 2011 року виконав у повному обсязі. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову ПАТ «Ерде Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed