Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.2008 року між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №4199, згідно якого банк надав їй кредит у сумі 80000,00 грн. на споживчі цілі. Отриману суму кредиту відповідач зобов'язався погашати щомісячно з кінцевим терміном погашення до 24.04.2018 року та щомісячно, до 15 числа, наступного за місяцем, в якому нараховані відсотки, сплачувати їх у розмірі 18% річних за користування кредитом. Також в якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань між позивачем та відповідачкою 05.05.2008 року було укладено іпотечний договір №855 відповідно до якого вона передала в іпотеку три земельні ділянки в с.Красник Верховинського району. Починаючи з грудня 2011 року відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань щодо сплати кредиту, а з березня 2014 року відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим за кредитним договором станом на 26.05.2014 року утворилась заборгованість у сумі 90396,71 грн. Претензійні листи відповідачем залишено без відповіді, заборгованість не погашено. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні 01.10.2014 року позовні вимоги не визнавала, мотивуючи тим, що банком завищено суму заборгованості за кредитом та відсотками, а також безпідставно нараховано пеню за період, що перевищує один рік, в судові засіданні на 17.10.2014 року та 21.11.2014 року не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 25.04.2008 року між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір №4199, згідно якого банк надав їй кредит у сумі 80000,00 грн. на споживчі цілі. Отриману суму кредиту відповідач зобов'язався погашати щомісячно з кінцевим терміном погашенням до 24.04.2018 року зі сплатою 18% річних за користування кредитом щомісячно до 15 числа, наступного за місяцем, в якому вони нараховані(а.с. 4-5). Також в якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань між позивачем та відповідачкою було укладено іпотечний договір №855 від 05.05.2008 року, відповідно до якого відповідачка надала в іпотеку три земельні ділянки, а саме: площею 0,4558 га, 0,4460 га та 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Красник Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 7-11) . Відповідно до п.п. 3.3 кредитного договору №4199 від 25.04.2008 року позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту щомісячно в сумі 666,66 грн. шляхом внесення готівки в касу банку. В разі невиконання даної умови погашення кредиту передбачено підвищення відсоткової ставки до 23% річних. Відповідно до п. 3.9 вказаного кредитного договору у випадку порушення строків платежів за кредитом або відсотках за користування ним та виникнення простроченої заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку- пеню, яка може нараховуватися, виходячи з 0,1 % від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочки або в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення . Відповідно до п.4.7 кредитного договору позивач має право вимагати у відповідача дострокового повернення заборгованості у випадку прострочення відповідачем сплати чергового платежу по кредиту або відсотків за користування кредитом строком понад один місяць. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок -відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1048-1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором . Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] починаючи з грудня 2011 року належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань щодо сплати кредиту. Із копій претензій №293/045 від 11.04.2013 року, №398/045 від 15.05.2013 року, №492/045 від 05.06.2013 року, №851/045 від 06.08.2013 року вбачається, що позивачем неодноразово на адресу відповідача надсилались претензійні листи із вимогою погасити кредитну заборгованість та попередженням про розірвання кредитного договору у випадку невиконання взятих на себе зобов'язань та застосування штрафних санкцій, стягнення заборгованості та/або звернення стягнення на предмети іпотеки згідно договору іпотеки №856 від 05.05.2014 року (а.с. 15-18). Також, 25.01.2011 року працівником банку була проведена робоча зустріч із боржником [PERSON], про що складено протокол , в якому відповідачка борг визнала і зобов'язалась до червня 2011 року погасити прострочену заборгованість за відсотками (а.с. 20). У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивачем станом на 26.05.2014 року нараховано заборгованість за кредитним договором на загальну суму 90396,71 грн., з яких: - 64037,61 грн. - заборгованість за кредитом, - 18497,79 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; - 7861,31 грн. - штрафні санкції (а.с. 12-14). Відповідачка в судовому засіданні ствердивши, що банком завищено суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками, жодних доказів на підтвердження цього не надала. Разом з тим, суд вважає, що позивачем необгрунтовано нараховано пеню в сумі 7861,31 грн. з наступних підстав. За ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Як вбачається зі ч.2 цієї статті, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З урахуванням наведеного суд вважає, що із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня не в сумі 7861,31 грн. за період з 13.01.2013 року по 26.05.2014 року, а в сумі 4835,24 грн. за період з 31.07.2013 року по 26.05.2014 року включно. Таким чином, суд оцінивши досліджені по справі докази приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №4199 від 25.04.2014 року в сумі 87370,64 грн. ( 64037,61 грн.+18497,79 грн.+4835,24 грн.). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Окільки позивача відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору то 873,71 грн. судового збору підлягає стягненню в дохід держави із відповідача.

Outcome: partial