Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення недоотриманої пенсії, компенсації втрати частини доходів. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] у віці 76 років, який мешкав разом з нею по [ADDRESS] . Через похилий вік він не мав можливості постійно підтверджувати свою ідентичність, у звв`язку з чим у березні 2016 року була припинена виплата пенсії. 22 травня 2019 року через представника вона звернулася до відповідача з заявою та пакетом документів на оформлення недоотриманої пенсії після смерті [PERSON] 03.07.2019 відповідач надіслав відповідь, у якому зазначив, що для виплати недоотриманої пенсії необхідно надати документи, які свідчать про сумісне проживання на день смерті або свідоцтво про право на спадщину. Проте із наданих позивачем документів не було можливості встановити факт сумісного проживання позивача з батьком, оскільки вона не зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Під час підготовчого розгляду позивач змінив позовні вимоги та просив суд: - стягнути з Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь [PERSON] , ККП [NUMBER] суми недоотриманій пенсії [PERSON] , який помер [INFO] у сумі 79068,47 грн. - стягнути з Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь [PERSON] , ККП [NUMBER] встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми з загальної суми 79068,47 (сімдесят дев`ять тисяч шістьдесят вісім) грн.47 коп. з 29.05.2019 року до ухвалення судом рішення; Вимоги про стягнення індексу інфляції та 3 % річих обгрунтовує тим, що що відповідач є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України, тому норми ЦК України, зокрема, які регулюють наслідки порушення зобов`язань, застосовуються до спірних правовідносин (отримання спадкоємцем належних йому сум, які входять до спадкової маси). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відповідач Марківське об`єднане УПФУ Луганської області в судове засідання не з`явився, до судового розгляду справи надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача виходячи з наступного. У травні 2019 року управлінням було видано [PERSON] допомогу на поховання за разовим дорученням, яка є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] . Розмір заборгованості за період з 01.03.2016 по складає 79 068,47 грн (а.с.102). Для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера згідно з пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (зі змінами), до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть та документи , які підтверджують родинні стосунки та документи, які свідчать про спільне проживання на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини надається свідоцтво про право на спадщину. У ході перевірки було встановлено, що заявник та померлий [PERSON] мають однакову реєстрацію згідно паспортів, але згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб не має можливості встановити факт сумісного проживання, так як [PERSON] не зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та не має довідки ВПО. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановив. [PERSON] [INFO] є громадянкою України та має паспорт серії [NUMBER] від 13.08.1999, на 11 сторінці паспорту мається відмітка, що вона зареєстрована по [ADDRESS] з 17.04.1987 року та їй присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.78) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.1968 та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.02.1987 [PERSON] (дошлюбне прізвище ( [PERSON] рос. мовою) є донькою [PERSON] (а.с.4). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 76 років, у місті Луганськ про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 14.05.2019 та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (а.с.80,105). За життя [PERSON] , був громадянином України мав паспорт серії [NUMBER] від 29.11.1996, на 11 сторінці паспорту мається відмітка, що він зареєстрований по [ADDRESS] з 17.12.1966 року (а.с.79) З грудня 2014 року [PERSON] , був взятий на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, що підтверджено довідкою № 925012987 від 23.12.2014 (а.с. 82 зворотній бік) та перемістився на [ADDRESS] . Із довідки начальника Марківського відділу об`єднаного УПФУ Луганської області встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні з березня 2015 року та фактично отримував пенсію по 29.02.2016 в сумі 2011,80 грн. В травні 2019 року була виплачена допомогу на його поховання в сумі 5883,96 грн. Розмір заборгованості за період з 01.03.2016 складає 79068,47 грн. , що підтверджується також копією протоколу, копією талона Форми В2-М. (а.с.102 - 105, 107-132) Згідно заяви 3525 від 22.05.2019 до Марківського об`єднаного УПФУ Луганської області зверталася [PERSON] для отримання допомоги на поховання [PERSON] (а.с.106) Згідно атестату 876 виплата допомоги проведена разовим дорученням [PERSON] (а.с.133) Згідно заяви 3638 без дати, [PERSON] звернулася до УПФУ з заявою про виплату неодержаної пенсії її батьком - [PERSON] (а.с.201) З журналу обліку прийому громадян встановлено, що [PERSON] зверталася до управління 15.05.2019 (а.с.193) Листом Марківського об`єднаного УПФУ Луганської області вд 03.07.2019 № 3901/03.1-16 [PERSON] повідомлено, що для виплати недоотриманої пенсії їй необхідно надати документи, які свідчать про сумісне проживання на день смерті з батьком [PERSON] або свідоцтво про право на спадщину. Проте із наданих позивачем документів не було можливості встановити факт сумісного проживання позивача з батьком, оскільки вона не зареєстрована з нм за однією адресою, як внутрішньо переміщена особа. (а.с.84). Позивачем розраховано індекс інфляції з 29.05.2019 по 22.06.2020 - 17951,09 грн та 3 % річних - 2541,02 грн (а.с.172) Отже, між позивачем та відповідачем виник спір з приводу стягнення недоотриманої суми пенсії (борг за пенсійними виплатами) в сумі 79068,47 грн та індексу інфляції , а також 3% річних від простроченої суми 79068,47 грн з 29.05.2019 і до ухвалення судом рішення. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон № 1058-IV). Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера визначено статтею 52 Закону № 1058-IV, за приписами частини 1 якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до вимог частини 2 цієї статті члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини ( ч.3 ст. 52 Закону № 1058-IV). Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України від 05 листопада 1999 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії. Відповідно до пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку № 22-1). Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера та з урахуванням надання документів, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті, а у разі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. При зверненні до відповідача у травні 2019 року позивач надала серед іншого копії : - паспорту серії [NUMBER] від 13.08.1999 виданого на ім`я [PERSON] де на 11 сторінці паспорту мається відмітка, що вона зареєстрована по [ADDRESS] з 17.04.1987 року; - паспорту серії [NUMBER] від 29.11.1996, виданого на їм`я [PERSON] де на 11 сторінці паспорту мається відмітка, що він зареєстрований по [ADDRESS] з 17.12.1966 року; - копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.1968 та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.02.1987 якими підтвердила, що вона - [PERSON] (дошлюбне прізвище ( [PERSON] рос. мовою) є донькою [PERSON] - копію свідоцтва серії [NUMBER] від 14.05.2019 про смерть [PERSON] , [INFO] 10.01.2019 та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання При цьому суд зазначає, що подання довідки про реєстрацію позивача, як внутрішньо переміщеної особи, яка є громадянкою України та на законних підставах вимагає виплати недоотриманої суми пенсії її батька, як члена сім', є порушенням її законних прав та інтересів. Суд зазначає, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року не зазначено обов`язкового подання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для осіб зареєстрованих на тимчасово непідконтрольній українській владі території). Позивач надав копії паспортів де зазначено, що вони зареєстровані по [ADDRESS] досить тривалий час . Крім того у свідоцтві про смерть [PERSON] [INFO] вказано, що він помер [INFO] саме у місті Луганськ. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання недоотриманої пенсії в сумі 79068,47 гривень За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача накористь позивача суму недоотриманої пенсії її батька , яка належала за життя [PERSON] [INFO] в в сумі 79068,47 гривень. Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, грошове зобов`язання дійсно може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання майнової шкоди іншій особі. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц та у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 640/13352/15-ц. Передбачене 2 другою статті 625 ЦК України нарахування 3 процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Суд погоджується з твердженням позивача про те, що відповідач є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України, а відтак має право на отримання 3 процентів річних за невиконання грошового зобов`язання. Позивач вважає за необхідне початковою датою розрахунку визначити 29.05.2019, що є його правом і до дня ухвалення рішення, тобто до 02.09.2020 включно , що стновить 463 дні Формула для розрахунку: С х Z х Д / 365 / 100, де С - сума заборгованості; Z - відсоток річних; Д - кількість днів прострочення. 79068 грн х 3 х 463 дні : 365 днів :100 = 3008,92 грн Щодо суми інфляційних втрат суд виходить з наступного. Позивач вважає за необхідне початковою датою розрахунку інфляційних втрат також визначити 29.05.2019, що є його правом . Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений,помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період простроченняпочинаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж,і за будь-який місяць (місяці),у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Початковим місяцем розрахунку є червень 2019 року з індексом інфляції - 99,5% , липень 2019 року індекс інфляції - 99,4,5% , серпень 2019 року індекс інфляції - 99,7% , вересень 2019 року індекс інфляції - 100,7% , жовтень 2019 року індекс інфляції - 100,7% , листопад 2019 року індекс інфляції - 100,1% , грудень 2019 року індекс інфляції - 99,8% , січень 2020 року індекс інфляції - 100,2% , лютий 2020 року індекс інфляції - 99,7% , березень 2020 року індекс інфляції - 100,8% , квітень 2020 року індекс інфляції - 100,8% , травень 2020 року індекс інфляції - 100,3% червень 2020 року індекс інфляції - 100,2% , а кінцевим липень 2020 року індекс інфляції - 99,4% , оскільки станом на 02.09.2020 індекс інфляції не встановлено за серпень 2020 Сукупний індекс інфляції за розрахунком вказаним вище складає - 1.01290139 (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) Інфляційні збитки за вказаний період складають 1020,09 грн, Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2102 гривні 00 копійок.

Outcome: approved