Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

09.01.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 11.03.2016 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №38 від 11.03.2016 року. Від спільного життя мають малолітню доньку: [PERSON] [INFO] . Донька проживає разом з нею, спір щодо виховання дитини відсутній. Спільне життя з відповідачем в неї не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Негативний мікроклімат в сім`ї призвів до того, що вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. Вони втратили один до одного почуття любові, тому можливості зберегти сім`ю в них немає. На примирення позивачка не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб, посилається на ст.105, ч. 1 ст. 110, ст. 24 СК України. 15.01.2020 року [PERSON] надала до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області заяву, у якій позивні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення з відповідачем не згодна, після розірвання шлюбу присить залишити їй прізвище " [PERSON] ". У зв`язку з неможливістю бути присутньою в судовому засіданні, просить суд розглядати справу без її участі. 16.01.2020 року [PERSON] надав до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області заяву, у якій вказав позовні вимоги визнає у повному обсязі , на примирення з позивачем не згоден. У зв`язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні, через виїзд на роботу за межі Миколаївської області, просить суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 11 березня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] про укладення шлюбу виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 38. (а.с. 7). Від спільного життя сторони мають малолітню доньку: [PERSON] [INFO] , що підтверджується її ксерокопією свідоцтвом про народження (а.с. 8). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тому суд встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, та разом не проживають, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, тому суд, вважає що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя не можливе і їхній шлюб має бути розірвано. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище.

Outcome: approved