Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

26 листопада 2018 року позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , який був сином позивачки [PERSON] та чоловіком та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,3м.кв., житловою площею - 28,1м.кв (далі по тексту спірне нерухоме майно). У зв`язку із тим, що за своє життя померлий, побудувавши вказаний будинок у 2010 році, не встиг його оформити, позивачі в позовній заяві просять суд визнати за ними у рівних частках (по 1/3 частки кожному) право власності на спадкове майно у вигляді визначеного житлового будинку. В судове засідання позивачі не з`явилися, однак їх представником подано заяву, відповідно до якої вони просять слухати справу за їх відсутністю, заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позов визнає у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено , що [INFO] помер [PERSON] , який був сином [PERSON] та чоловіком і батьком [PERSON] та [PERSON] відповідно. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,3м.кв., житловою площею - 28,1м.кв. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,16га за тією ж адресою. Земельна ділянка була надана померлому [PERSON] . Доброолександрівською сільською радою (рішення ради № 360 від 09.12.2008р., із врахуванням змін, внесених рішенням №298 від 02.07.2013р.) із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Цими рішеннями радою надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безкоштовно у власність. На час розгляду справи Доброолександрівська сільська рада Овідіопольського району Одеської області входить до складу об`єднаної територіальної громади - Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (відповідача по справі). У подальшому померлий [PERSON] звернувся до ТОВ «Регіональна землевпорядна компанія» для виготовлення вказаного проекту землеустрою, однак не встиг завершити всі узгоджувальні процедури проекту та отримати правовстановлюючі документи на землю. Таким чином, за своє життя [PERSON] не зареєстрував право власності на вказані житловий будинок та земельну ділянку. У вересні 2017 року позивачами, як спадкоємцями першої черги, було подано відповідні заяви до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. У своїх постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.06.2018р. за вих. № 766/02-31 та від 15.06.2018р. за вих. № 703/02-31 (спадкова справа № 287/2017) державний нотаріус Овідіопольської державної нотаріальної контори Куралова Т.Д., повідомила, що право власності на будинок у [PERSON] за життя не виникло (оскільки документи, які підтверджують право власності, відсутні), у зв`язку із чим відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок та запропонувала звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно, як спадкоємцями за законом першої черги. Відповідно до довідки № 858/02-14 від 20.07.2018р., виданої державним нотаріусом Овідіопольської державної нотаріальної контори Кураловою Т.Д . позивачі по справі є спадкоємцями за законом першої черги на спадкове майно померлого [PERSON] . Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Цивільний Кодекс України містить поняття обов`язкової частки у спадщині (ст. 1241), яку спадкують малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки незалежно від змісту заповіту, - половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до висновку № 172/2018 від 11.10.2018р., який міститься в матеріалах справи, виготовлений на замовлення позивачів ПП «ОНДЦЕД ім. Скибінського С.С.» (виконаний судовим експертом Скибінською Тетяною Михайлівною,свідоцтво Міністерства Юстиції № 1210 від 28.04.2017р., дійсне до 28.04.2020р., яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України), житловий будинок літ. «А», розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідає будівельним, санітарним та пожежним нормам, в т.ч. ДБН, придатний для подальшої експлуатації та не перешкоджає суміжним землекористувачам в користуванні власністю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Постановою № 5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" в п. 5 передбачено, що при вирішенні питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК). Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі статтею 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Аналогічне визначення "нерухоме майно" міститься у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. При ухвалення даного рішення судом враховано, що позивачі по справі є спадкоємцями за законом першої черги на спадкове майно померлого [PERSON] , що спору між ними стосовно часток у спадковому майні немає, що житловий будинок, право власності на який просять визнати позивачі, відповідає будівельним, санітарним та пожежним нормам, в т.ч. ДБН, придатний для подальшої експлуатації та не перешкоджає суміжним землекористувачам в користуванні власністю. А тому, зважаючи на те, що іншого способу визнання права власності за спадкоємцями, як шляхом звернення до суду, немає, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини (позивач по справі [PERSON] ), суд обґрунтовано вважає вимоги позивачів такими, що підлягають задоволенню. Додатково судом враховано технічну помилку, вказану позивачами за текстом заяви щодо прізвища одного з позивачів по справі, а саме: замість [PERSON] вірно зазначити [PERSON] , що вбачається як з копії її паспорту, так і з тексту посвідченої приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Капшук Є.В. довіреності від 13.07.2018 року на представника [PERSON] , що додані до позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При поданні позову позивачі сплатили судовій збір в повному обсягу, вини відповідача у поданні позову не має, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved