Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач - Адміністрація Південного району Кам`янської міської ради 18.04.2016 року звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яку уточнив протягом судового розгляду справи та просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку - кімнатою [ADDRESS] , жилою площею 23,4 кв.м., що є підставою для зняття відділом реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району з реєстраційного обліку за вказаною адресою та виключенням ТОВ «ЄРЦ КП» з особового рахунку на житлове приміщення за даною адресою. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи через звільнення судді [PERSON] з посади справу передано даному складу суду 22.09.2016 року. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.04.2017 року заявлений позов задоволено. Ухвалою суду від 12.02.2018 року за заявою відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] . [PERSON] заочне рішення суду від 20.04.2017 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] , 1952 року народження , та [PERSON] , [INFO] , згідно особового рахунку [NUMBER] зареєстровані в жилому приміщені за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 23,4 кв.м. Відповідачі у зазначеній квартирі не проживають з невідомих причин, їх теперішнє місце проживання та місце знаходження невідоме. Відповідно до листа департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 29.02.2016 №05-06/672, відомості стосовно приватизації кімнати [ADDRESS] відсутні. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.04.2016 №57256545 відомості про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру у Державному реєстрі відсутні. За результатами обстеження та в ході співбесіди з мешканцями вищезазначеного будинку встановлено, що відповідачі дійсно не проживають в жилому приміщенні - кімнаті [ADDRESS] більше 10 років, що підтверджується актом обстеження жилого приміщення, складеним техніком-наглядачем дільниці №1 КЖЕП «Оріон» від 17.03.2016 року. За інформацією Баглійського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції Головного управління Національної поліції від 12.04.2016 року №381/6/4107, [PERSON] та [PERSON] згідно бази даних Баглійського відділення поліції в розшуку не знаходяться, до кримінальної відповідальності не притягувалися та не утримуються під вартою, із заявами про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS] , не зверталися. Також, відповідачі не зверталися до адміністрації Південного району з питання збереження за ними жилого приміщення у зв`язку з тимчасовою відсутністю з поважних причин та позивачу невідомо про наявність підстав для збереження за відповідачами жилого приміщення строком понад шість місяців. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] до суду після скасування заочного рішення надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначили, що у наданих позивачем доказах не міститься жодної інформації про непроживання відповідачів у квартирі і про причини відсутності з неповажних причин. Відсутність відповідачів у житловому приміщенні має місце часто, але ніколи вона не перевищує 6 місяців, і така відсутність обумовлена характером роботи відповідача [PERSON] , тому що він працює у різних регіонах України, на підтвердження чого надається довідка з місця роботи. Відповідачка [PERSON] значну частину часу вимушена знаходитись біля своєї матері, 1932 року народження, і яка проживає у Мордовії РФ і в силу свого віку потрібує постійного догляду. В РФ відповідачка може знаходитись не більш 90 днів на півріччя, а потім вимушена повертатися додому. Крім спірної квартири у гуртожитку, у відповідачів із сином ніякого іншого житла не існує. Черговий термін перебування відповідачки на території Росії спливає 12.04.2018 р., після чого вона знов повернеться на територію України і буде оформлювати документи на новий строк. Дані обставини підтверджуються довідкою про стан здоров`я матері, копії її паспорту, документами на підтвердження родинних стосунків та міграційна картка. Тому тимчасові виїзди відповідачів ніколи не перевищують 3-4 місяців. При здійсненні примусового виселення із квартири були описані речі відповідачів, що в ній знаходились. Характер цих речей свідчить, що мешканці цього житлового приміщення постійно в ній проживають, а саме це носильні речі, постільна білизна тощо. Відповідачі бувають відсутніми у житловому приміщенні не одночасно, а фактично поперемінно, сплачують комунальні платежі, що спростовує твердження позивача про постійне непроживання відповідачів у житловому приміщенні протягом останніх 10 років. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачі не зверталися до адміністрації району з питання збереження за ними жилого приміщення у зв`язку з тимчасовою відсутністю з поважних причин та позивачу не було відомо про наявність підстав для збереження за відповідачами жилого приміщення строком понад шість місяців. Офіційні докази відсутності відповідачів за адресою реєстрації місця проживання надані до позовної заяви, а саме: акт про не проживання відповідачів від 17.03.2016 року. При розгляді справи було встановлено, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] періодично живуть сторонні особи, котрі винаймають її у відповідачів або, так чи інакше, мають з ними домовленість щодо проживання. Окрім цього, факт проживання сторонніх осіб у спірному житловому приміщенні підтверджується заявою [PERSON] , в якій він повідомляє, що користується кімнатою у гуртожитку зі згоди [PERSON] та сплачує їй кошти за проживання у житловому приміщенні. Здача в оренду кімнати в гуртожитку призводить до нецільового використання житлового фонду, що відноситься до комунальної власності територіальної громади та перебуває у віданні адміністрації. Відповідно до ч. 3 розділу 3 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84, яким затверджено Положення про гуртожитки, особи, які проживають у гуртожитку, мають право у разі проживання в приміщенні, що перебуває у їх відособленому користуванні, без згоди власника вселити своїх малолітніх чи неповнолітніх дітей, а за згодою власника вселити до такого приміщення свою дружину або чоловіка, дітей, які досягли вісімнадцяти років, а також батьків. Тобто, відповідачі не мали жодних правових та законних підстав надавати дозвіл іншим особам на вселення до кімнати у гуртожитку. Окрім цього, вищевказане житлове приміщення у 2018 році було розподілене та надане у користування іншій особі, яка перебувала у черзі, як такій, що потребує поліпшення житлових умов на підставі ордеру, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Комісією адміністрації 05.01.2018 року у присутності [PERSON] було складено акт про обстеження вільного житлового приміщення. У вказаному акті зазначено, що в квартирі тривалий час ніхто не проживає. Одна із кімнат використовувалась під склад старих речей, а в іншій маються меблі згідно додатку до акту, акт складено в присутності відповідачки, однак від підпису вона відмовилась. Копії квитанцій про сплату комунальних послуг, які надані відповідачами до відзиву неодноразово дублюються, а саме: квитанції від 2017-09-22, час платежу 16:45, призначення - вивіз сміття, сума сплати 54,72 грн. - дві копії; квитанції від 2016-12-28, час платежу 12:41:18, призначення електроенергія, сума сплати 220,00 грн. - чотири копії; квитанції від 2017-09-29, час платежу 23:46:21, призначення - вивіз сміття, сума сплати - 50,00 грн. - дві копії; квитанції від 2016-08-14, час платежу 19:00, призначення - електроенергія, сума сплати - 520,61 грн. - дві копії; квитанції від 2017-02-03, час платежу 10:36:47, призначення - електроенергія, сума сплати 1000,00 грн. - дві копії. Дублювання квитанцій свідчить про те, що відповідачі завідомо надали недостовірні дані про можливість їхнього проживання у спірній квартирі. Також, відповідно до довідки ТОВ «ЄРЦ», за спірною адресою станом на 01.01.2018 року утворилась значна заборгованість за комунальні послуги. Позивачем було надано всіх достатніх та законних доказів, які підтверджують факт не проживання відповідачів, а також нецільового використання кімнати, яка належить до комунальної власності територіальної громади. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив на позов, в яких він зазначив, що зміст Акту про обстеження вільного житлового приміщення від 05.01.2018 р. свідчить на користь відповідачів; опис предметів, що знаходяться у квартирі, говорить саме про постійне проживання у цьому приміщенні, набір речей підтверджує про повне забезпечення людини у цьому приміщенні. До того ж, цей Акт складений посадовими особами, які фактично зацікавлені в результаті розгляду справи. Відмова ж [PERSON] підписати Акт свідчить з її незгодою про висновок щодо не проживання у приміщенні, і з правового боку така відмова відповідає закону, оскільки подібний висновок вправі зробити лише суд. А сам факт присутності [PERSON] під час виселення говорить про те, що вона у даній квартирі проживає і не втрачала до неї інтерес. Надані позивачем докази не є достатніми і у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які є предметом доказування про правомірність застосування у даному випадку положень статті 71 Житлового кодексу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала заявлений позов, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив. Пояснила, що на час розгляду справи судом адміністрацією на підставі виділено спірну квартиру у гуртожитку іншій особі з числа дітей-сиріт. Факти непроживання у спірному житловому приміщенні та нецільового його використання для проживання сторонніх осіб з боку відповідачів мали місце протягом тривалого часу, що порушує інтереси місцевої громади. Відповідачі допустили утворення значної заборгованості з комунальних платежів, сдавали житло фактично в оренду іншим громадянам, там з їх дозволу жив громадянин [PERSON] , який у 2016 році звертався до завідувача гуртожитку з письмовою заявою, де вказував, що мешкає у кімнаті, наданій адміністрацією відповідачам, з дозволу [PERSON] , віддає їй гроші за використання кімнати. Про те, що [PERSON] не живуть у спірній квартирі, було відомо усім їх сусідам по гуртожитку, 05.01.2018 року комісією було складено акт обстеження спірної квартири, це відбувалось у денний час, [PERSON] сама відчинила квартиру, але на час виселення вона там не проживала і цього не стверджувала, не вказала про це у акті, а просто відмовилась його підписувати. Одна з кімнат використовувалась як склад старих речей, у іншій знаходились деякі меблі та речі, про що було вказано у акті. [PERSON] самостійно забрала з кімнати ті речі, котрі вважала цінними, а решту було описано та поміщено до сховища; з приводу повернення цих речей відповідачка до цього часу не зверталася. При виселенні у приміщенні не знаходилось речей повсякденного вжитку (продуктів харчування, засобів гігієни тощо). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що з позовом не згоден, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позов не визнає, так як дійсно періодично залишала спірну кімнату, але це було приблизно один раз на три місяці, так як вона протягом останніх 6 років виїжджала до РФ, де здійснює догляд за матір`ю. Під час виселення була присутньою, їй показали заочне рішення суду, після отримання якого вона подала заяву на перегляд. Стверджує, що у кімнаті був посуд, холодильник та деякі меблі. Вважає, що не була відсутньою понад 6 місяців, не сплачувала комунальні послуги, так як мала фінансові труднощі. Визнає, що з її дозволу у 2016-2017 рр. у кімнаті проживали сторонні особи, дозволяла там жити знайомій з Донецька, так як у неї не було житла. Вона давала їй гроші, але це була тільки оплата за комунальні послуги. Стверджує, що зі своїм колишнім чоловіком не проживає с початку 2000х років, так як шлюб розірвано і квартиру вона залишила чоловіку, іншого житла не має. [PERSON] є її сином, він працює у іншому місті, тому міг не проживати у кімнаті з поважних причин. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Від третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄРЦ КП" надійшла до суду письмова заява, в якій просить суд розглянути справу без участі представника. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює спеціалістом з розподілу житла адміністрації Південного району. 05.01.2018 року комісія, до складу якої і вона була включена, виїхала до гуртожитку для обстеження спірної квартири, так як її рішенням адміністрації було розподілено для заселення у відповідності з рішенням суду про виселення колишніх мешканців, але заселити особу було неможливо, оскільки зі слів коменданта та сусідів у квартирі були речі колишніх мешканців. Про виїзд комісії власницю цих речей [PERSON] попередила комендант гуртожитку ще у грудні 2017 року, пояснювала, що необхідно звільнити квартиру, тому [PERSON] була присутньою і власним ключем відчинила двері. При обстеженні було з`ясовано, що у квартирі, яка складається з двох кімнат, тривалий час не проживали: відсутні предмети побуту, було брудно, кімната мала занедбаний вигляд. Сусіди розповідали, що мешканці у квартирі не живуть, а здають її іншим особам. [PERSON] розповідала, що кудись виїжджала і повернулася, але валіз при ній не було; речі з квартири виносила сама [PERSON], одна з кімнат квартири використовувалась як склад, була захаращена старими речами. З реєстрації відповідачів на підставі заочного рішення суду було знято у липні 2017 року, а після звільнення однієї з кімнат квартири від їх речей у січні 2018 року, було заселено до спірної квартири особу з числа дітей-сиріт, котра стояла на обліку та у черзі в адміністрації, має двох малолітніх дітей, одну з яких необхідно було забирати з дитячого закладу, тому родина вкрай потребувала житла. У спірній квартирі не було жодного чоловічого одягу, як і взагалі особистих речей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою відповідачів, знає їх з 1991 року, так як мешкає у кімнаті через стіну. Чоловік [PERSON] на мікрорайоні БАМ у м. Кам`янське отримав окрему квартиру, а [PERSON] із сином залишилась мешкати у гуртожитку. [PERSON] працює у м. Дніпро, тому вона його дуже рідко бачить, а [PERSON] часто виїжджає до матері у Російську Федерацію, періодично повертається, в цілому вдома буває незначний час, приблизно 4 місяці на рік. Про те, що її будуть виселяти [PERSON] дізналась у грудні 2017 року. На даний час у спірній кімнаті мешкає неспокійна родина: постійно плаче дитина, сварки. Коли [PERSON] виїжджала до РФ приблизно в 2016-2017рр., у кімнаті жила її подруга з тимчасово окупованих територій, чи був на це дозвіл адміністрації свідкові невідомо. Свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] знайома з 1995 року, є сусідкою по гуртожитку. [PERSON] жила у гуртожитку, але останніми роками у неї хворіє мати, яка живе у Росії, і вона виїжджає періодично до матері. Певний час у квартирі гуртожитку з [PERSON] жив її співмешканець [PERSON] , чи мало місце непроживання відповідачів у спірній квартирі протягом шести місяців поспіль точно сказати не може, так як мешкає на іншому поверсі. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] - його колишня співмешканка, він жив з нею у спірній квартирі у гуртожитку в період 2006-2010 рр. , потім не погодився жити з її сином і пішов, зараз там не проживає давно, після 2014 року спілкувався з нею рідко, чи є у неї інше житло йому достовірно невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що працює комендантом гуртожитку по [ADDRESS] , де розтатована спірна квартира. Пояснила, що перед тим як обстежити спірну квартиру комісією було попереджено [PERSON] і вона своїм ключем відчинила двері квартири ззовні, була присутньою при складанні акту. Кімната на той час зовсім не мала ознак того, що там будь-хто живе - була відсутня плита для готування їжі, продукти, речі повсякденного вжитку. Взагалі квартира мала захаращений стан, старі та занедбані меблі, деякі речі, до яких [PERSON] не виявила жодного інтересу. У спірній квартирі сама [PERSON] вже давно не жила, а її син ще раніше припинив там жити, квартира або стояла порожньою, або там жили сторонні люди, яких пускала жити [PERSON]. Приблизно рік тому до звернення адміністрації з позовом до суду там жив якийсь чоловік, потім молодий хлопець. Також [PERSON] не сплачували за комунальні послуги, тому утворилась значна заборгованість. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що є колишнім чоловіком відповідачки та батьком відповідача [PERSON] ; пояснив, що у шлюбі з [PERSON] перебував з 1977 року по 1992 рік; раніше родина мешкала у гуртожитку, потім він отримав квартиру по [ADDRESS] , після розірвання шлюбу з ним залишилась донька, разом з якою він став проживати у вказаній квартирі, а син залишився з дружиною. Родинні стосунки підтримували, певний час намагались відносити родину, але цього не сталось; на даний час він сам проживає у квартирі, так як донька стала дорослою і живе у м. Дніпро. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є головою комінету району, де розтатований будинок по [ADDRESS] , де проживає колишній чоловік [PERSON] За завданням адміністрації свідок з`ясувала у сусідів, що [PERSON] мешкає разом з чоловіком за вказаною адресою, про що складено відповідний акт, однак під час візиту до квартири двері ніхто не відчинив. Свідок [PERSON] повідомив, що мешкає у будинку [ADDRESS] , є сусідом колишнього чоловіка [PERSON] , до нього приходили з проханням підписати якийсь акт щодо проживання у квартирі [PERSON] , стверджує, що він підписав чистий аркуш паперу, а що на ньому було написано, не знає. Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були зареєстровані в жилому приміщені за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 23,4 кв.м (л.с.6). Відповідачі у зазначеній квартирі не проживають понад 6 місяців, так як за результатами обстеження гуртожитку та в ході співбесіди з мешканцями вищезазначеного будинку встановлено, що відповідачі дійсно не проживають в жилому приміщенні - кімнаті [ADDRESS] більше 10 років, що підтверджується актом обстеження жилого приміщення, складеним техніком-наглядачем дільниці №1 КЖЕП «Оріон» від 17.03.2016 року (л.с. 7). Відповідно до листа департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 29.02.2016 №05-06/672 (л.с. 10), відомості стосовно приватизації кімнати [ADDRESS] відсутні. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.04.2016 №57256545 (л.с. 8) відомості про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру у Державному реєстрі відсутні. За інформацією Баглійського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції Головного управління Національної поліції від 12.04.2016 року №381/6/4107 (л.с. 9), [PERSON] та [PERSON] згідно бази даних Баглійського відділення поліції в розшуку не знаходяться, до кримінальної відповідальності не притягувалися та не утримуються під вартою, із заявами про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS] , не зверталися. Також, відповідачі не зверталися до адміністрації Південного району з питання збереження за ними жилого приміщення у зв`язку з тимчасовою відсутністю з поважних причин та позивачу не відомо про наявність підстав для збереження за відповідачами жилого приміщення строком понад шість місяців. Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні показами свідків [PERSON] , [PERSON] Крім того, з довідок ТОВ Інфо-ком (л.с.49) вбачається наявність значної заборгованості з оплати комунальних послуг за вказаною адресою станом на жовтень 2016 року, а згідно довідки ЄРЦ КП (л.с.67) заборгованість з оплати комунальних послуг перевищує 15 тис. грн. Квитанції про оплату комунальних послуг, надані позивачкою під час судового розгляду (л.с.128-137) датовані переважно липнем-вереснем 2017 року, тобто вже після звернення позивача з позовом, а отже не спростовують доводів позивача щодо несвоєчасної оплати відповідачами комунальних послуг за попередні роки, а лише підтверджують їх. Квитанції про оплату за електропостачання датовані 2016 роком, що свідчить про здійснення оплати за цей період, адже відключення від електричних мереж відбувається без зволікань, що робить житло не придатним для проживання. Згідно акту від 17.03.2016 року відповідачі не проживають понад 10 років у спірній квартирі, натомість у ній мешкають сторонні особи. Вказані факти підтверджено показами свідка [PERSON] , який у судовому засіданні повідомив, що дійсно мешкав у спірній квартирі з 2006 по 2010 рік, що підтвердила і свідок [PERSON] у суді. Також свідки [PERSON] , [PERSON] повідомили, що у спірній квартирі в 2016-2017рр. мешкали сторонні особи, котрі заселились з дозволу [PERSON] Так з заяви гр-на [PERSON] , адресованої коменданту гуртожитку від 28.11.2016 року, вбачається, що він та члени його родини були заселені до спірної квартири квартиронаймачем [PERSON] , оплату за користування квартирою віддає [PERSON] (л.с.101). Зазначені обставини визнала у судовому засіданні і сама [PERSON] , пояснивши, що певний час тому декілька років у квартирі мешкав [PERSON] , потім у 2016 році вона дозволила мешкати у квартирі громадянам з тимчасово окупованих територій і вони їй віддавали кошти за комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Відповідно до акту про обстеження вільного житлового приміщення від 05 січня 2018 року (арк.с. 162) в квартирі тривалий час ніхто не проживає. Одна із кімнат використовувалась як склад вживаних речей, а в іншій наявні деякі меблі згідно додатку до акту (арк.с. 163), акт складено в присутності відповідачки, однак від підпису вона відмовилась. Факту своєї присутності при обстеженні квартири відповідачка не заперечувала. Згідно довідки ТОВ "ЄРЦ КП" від 04.01.2018 року (арк.с. 164) за вказаною адресою станом на 01.01.2018 року утворилась значна заборгованість за комунальні послуги у значному розмірі. Акт від 26.09.2018 року (арк.с. 190), затверджений директором КП КМР "Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду", згідно якого місце проживання відповідачів - за адресою [ADDRESS] на протязі останніх 10 років, суд оцінює критично, оскільки особи, що підписали акт, не підтвердили у суді зазначених у ньому обставин, а свідок [PERSON] не є мешканцем вказаного будинку і складала цей акт з чужих слів. Докази, надані відповідачами (л.с.138-144) суд не визнає такими, що спростовують доводи позивача щодо предмету позову, оскільки з вказаних доказів вбачається лише те, що [PERSON] дійсно має матір похилого віку, котра мешкає у РФ, але доказів виїзду відповідачки за межі країни і відсутності з поважних причин за місцем проживання понад 6 місяців суду не надано; [PERSON] працює у фізичної особи-підприємця і їздить у відрядження, однак з довідки не видно ані дати її видання, ані місця ведення діяльності ФОП, ані періоду роботи та відповідно відсутності з поважних причин понад 6 місяців за місцем проживання [PERSON] З показів усіх допитаних свідків взагалі неможливо зробити висновок коли саме вони останній раз бачили відповідача [PERSON] , і чи користується він спірною квартирою у гуртожитку. У відповідності до ст. 64 Житлового кодексу України, повнолітні члени сім`ї наймача квартири, яка перебуває у державному житловому фонді, зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири. Згідно ст. ст. 70, 72 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а при відсутності понад вказаний строк без поважних причин вони можуть бути в судовому порядку визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відносини, які складаються між мешканцем гуртожитку і його володільцем, є договірними і відносяться до різновиду договору найму жилого приміщення. Чинне законодавство передбачає декілька різновидів договорів користування житлом, зокрема, і договір найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду (глава 2 Житлового кодексу УРСР). Регулювання відносин з користування гуртожитками повязане зі спеціальним правовим статусом цього житла. Тому норми глави 4 Житлового кодексу УРСР, Примірного положення про гуртожитки, а також інші норми житлового законодавства стосовно гуртожитків є спеціальними по відношенню до норм цивільного законодавства. Якщо відносини не врегульовані спеціальним законодавством про гуртожитки, слід керуватися загальними нормами про договір найму житла як інституту житлового права. В силу ст. 62 Житлового кодексу УРСР, ч. 3 ст. 810 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. В силу спеціального правового режиму гуртожитків, їх користувачі обмежені в окремих правах у порівнянні з наймачами звичайної житлової площі в будинках державного та громадського житлового фонду. Окремі норми житлового законодавства або взагалі не застосовуються, або застосовуються з певними обмеженнями. Жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом. Не застосовуються положення про зміну договору найму жилого приміщення (статті 103 - 106 Житлового кодексу УРСР). Права і обов`язки сторін договору найму житла в гуртожитку визначені Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом № 84 від 27.04.2015 року Міністерства реґіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Згідно цього Положення особам, які проживають у гуртожитку, забороняється: без згоди власника гуртожитку обмінювати, здавати в піднайом жилі приміщення, у яких проживають. Особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані: дотримуватися правил внутрішнього розпорядку гуртожитку; своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги; підтримувати чистоту і порядок у кімнаті, де проживають, та в місцях загального користування. Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. Повнолітні члени сім`ї наймача несуть солідарну з ним майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житла у гуртожитку. Таким чином суд, виходячи з показів свідків [PERSON] , [PERSON] , акту від 17.03.2016 року, акту обстеження житла від 05.01.2018 року з додатком, заяви гр-на [PERSON] , квитанцій про наявність боргів за оплату комунальних послуг, а також враховуючи визнання відповідачкою факту проживання у спірній квартирі сторонніх осіб (зокрема, і гр-на [PERSON] ) з її дозволу, що частково підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вважає, що відповідачами не спростовано під час судового розгляду доводи позивача щодо непроживання відповідачів у спірному житлі понад шість місяців згідно акту від 17.03.2016 року. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Єдиний розрахунковий центр комунальних платежів", - про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд

Outcome: approved