Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту в розмірі 21 152 грн. 97 коп. за кредитним договором №KF032396-АN від 27.01.2017 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором, однак, внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань виникла сума боргу в розмірі 21 152 грн. 97 коп. з яких : заборгованість по кредиту 18 888 грн. 32 коп., заборгованість по відсоткам 00 грн. 83 коп., комісія 2 243 грн. 10 коп. та пеня 20 грн. 72 коп.. Просить стягнути з відповідача суму боргу, яку останній у добровільному порядку не бажає сплатити. [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання положень окремих пунктів кредитного договору недійсними. Позовні вимоги мотивує тим, що банк надавши [PERSON] 27.01.2017 року кредит у сумі 20 000 грн. 00 коп. з кінцевим строком повернення 26.01.2020 року за процентною ставкою 0,01% річних, встановив позичальнику згідно підпункту 1.7.2, пункту 1.7 Розділу І (Базові умови кредитування» щомісячну сплату комісії на користь банку у розмірі 3,5% від початкової суми кредиту у чітко визначеній фіксованій сумі 700 грн. 00 коп.. за обслуговування кредитної заборгованості. Вважає, що положення підпункту 1.7.2 кредитного договору №KF032396-АN є таким, що суперечить абзацу третьому частини четвертої статті 11 Закону України N1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» відповідно до припису якого, кредитодавцю забороняється, встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку з цим умова кредитного договору щодо сплати на користь банку щомісячної комісії у розмірі 3,5% за обслуговування кредитної заборгованості не є послугою. Тому, просить зустрічний позов задовольнити та визнати положення підпункту 1.7.2 пункту 1.7.7 Розділу І кредитного договору від 27 січня 2017 року №KF032396-АN щодо місячної сплати комісії на користь банку у розмірі 3,5% за обслуговування кредитної заборгованості недійсним. Представник позивача 05 червня 2020 року подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просить, стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №KF032396-АN від 27.01.2017 року у розмірі 22 381 грн. 45 коп. з яких : заборгованість по тілу кредиту 9 888 грн. 32 коп., заборгованість по відсоткам 03 грн. 28 коп., заборгованість по комісії 8 040 грн. 68 коп. та пеня на суму простроченої заборгованості 4 449 грн. 17 коп.. Суд, не приймає до уваги дану заяву, так-як, відповідно до ст.49 ч.2 п.2 ЦПК України позивач вправі збільшити позовні вимоги до закінчення підготочого засідання або до початку першого судового засідання, а по даній справі судові засідання вже проводились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, збільшені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 27 січня 2017 року отрима у ПАТ "ВіЕс Банк" (правонаступником якого є АТ "ТАСКОМБАНК") кредит у розмірі 20 000 грн. з кінцевимп строком погашення не пізніше 26.01.2020 року. Внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань виникла сума боргу в розмірі 21 152 грн. 97 коп. з яких : заборгованість по кредиту 18 888 грн. 32 коп., заборгованість по відсоткам 00 грн. 83 коп., комісія 2 243 грн. 10 коп. та пеня 20 грн. 72 коп., що стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами : розрахунком заборгованості (а.с.3 т.1), кредитним договором з додатком (а.с.4-5 т.1), повідомленням-вимогою (а.с.6 т.1). Згідно проведеної експертизи на вимогу позивача по зустрічному позову встановлено, що документальне оформлення документів з надання кредиту по договору №KF032396-АN від 27.01.2017 відповідає вимогам п.2 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених постановою правління національного банку України від 10.05.2007 року №168 (а.с.179-184 т.1). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов"язаний виконати свій обов`язок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, а останній належним чином не виконав умови кредитного договору №KF032396-АN від 27.01.2017 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Щодо зустрічного позову, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні, так як, зустрічні позовні вимоги не конкретизовані і не узгоджуються із змістом описової частини зустрічного позову. Окрім того, жодного належного і допустимого доказу того, що слід визнати окремі пункти кредитного договору недійсними суду не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України з боржника [PERSON] на користь позивача АТ "Таскомбанк" слід стягнути понесені стягувачем судові витрати.

Outcome: approved