Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить визнати недійсним та скасувати наказ №392-к від 10.09.2013 року про звільнення його з посади заступника головного інженера з виробництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та поновити його на даній посаді; зобов'язати відповідача запропонувати йому посади, які були відкриті в новому штатному розписі на момент попередження його про майбутнє вивільнення 07 березня 2013 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 вересня 2013 року по день винесення судового рішення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1984 року працював у відповідача, а зокрема з 1999 року працював на посаді заступника директора з виробництва. З 01 червня 2011 року був переведений на посаду заступника головного інженера з тими ж посадовими обов'язками, що й на попередній посаді. 10 вересня 2013 року на підставі наказу №81 від 01.03.2013 року, відповідно до якого затверджено нову типову організаційну структуру апаратів Управлінь магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз», його було звільнено з посади заступника головного інженера з виробництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням. Згідно даного наказу замість посади заступника головного інженера з виробництва вводилась посада заступника директора з виробництва. 07 березня 2013 року його було попереджено про наступне вивільнення із займаної посади з 15 травня 2013 року, у зв'язку з чим 11 березня 2013 року він подав на ім'я голови правління ПАТ «Укртрансгаз» Вінокурова С.О. заяву про призначення його на посаду заступника директора з виробництва УМГ «Львівтрансгаз», функції та обов'язки по якій він виконував на підприємстві останніх 13 років. Проте, на цю посаду було призначено [PERSON], хоча директором Філії управління магістральних газопроводів [PERSON] на дану посаду було погоджено трьох кандидатів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вважає, своє звільнення незаконним, оскільки за п.1 ст.40 КЗпП України звільнення з цих підстав допускається тільки якщо працівника неможливо перевести за його згодою на іншу роботу. В наказі №81 від 01.03.2013 року не йдеться про скорочення чисельності або штату працівників, а затверджено типову організаційну структуру апаратів Управлінь магістральних газопроводів, тобто штатна одиниця заступника директора з виробництва не скорочувалась, а змінилась лише назва посади, оскільки функціональні обов'язки згідно обох посад однакові. Також, на момент попередження його про звільнення новий штатний розпис філії не був затверджений. Вважає, що в березні 2013 року відбулось не скорочення чисельності або штату працівників, а реорганізація, тобто переміщення працівників з однієї посади на іншу. За період роботи неодноразово заохочувався, мав допуск до державної таємниці, на час відсутності на роботі директора філії неодноразово виконував його обов'язки, а [PERSON] на момент призначення його на посаду не мав необхідної освіти для зайняття даної посади, жодних заохочень не мав, тому останній має меншу кваліфікацію для зайняття даної посади. Крім того, відповідно до посадових інструкцій в підпорядкуванні заступника директора з виробництва перебуває менше відділів та служб ніж було у заступника головного інженера з виробництва. В порушення ч.3 ст.49-2 КЗпП України під час попередження про майбутнє звільнення з роботи 01.03.2013 року йому не було запропоновано іншу роботу, а лише 10.09.2013 року йому запропонували посаду заступника начальника Тернопільського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів УМГ «Львівтрансгаз», однак дану пропозицію він не прийняв, обґрунтувавши відмову листом. Вважає, що роботодавцем порушено принцип рівності трудових прав, оскільки на момент попередження його про майбутнє вивільнення було три вакантні посади: заступника директора з виробництва, заступника директора з капітального будівництва і матеріально-технічного постачання, заступника головного інженера - начальника відділу охорони праці, технічного нагляду та пожежної безпеки філії, які йому не були запропоновані. Також, вважає необґрунтованою відмову відповідача у переведенні його на посаду заступника директора з виробництва. Всупереч ст.43 КЗпП України його було звільнено із займаної посади без згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та додатково пояснили, що позивач працював у відповідача на керівних посадах з 1996 року. 07.03.2013 року отримав повідомлення про майбутнє вивільнення, однак інших вакантних посад йому запропоновано не було. 11 березня 2013 року він подав на ім'я голови правління ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON] заяву про призначення його на посаду заступника директора з виробництва УМГ «Львівтрансгаз». Лише 10.09.2013 року йому запропонували посаду заступника начальника Тернопільського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів УМГ «Львівтрансгаз», однак дану пропозицію він не прийняв. Позивач ствердив, що в березні 2013 року відбулось скорочення штату працівників. Також зазначив, що голова первинної профспілкової організації працівників апарату управління УМГ «Львівтрансгаз» [PERSON] телефоном повідомив його про засідання профспілкового комітету, яке мало відбутись 10.02.2013 року, щодо розгляду питання про надання згоди на його звільнення, однак він відповів, що не зможе з'явитися на дане засідання. Про наступне засідання профспілкового комітету його ніхто не повідомляв і листи на його адресу не надходили. Представник позивача зазначила, що наказ №81 від 01.03.2013 року не може вважатись доказом скорочення штату працівників, оскільки видача такого входить до повноважень загальних зборів або правління товариства, а голова правління не мав повноважень видавати даний наказ. Крім того, вважає, що позивачу не було запропоновано вакантні посади та не враховано його переважне право на залишення на роботі. Просять позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що у зв'язку із зменшенням обсягу надання послуг підприємством, 01.03.2013 року відбулось скорочення штату працівників та видано наказ №81 про оптимізацію структури філії, яким було передбачено скорочення посади позивача та запроваджено нову організаційну структуру підприємства. До скорочення штату працівників підприємства керівний склад складався з директора, головного інженера і 3 заступників директора, а після - з директора, головного інженера, 2 заступників директора, в новому штатному розписі була відсутня посада позивача. 07.03.2013 року позивача було попереджено про наступне можливе вивільнення, проте останній продовжував працювати і отримував заробітну плату до 10 вересня 2013 року, перебуваючи на лікарняному з 01.04.2013 року. 29.04.2013 року на адресу позивача було надіслано письмову пропозицію обійняти посаду заступника начальника Тернопільського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів УМГ «Львівтрансгаз», однак відповіді не отримано. Щодо вимог позивача про призначення його на вищу посаду, а саме заступника директора з виробництва, то такі вважає безпідставними, оскільки дане питання було вирішено роботодавцем відповідно до загальних положень про комплектування кадрів та просування по службі, при призначенні на дану посаду [PERSON] роботодавцем враховано, що останній займав посаду такої ж кваліфікації, зокрема заступника директора, враховано його освітньо-кваліфікаційний рівень, тому між призначенням його на дану посаду та можливим вивільненням позивача немає жодного причинного зв'язку. Позивачем не надано доказів наявності порушень з боку відповідача, оскільки роботодавець наділений правом самостійно визначати організаційну структуру підприємства, визначати та затверджувати штатний розпис. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що згідно з наказом №81 від 01.03.2013 року затверджено організаційну структуру підприємства та внесено зміни до штатних розписів управлінь магістральних газопроводів. Згідно з даним наказом та попереднім наказом від 18 липня 2011 року обсяг повноважень заступника головного інженера з виробництва та заступника директора з виробництва є неоднаковий, тому в даному випадку мали місце зміни в організації виробництва і праці ПАТ «Укртрансгаз». Згідно з вимогами ст.235 КЗпП України працівник може бути поновлений тільки на попередній роботі. Оскільки даним наказом посада позивача була скорочена та в чинному штатному розписі підприємства її не існує, то вимоги позивача про поновлення його на роботі є безпідставними. Крім того, 29.04.2013 року та 10.09.2013 року повторно [PERSON] було письмово запропоновано обійняти посаду заступника начальника Тернопільського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів УМГ «Львівтрансгаз», однак відповіді останній не надав. Зазначає, що протягом періоду тимчасової непрацездатності позивача, відповідач зберігав вакантною дану посаду, що свідчить про те, що відповідач намагався працевлаштувати позивача. Вважає безпідставними твердження позивача про те, що [PERSON] не має достатньої кваліфікації для зайняття посади заступника директора з виробництва, оскільки в нього три вищі освіти, вісім років стажу на керівних посадах. Щодо позовної вимоги про визнання наказу про звільнення позивача з займаної посади незаконним, то така є безпідставною, оскільки чинним трудовим законодавством таке не передбачено. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, а саме 15 серпня 1984 р. прийнятий на роботу до відповідача та 10 вересня 2013 року його було звільнено з посади заступника головного інженера з виробництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням (Т.1 а.с.8). Наказом ПАТ «Укртрансгаз» №81 від 01.03.2013 року щодо оптимізації структури філій, було затверджено типову організаційну структуру апаратів Управлінь магістральних газопроводів. (Т.1 а.с.9-11). На виконання даного наказу, начальником управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» Талпаш Г.І. було внесено зміни до штатного розпису працівників апарату філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», який вводився в дію з 16.03.2013 року та яким посада заступника головного інженера з виробництва, яку обіймав позивач, скорочена. (Т.1 а.с.211-214). Як вбачається з матеріалів справи, 07 березня 2013 року позивача [PERSON] було попереджено про наступне вивільнення із займаної посади з 15 травня 2013 року, що стверджується підписом позивача на письмовому попередженні (а.с.155). 11 березня 2013 року позивач [PERSON] подав на ім'я голови правління ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON] заяву про призначення його на посаду заступника директора з виробництва УМГ «Львівтрансгаз». Проте, наказом №108к від 18.03.2013 року на цю посаду було призначено [PERSON] (а.с.14). Матеріалами справи встановлено, що 29.04.2013 року на виконання вищевказаного наказу №81 від 01.03.2013 року Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» на адресу позивача було направлено письмове повідомлення, яким запропоновано [PERSON] обійняти посаду заступника начальника Тернопільського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів УМГ «Львівтрансгаз» та підтвердити свою згоду або відмову письмовою заявою протягом 3 днів з дня отримання такого. Наведене підтверджується реєстром на відправлення кореспонденції від 29 квітня 2013 року та копією фіскального чеку про оплату рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 175-176). 10.09.2013 року відповідачем повторно запропоновано позивачу обійняти вказану посаду та запропоновано надати відповідь до 13.00год. 10.09.2013 року, на який позивач надав письмову відповідь, якою дану пропозицію не прийняв, зазначивши, що з березня 2013 року не отримував жодних пропозицій по працевлаштуванню (а.с.18-19). Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачене розірвання трудового договору власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи додержана власником або уповноваженим ним органом норма законодавства, що регулює вивільнення працівника, які є докази щодо змін організації виробництва і праці, і про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не має можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишенні на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Тобто, при звільненні працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України має бути дотриманий певний порядок вивільнення. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Звільнення з зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України). У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник підлягає звільненню по пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП. Судом встановлено, що у відповідача мало місце скорочення штату працівників. Так, ПАТ «Укртрансгаз» було внесено зміни в організаційну структуру та штатний розпис, в результаті чого посада заступника головного інженера з виробництва, яку обіймав позивач, підлягала скороченню. Про наступне вивільнення позивача було завчасно повідомлено з дотриманням 2-місячного строку, передбаченого в ст.49-2 КЗпП України. Згідно з п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Як встановлено в судовому засіданні, задовго до звільнення позивачу було запропоновано вакантну на той час та відповідну його спеціальності та кваліфікації посаду. Аналіз норм зазначених в ст.49-2 КЗпП України дає підставу прийти до висновку, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу вакантну посаду, що є у штатному розписі, на зайняття якої може претендувати даний працівник враховуючи його спеціальність та кваліфікацію. Що ж до оцінки поняття кваліфікації як такого, що включає в себе не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення, то це поняття є оціночним. Аналогічна правова позиція міститься і у Постанові Верховного Суду України від 7 листопада 2011 року № 6-45цс11. Таким чином, суд приходить до висновку, що інші вакантні посади позивачу не пропонувались, оскільки до повноважень роботодавця входить комплектування кадрів та вирішення питання про надання працівнику роботи вищого рівня, і на переконання роботодавця, позивач не відповідав їм за своєю спеціальністю, кваліфікацією та досвідом роботи. Щодо тверджень представника позивача про те, що позивач мав переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці у відповідності до ст.42 КЗпП України, то суд вважає такі безпідставними, оскільки дане право застосовується, зокрема у випадку скорочення чисельності працівників, тобто якщо з декількох однакових посад скорочується одна або більше. В даному випадку посада заступника головного інженера з виробництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» була одна і дану посаду було скорочено. Також, твердження представника позивача про те, що наказ №81 від 01.03.2013 року про затвердження нової типової організаційної структури апаратів Управлінь магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз», не можна вважати доказом того, що в відповідача відбулось скорочення штату, в зв'язку з відсутністю повноважень видачі такого в голови правління, спростовуються п.п.13.17.11, 13.17.14 Статуту ПАТ «Укртрансгаз», згідно з положеннями яких саме голова правління затверджує штатний розпис Товариства, штатні розписи філій, представництв, інших відокремлених підрозділів Товариства та положень про них; визначає стратегію діяльності Товариства та здійснює контроль за її реалізацією. (Т.1 а.с.170). У відповідності до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Як вбачається з постанови №04А первинної профспілкової організації працівників апарату управління УМГ «Львівтрансгаз» від 17.02.2014 року, остання надала згоду на звільнення позивача за скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що засідання профспілкового комітету проводилося без участі [PERSON] З пояснень свідка [PERSON], який є головою первинної профспілкової організації працівників апарату управління УМГ «Львівтрансгаз», вбачається, що позивачу направлялися письмові повідомлення про засідання профкому, однак конверти з повідомленням про вручення поштового відправлення поверталися за закінченням терміну зберігання. Також свідок зазначив, що крім того він повідомив позивача по телефону про засідання профспілкового комітету на 10.02.2014 року, на що останній відповів, що не зможе з'явитися, у зв'язку з чим свідок повідомив його про повторне засідання на 17.02.2014 року, однак позивач не з'явився, що давало право профспілковому комітету провести засідання у відсутності позивача. З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що останній не заперечує ту обставину, що [PERSON] повідомив його про засідання первинної профспілкової організації, яке мало відбутись 10.02.2014 року, однак спростовує покази свідка з приводу того, що він повідомлений про засідання 17.02.2014 року. Відповідно до пункту 15 ч.3 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення. Таким чином, суд вважає, що сам факт проведення засідання профспілкового комітету, в якому брало участь більше половини його членів, однак у відсутності позивача, не може бути підставою для визнання згоди профспілкового органу на звільнення таким, що не має юридичного значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з посади заступника головного інженера з виробництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» було проведено з дотриманням встановленого законом порядку, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed