Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Свої вимоги до суду заявник мотивував тим, що Державною інспекцією сільського господарства в Вінницькій області у грудні 2013 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON] при використанні земель на території Барської міської ради Вінницької області. В результаті проведеної перевірки 26.12.2013 року державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області було встановлено, що гр. [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,0801га, із земель житлової та громадської забудови [ADDRESS], для обслуговування будівлі (кафе), яка належить їй на праві приватної власності відповідно до реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна від 17.12.2007 року, записаного в реєстрову книгу № 2, за реєстровим № 116. Також було встановлено, що рішенням 9 сесії 6 скликання Барської міської ради від 13.05.2001 року гр. [PERSON] було надано в оренду земельну ділянку площею 0,0801 га терміном на 3 (три) роки та зобов'язано в місячний термін укласти з міською радою договір оренди земельної ділянки. Однак, на момент перевірки, вищезазначена земельна ділянка використовується гр. [PERSON] за відсутності документа, що посвідчує право користування нею та його державної реєстрації, а тому заявник звернувся до суду та просить винести рішення яким забов'язати [PERSON] оформити речове право на земельну ділянку згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно". Прокурор заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. [PERSON] під час судового засідання пояснила обставини справи , позов визнає. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Державної інспекції сільського господарства у Вінницької області проти вимог заявника не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав суду письмову заяву. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного. Так, Державною інспекцією сільського господарства в Вінницькій області у грудні 2013 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON] при використанні земель на території Барської міської ради Вінницької області. В результаті проведеної перевірки 26.12.2013 року державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області було встановлено, що гр. [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,0801га, із земель житлової та громадської забудови [ADDRESS], для обслуговування будівлі (кафе), яка належить їй на праві приватної власності відповідно до реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна від 17.12.2007 року, записаного в реєстрову книгу № 2, за реєстровим № 116. Також було встановлено, що рішенням 9 сесії 6 скликання Барської міської ради від 13.05.2001 року гр. [PERSON] було надано в оренду земельну ділянку площею 0,0801 га терміном на 3 (три) роки та зобов'язано в місячний термін укласти з міською радою договір оренди земельної ділянки. Однак, на момент перевірки, вищезазначена земельна ділянка використовується гр. [PERSON] за відсутності документа, що посвідчує право користування нею та його державної реєстрації, що є порушенням вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 цього Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". На усунення порушень гр. [PERSON] Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано припис від 26.12.2013 року №001802, яким зобов'язано в 30-ти денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства. 05.03.2014 року Інспекцією було проведено позапланову перевірку виконання вимог припису, в результаті якої встановлено, що вимоги припису державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області не виконано, порушення не усунуті. За фактом невиконання припису гр. [PERSON] складено протокол від 05.03.2014 року №000074/14 про адміністративне правопорушення за статтею 188-5 КУпАП та винесено постанову від 07.03.2014 року № 53/14 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 153 (сто п'ятдесят три) гривні. На усунення порушення гр. [PERSON] було видано припис від 05.03.2014 року №000108/14, яким повторно зобов'язано в 30-денний строк усунути порушення вимог земельного законодавства. Гр. [PERSON] повинна була повідомити про виконання припису до 05.04.2014 року, однак жодних повідомлень до Держсільгоспінпекції не надходило. Для виконання перевірки припису, щодо усунення виявленого правопорушення згідно чинного законодавства, 18.06.2014 року гр. [PERSON] було направлено рекомендованим листом повідомлення про виклик для надання пояснень щодо виконання припису виданого 05.03.2014 року за №000108/14. Однак, в зазначені в повідомлені дату та час, гр. [PERSON] не з'явилась, чим проігнорувала вимоги державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області. Згідно інформації від 11.02.2015 Реєстраційної служби Барського районного управління юстиції вказана гр. [PERSON] на даний час продовжує використовувати для здійснення комерційної діяльності (обслуговування будівлі кафе) земельну ділянку загальною площею 0,0801га без державної реєстрації договору оренди. Бездіяльність гр. [PERSON] є незаконною, що вбачається з наведеного нижче. Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статті 14 Конституції України та 158 Земельного кодексу України визначають, що земля є основним багатством, яка знаходиться під особливою охороною держави. З метою формування джерела коштів для фінансування заходів по її раціональному використанню та охороні встановлена плата за використання земельних ресурсів. Виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Ст.121 Конституції України передбачено, що однією із конституційних функцій прокуратури України є представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Вказані підстави представництва передбачено ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру". Відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси та ч.2 ст.45 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-1/99 ( справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в суді) встановлено, що прокурори подають позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій. Прокурор самостійно визначає та обґрунтовує в чому полягають порушення інтересів держави чи в чому існує загроза. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу та від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Оскільки до моменту державної реєстрації договір оренди землі є неукладеним, неможливим є стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою. Ненадходження коштів до місцевого бюджету в свою чергу не дає змоги здійснювати в повному обсязі завдання в сфері використання, відтворення та охорони земель. Також, орган місцевого самоврядування є бюджетною структурною одиницею, що фінансується виключно в межах кошторису надходжень та видатків. В силу того, що кошторисом не передбачені видатки на сплату судового збору та утримання штатних юристів, чи оплату послуг фахівців в галузі юриспруденції, що в свою чергу позбавляє органи місцевого самоврядування самостійно звертатись до суду з такими заявами, а також порушення вимог земельного законодавства при використанні земель фізичними та юридичними особами без законних на те підстав, являються підставами представництва прокурором інтересів громади Барської міської ради. Пред'являючи позов в інтересах територіальної громади в особі Барської міської ради, прокурором переслідується мета щодо зобов'язання Відповідача вчинити дію стосовно державної реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 0,0801га. на території Барської міської ради. Таким чином, порушення прав держави шкодить економічним інтересам держави, що відповідно ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду. Враховуючи вищезазначене, земельна ділянка загальною площею 0,0801 га на території Барської міської ради заходиться у власності територіальної громади та незаконно використовується гр. [PERSON] для здійснення комерційної діяльності (обслуговування будівлі кафе). Згідно п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень. Враховуючи викладене та

Outcome: approved