Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

ЗОКС "Довіра" , згідно уточнених позовних вимог, звернулась з позовом до відповідачів про розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] для погашення заборгованості в сумі 239106,92 грн., стягнення витрат по оплаті судового збору в сумі 556,28 грн.. Відповідачі при першому судовому розгляді справи з позовом не погодились, проте жодних обґрунтувань своїх заперечень та доказів у захист своєї позиції по справі не надали. В своїй заяві про необхідність скасування заочного рішення по цій справі відповідачі послались на закінчення строку кредитного договору, неправильний розрахунок суми боргу, неврахування їх проплат по кредиту, тому вважали за необхідне в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] помер, спадкоємці за прийняттям спадщини не звертались. Крім того, в судові засідання після скасування заочного рішення 04.03.2014 року та 17.03.2014 року належним чином повідомлені відповідачі не з»явились, про причини неявки суд не повідомили, про час засідань були повідомлені належним чином. Представник відповідачів в судові засідання не викликався, оскільки строк його довіреності закінчився в грудні 2013 року /а.с.78-80/. Враховуючи клопотання представника позивача про заочний розгляд справи, а також те, що строк розгляду даної цивільної справи, передбачений ст.157 ЦПК України, закінчився, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних матеріалів. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2006 року [PERSON], як член кредитної спілки, звернулась в кредитний комітет кредитної спілки «Довіра» для отримання кредиту. 20.12.2006 року на підставі кредитного договору № 8737 відповідачу [PERSON] . було надано кредит у сумі 90000,00 гривень на 24 місяці, тобто до 20.12.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту у відповідності з графіком погашення суми кредиту і процентів за користування залишку суми кредиту. Відповідно до п.13 вказаного договору, цей договір діє до повного повернення позичальником всіх сум по кредиту./а.с.6/. Вказані обставини підтверджуються наданими суду позивачем відповідними копіями заяви [PERSON], квитанціями про надання їй коштів по кредитному договору в сумі 90000 грн., копіями квитанцій про часткову сплату боргу по кредиту, а також довідку про те, що у виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2011 року відповідачі частково сплатити суму в рахунок заборгованості./а.с.91-119/. З метою забезпечення повернення кредиту, 20.12.2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ЗОКС «Довіра» був укладений договір поруки від 20.12.2006 року, згідно якого Поручителі поручаються перед Спілкою за виконання умов кредитного договору по забезпеченню своєчасного та повного повернення кредиту і процентів Позичальником та зобов'язуються в порядку, передбаченому Договором поруки, повернути борг Позичальника перед спілкою. /а.с.5/. Також, 20.12.2006 року з метою забезпечення повернення кредиту [PERSON], відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], як майновими поручителями , було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] , про що свідчить договір іпотеки, посвідчений нотаріусом. /а.с.7/. 28.10.2011 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення №2-1713/2011 про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 8737 від 20.12.2006 року в розмірі 217 306, 70 грн., а також судових витрат: 1700 грн. - судовий збір, 120 грн. - витрати на ІТЗ. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19.02.2014 року вказане рішення суду залишено без змін та набрало законної сили. Цією ж ухвалою апеляційного суду встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність солідарного стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором - 217306 грн.; встановлено належне надіслання відповідачам, як майновим поручителям, досудової вимоги у встановлений строк; встановлена належність у кредитної спілки необхідних ліцензійних документів щодо надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. На даний момент відповідачами в рахунок погашення боргу сплачено лише 17853,00 грн., залишок боргу, присуджений рішенням суду станом на 20.06.2013 року становить 199514,72 грн. Оскільки кредитний договір не розірваний судом і сторонами, а кредит не сплачено, то відповідно до умов кредитного договору щомісячно нараховуються проценти за користування кредитом. За період з 25.08.2011 року по 29.06.2013 року нараховано 39 592,20 грн. процентів за пунктом 1.1 кредитного договору. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором у відповідачів станом на 20.06.2013р. виникла заборгованість в розмірі сумі 239106,92 грн., яка складається з : процентів, нарахованих з 25.08.2011 року по 25.03.2013 року в сумі 39592,20 грн., залишку заборгованості, що присуджена рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя в сумі 199 514,22 грн. [INFO] помер відповідач [PERSON], що підтверджується відповідним актовим записом про смерть №3965 від 20.07.2013 року та свідоцтвом про його смерть. Згідно витягу зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи, заведеної після його смерті в 8 нотаріальній конторі м.Запоріжжя, спадкову справу заведено лише за вимогою кредитора - ЗОКС «Довіра», а спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Вислухавши пояснення представника позивача, врахувавши письмові заперечення відповідачів, викладені у заяві про скасування заочного рішення суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526,611 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в разі його порушення настають передбачені договором або законом наслідки. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно ст.11 Закону України „Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно і межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 право вибора способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявления відповідних вимог у разі, якщо позичальник є особою, відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявления вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належний іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. На підставі п. 3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.ст.11,60,61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі, а обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, яке набрало законної сили, повторному доказуванню не підлягають. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] порушені зобов"язання за кредитним договором, сума заборгованості встановлена рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2011 року, яке набрало законної сили, щодо нарахування процентів за уточненою позовною заявою відповідачі не надали суду жодних обґрунтувань неправильності такого нарахування, то позовні вимоги позивача про звернення стягнення на майно відповідачів, що перебуває в іпотеці в забезпечення виконання цих зобов»язань, мають бути задоволені, і звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу. Враховуючи наведені вище обставини, позовні вимоги про розірвання кредитного договору також підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 556,28 грн.

Outcome: partial