Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача надміру виплачену пенсії в розмірі 6232,35 грн., посилаючись на те, що відповідач з 02.06.2011 перебуває на обліку в Білгород-Дністровському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник освіти, призначеної відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідач перебувала на обліку в управлінні як непрацююча особа. За інформацією, надісланою електронною поштою ГУ ПФУ України в Одеській області №22154/02 від 22.11.2017 щодо списків осіб-одержувачів пенсії, по яких виявлено факти недостовірних даних про працевлаштування пенсіонерів, було виявлено факт роботи [PERSON] в КУ "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Суворовського району м.Одеси" з вересня 2017 року. За даними персоніфікованого обліку відомостей застрахованих осіб станом на теперешній час відповідач є працюючою особою. Оскільки, відповідач не надала відомостей до пенсійного органу про своє працевлаштування, тому остання неправомірно отримувала пенсію як непрацюючий пенсіонер, внаслідок чого виникла переплата за період з 01.09.2017 по 11.12.2017 у розмірі 6232,35 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі представника управління, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, і не повідомила суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 02.06.2011 перебуває на обліку в Білгород-Дністровському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник освіти, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні заявою про призначення пенсії від 02.06.2011 та протоколом 5217 від 06.06.2017. В кінці 2017 року позивачем було виявлено, що відповідач з 01.09.2017 є працюючою, про що також свідчить оглянуте судом розпорядження 134987 від 09.12.2017. Як вбачається з протоколу від 11.12.2017, [PERSON] за період з 01.09.2017 по 11.12.2017 отримала пенсію у розмірі 6232,35 грн. 11.12.2017 Білгород-Дністровським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області винесено рішення № 341 про утримання надміру виплачених сум пенсій з [PERSON] в сумі 6232,35 грн. Згідно вимог ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, яка передбачає порядок утримання надміру виплачених сум пенсій, та відрахування з пенсій, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Крім того, згідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92 визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно дост. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положеньст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13 та постанові від 02.07.2014 по справі № 6-91цс14. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, про що відповідач був повідомлений і мається його підпис у заяві про призначення пенсії. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду. Згідност. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, [PERSON] в заяві про призначення пенсії була ознайомлений із зобов'язанням повідомити про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї, зміну місця проживання, виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення, та з зобов'язанням своєчасно повідомити про це органи, що призначають та виплачують пенсію. Отже, [PERSON] знала про обставини, що вплинуть на пенсійне забезпечення та не повідомила позивача про них, що є зловживанням з її боку. Отже, кошти в розмірі 6232,35 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу як набуті без достатньої правової підстави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи, що на момент звернення до суду позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved