Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про захист честі та гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, позивач, є директором Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 (надалі по тексту ЛК АТП №1). Йому, позивачу, стало відомо від працівників підприємства, що [INFO] о 22 год. 51 хв. відповідач, [PERSON] , який зареєстрований у соціальній мережі «Facebook» та має персональну сторінку з доменним ім`ям « [PERSON] » поширив у соціальній мережі «Facebook» серед необмеженого кола осіб, на інтернет-сторінці [INFO] " [INFO] , за посиланням [INFO] / щодо нього, позивача, недостовірну та образливу інформацію наступного змісту: «Тема для роздумів. Відвідав я сьогодні у центрі зайнятості ярмарку вакансій від роботодавців для населення. Дуже хотів знайти представників ЛК АТП-1. З групою учасників бойових дій намагалися взнати причину відсутності. У секторі роботи з роботодавцями після довгих переговорів вияснили, що ЛК АТП-1 на запрошення не відреагувало та самостійно не подавалось. Тепер проаналізуйте те, що відбувається. Пан [PERSON] , як директор АТП-1 пару днів назад повідомляв, що для роботи на маршрутах міста в АТП-1 критично не вистачає 50 водіїв автобусів, загальна кількість недобору 150 водіїв. Напрошується запитання: де він збирається шукати кадри, як не через центр зайнятості населення?! Скажу більше, бо ті що працювали відзиваються відверто: "з тим бараном ніхто не хоче працювати". Було в АТП сім директорів, а такого мерзотника як цей не бачили. То може вже час поставити запитання до ЛМР та вимагати заміни керівництва ЛК АТП-1? Як думаєте?! Подаю факт зборів від 20.02.2018р. на комунальному підприємствіАТП№1». Позивач вважає, що поширення відповідачем в соціальній мережі «Facebook» вищевказаної недостовірної та образливої інформації, порушило його особисті немайнові права, зокрема право на повагу до честі та гідності, право на недоторканість ділової репутації. У вищевказаному повідомленні відповідача вказана негативна інформація, яка містить ганебні з точки зору людської моралі, несправедливі висловлювання, намагання спотворити в суспільстві хибну думку та уявлення про його, позивача, ділові і професійні якості як керівника підприємства. Вказує на те, що повідомлення (інформація) відповідача містить образливі щодо нього, позивача, висловлювання, зокрема «мерзотник», «баран». Крім того, зазначає, що на сайті Державної служби зайнятості за відповідним посиланням розміщена інформація: «Працевлаштування без перешкод: у Львові відбувся Ярмарок вакансій для осіб з інвалідністю». Просить суд задоволити позов, визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем [PERSON] [INFO] о 22 год. 51 хв. у соціальній мережі «Facebook» на інтернет сторінці [INFO] " [INFO] за посиланням [INFO] , зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену ним у соціальній мережі «Facebook» на інтернет сторінці Групи Vartal-Варта1 ГО " [PERSON] " за посиланням [INFO] спростування наступного змісту: Спростування. Мною, [PERSON] з моєї персональної сторінки під доменним ім`ям « [PERSON] » [INFO] о 22 год. 51 хв. була поширена на інтернет-сторінці [PERSON] ГО " [PERSON] " [INFO] за посиланням: [INFO] / недостовірна - інформація про те, що 28.11.2018 року у центрі зайнятості відбувся ярмарок вакансій від роботодавців для населення. ЛК АТП-1 на запрошення не відреагувало та самостійно не подавалось. Тепер проаналізуйте те, що відбувається. Пан [PERSON] , як директор АТП-1 пару днів назад\~повідомляв,\~що для\~роботи на\~маршрутах міста\~в АТП-1\~критично не\~вистачає 50\~водіїв автобусів,\~загальна кількість\~недобору 150\~водіїв. Напрошується запитання: де він збирається шукати кадри, як не через центр зайнятості населення?! Скажу більше, бо ті що працювали відзиваються відверто: "з тим бараном ніхто не хоче працювати". Було в АТП сім директорів, а такого мерзотника як цей не бачили». Прошу вважати вказану інформацію такою, що не відповідає дійсності», інформацію такою, що не відповідає дійсності»; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник позов заперечили, просять в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому просять суд звернути увагу, що оспорювана інформація не стосується фізичної особи [PERSON] , а як директора підприємства. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання. Позивач та представник позивача подали заяви про відкладення розгляду справи. Відповідач подав заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги заперечує та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, розглянувши заяви сторін, вважає, що піжстав для перенесення розгляду справи не має, а тому продовження розгляду можливе без участі сторін у даному судовому засіданні. Приймаючи дане рішення, суд виходить з розумності строків розгляду справи, обов`язків сторін, передбачених ст.43 та 44 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] о 22 год. 51 хв. відповідач, [PERSON] , який зареєстрований у соціальній мережі «Facebook» та має персональну сторінку з доменним ім`ям « [PERSON] » поширив у соціальній мережі «Facebook» серед необмеженого кола осіб, на інтернет-сторінці [INFO] " [INFO] , за посиланням [INFO] / інформацію наступного змісту: «Тема для роздумів. Відвідав я сьогодні у центрі зайнятості ярмарку вакансій від роботодавців для населення. Дуже хотів знайти представників ЛК АТП-1. З групою учасників бойових дій намагалися взнати причину відсутності. У секторі роботи з роботодавцями після довгих переговорів вияснили, що ЛК АТП-1 на запрошення не відреагувало та самостійно не подавалось. Тепер проаналізуйте те, що відбувається. Пан [PERSON] , як директор АТП-1 пару днів назад повідомляв, що для роботи на маршрутах міста в АТП-1 критично не вистачає 50 водіїв автобусів, загальна кількість недобору 150 водіїв. Напрошується запитання: де він збирається шукати кадри, як не через центр зайнятості населення?! Скажу більше, бо ті що працювали відзиваються відверто: "з тим бараном ніхто не хоче працювати". Було в АТП сім директорів, а такого мерзотника як цей не бачили. То може вже час поставити запитання до ЛМР та вимагати заміни керівництва ЛК АТП-1? Як думаєте?! Подаю факт зборів від 20.02.2018р. на комунальному підприємстві АТП№1». Як вбачається із даної інформації, вона висвітлює окремі питання роботи і діяльності як АТП 1. Прізвище позивача згадується як директора, а образливі як на думку позивача, слова не є прямою мовою. Відповідач зазначає, що це говорять інші за відповідних обставин, які не спростовані у позовній заяві та в суді позивачем і його представником. За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. П. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказує на те, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до ч.1 ст.200 ЦК України, інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] розповсюджено інформацію, яка частково стосується позивача [PERSON] як директора ЛК АТП-1. Однак суд не знаходить підстави вважати, що дана інформація не відповідає дійсності, оскільки позивачем до матеріалів справи не долучено будь яких документів та доказів, які б свідчили про те, що в ЛК АТП-1 не вистачає водіїв на автобус, має місце недобір 150 водіїв. Не спростовано, що питання про нестачу та плинність водіїв не було проблематичним, а останні не висловлювалися відносно директора як це зазначено в оспорюваній інформації. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які дані, які свідчили б про те, що ЛК АТП-1 відреагувало на запрошення на ярмарок вакансій Державної служби зайнятості. Позивачем не доведено факту, того що оспорюванню інформацією порушуються його немайнові права, зокрема його честь та гідність. На думку суду, доводи позивача, викладені в позовній заяві, є припущеннями та особистим його сприйняттям. Відповідно до п. 15 вищезгаданої Постанови пленуму ВС України, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Зважаючи на дану правову позицію, суд повиннен визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судом фактичних обставин справи. Таким чином, підставою для задоволення позову є наявність всіх вищенаведених складових правопорушень, однак такі позивачем не доведені. Згідно із\~статтею 277 ЦК України\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.2 ч.1 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~загальних підстав\~цивільно-правової\~відповідальності обов`язковому\~з`ясуванню при\~вирішенні спору\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди підлягають:\~ наявність\~такої \~шкоди,\~ протиправність\~ діяння\~її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки позивачем не доведено факту розповсюдження відповідачем інформації, яка не відповідає дійсності, що ця інформація принижує його честь, гідність, ділову репутацію, а також те, що в результаті дій відповідача, йому позивачу, спричинено моральну шкоду, відсутні підстави для задоволення позову і в частині моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed