Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, що розташована на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що ця земельна ділянка належала його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлої та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлій на цю ділянку, був втрачений та, крім того, при видачі вказаного державного акту було помилково зазначено по батькові спадкодавця " [PERSON] ", хоча вірно " [PERSON] ". В зв`язку з цим позивач просила встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022429, виданого 17.02.2004 року та визнати за позивачем право власності на зазначену земельну ділянку. Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 26 травня 2021 року замінено первісного відповідача Кодимську міську раду Одеської області на належного відповідача Слобідську селищну раду Подільського району Одеської області. В підготовче засідання позивач не з`явився та надав суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав та просив проводити розгляд цивільної справи без його участі. Представник Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022429, виданого Кодимською РДА (а.с.9) вбачається, що [PERSON] належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,63 га, розташовану на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом. [PERSON] є сином спадкодавиці та єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.1960 року (а.с.5). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року, що набрало законної сили 28.12.2020 року, визначено [PERSON] додатковий строк 6 (шість) місяців, з моменту набрання законної сили рішенням суду, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.11-12). Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №384/02-14 від 18.05.2021 року вбачається, що [PERSON] у встановлений судовим рішенням строк, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №101/2021. Ця обставина вказує на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,63 га, розташовану на території Тимківської сільської ради Подільського (колишній Кодимський) району Одеської області. Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 17 квітня 2021 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №292/02-14 від 17.04.2021 року (а.с.13). Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» №17 (10960) від 24 квітня 2021 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022429, виданий Кодимською РДА на ім`я [PERSON] , є втраченим (а.с.14). Ретельний аналіз вищевказаних письмових доказів та обставин свідчить про те, що за [PERSON] не визнається право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,63 га, розташовану на території Тимківської сільської ради Подільського (раніше Кодимського) району Одеської області. За таких обставин позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Крім того позивачем заявлено вимогу про встановлення факту належності померлій [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022429, виданого 17.02.2004 року Кодимською райдержадміністрацією. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022429, однак при його видачі помилково було зазначено по батькові власника" [PERSON] " замість " [PERSON] ". Тобто в державному акті на право приватної власності на землю допущена помилка. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.09.1960 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської областіта свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2020 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вбачається, що вірно по батькові спадкодавця « [PERSON] ». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може визнати належність особі правовстановлюючого документу, прізвище, ім`я, по батькові якої, зазначені в ньому, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, вказаним у свідоцтві про її народження або в паспорті. Враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа потрібно позивачу для оформлення спадщини, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved