Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 25821,02 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору від 26.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у банку у розмірі 1376,40 грн., зі сплатою за користування кредитом 0,12% річних. Банк умови договору щодо надання кредиту - виконав, а відповідач не належно виконує зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків. Станом на 02.09.2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 27343,48 грн. 03.06.2008 року було винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь банку 3228,22 грн. заборгованості. Залишок становить 24115,26 грн. З урахуванням передбачених договором штрафів, заборгованість становить 25821,02 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причина неявки відповідача суду не відома. Судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. (а.с. 18) При цьому, в матеріалах справи міститься заява відповідача в якій він просить суд застосувати строк позовної давності, щодо вимог банку. (а.с. 28) Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником ЗАТ "ПриватБанк" (а.с. 15). 26.04.2007 року [PERSON] звернувся до ЗАТ "ПриватБанк" з заявою в якій просив надати йому банківські послуги, а саме строковий кредит в сумі 1376,4 грн. на строк з 26.04.2007 року по 26.02.2008 року, зі сплатою за користування кредитом 0,01 % на місяць, а також щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту - 37,16 грн. і єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту - 229,40 грн. [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди та комісії, передбачені Заявою та Умовами. Погашення заборгованості мало здійснюватись щомісячними платежами. Для виконання зобов'язань позичальнику відкрито рахунок. (а.с. 6) Заявою було передбачено пеню, яка згідно п. 5.1 Умов, становить 0,15% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. (а.с. 6, 10) Підписуючи заяву, позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту та умовами кредитування банку. (а.с. 6) Окрім зазначеної в Заяві пені, Умовами також був передбачений штраф, за порушення позичальником строків платежів (п. 5.3). При порушення позичальником строків платежів, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості. (а.с. 10) Пунктом 4.2 визначено випадки сплати відсотків по підвищеній ставці, у разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту. (а.с. 9) Заявою також було передбачено сплату відсотків у розмірі 15,2% на місяць, відповідно до зазначеного пункту договору, при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. (а.с. 6) Банком було надано відповідачу кредит, що вбачається з розрахунку. (а.с. 5) Відповідач свої зобов'язання по договору виконував не належним чином, що також вбачається з розрахунку. Станом на 02.09.2014 року заборгованість по договору становить 27343,48 грн. і складається із заборгованості за кредитом - 412,58 грн., заборгованості по відсотках - 6301,44 грн., заборгованості по комісії - 333,82 грн., пені - 20295,64 грн. (а.с. 5) Судовим наказом від 03.06.2008 року з відповідача уже було стягнуто заборгованість по даному договору у розмірі 3228,22 грн. (а.с. 4) Заборгованість з вирахуванням тієї, що була стягнута судовим наказом, становить 24115,26 грн. Таку заборгованість, а також штраф у розмірі 1705,76 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача. Заборгованість нарахована в межах вищевикладених умов договору, які були узгоджені сторонами. Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вимога банку про стягнення заборгованості є обґрунтованою. Своєю заявою від 05.11.2014 року відповідач просить суд застосувати строк позовної давності щодо вимог банку. Відповідно до ст. 256 ЦК - позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК встановлено спеціальний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені - 1 рік. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 259 ЦК України - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Дана стаття не містить виключень щодо її застосування лише до спеціальної або лише до загальної позовної давності і може застосовуватись в обох випадках. Згідно п. 5.5 Узгоджених сторонами Умов надання споживчого кредиту, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. (а.с. 10) У заяві відповідач посилається на те, що перебіг позовної давності за договором починається 28.02.2008 року (останній строк повернення кредиту) і закінчується 28.02.2013 року. Зазначена позиція відповідача не є правильною. Згідно з положеннями заяви, яка є частиною договору укладеного між сторонами, погашення заборгованості по кредиту мало здійснюватись щомісячними платежами. Щомісячний платіж - 174,85 грн. (а.с. 6). Отже, поряд із встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК - за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Тобто строк виконання кожного щомісячного зобов'язання - настає окремо і право вимоги банку виникає у разі прострочення чергового платежу. Відтак, початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а не по закінченню терміну дії договору, як зазначив відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України - перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З розрахунку вбачається, що 29.07.2010 року банком зараховано 650,31 грн. в рахунок погашення відсотків по кредитному договору. (а.с. 5) Згідно з положеннями заяви, підписаної сторонами, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно, в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. (а.с. 6) Відповідно до п. 2.2 узгоджених сторонами Умов - позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом в строки, за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника. (а.с. 7) Порядок направлення коштів, отриманих від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, визначено п. 4.3 Умов. (а.с. 9) На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що надаючи кошти для погашення кредиту, позичальник визнає заборгованість по договору вцілому. Кошти, що надаються позичальником не мають цільового призначення на сплату відсотків, комісії, пені, заборгованості по кредиту чи інших платежів і розприділяються банком самостійно, в рахунок погашення існуючої заборгованості. Таким чином, здійснивши платіж в липні 2010 року, [PERSON] визнав існуючу по договору заборгованість вцілому. Зазначені дії свідчать про переривання строку позовної давності. З урахуванням зазначеного, а також визначеного сторонами строку позовної давності по всіх вимогах - 5 років, суд приходить до висновку, що банком не пропущено строк для звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь банку, заборгованість по кредитному договору від 26.04.2007 року у розмірі 25821,02 грн. Виходячи з положень ст. 11 ЦПК України та ст. 551 ЦК України, враховуючи роз'яснення п. 27 Постанови ПВССУ від 30.03.2012 року, суд не розглядає питання про зменшення розміру неустойки. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 258,21 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved