Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" Сапфір Ф.О. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг відповідачка дала свою згоду на те, що у будь-який момент Банк може змінити (зменшити або збільшити) розмір кредитного ліміту, а також відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами банківських послуг" "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", які викладені на офіційному сайті позивача, складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідачки в заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом та за відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію. Також, за умовами Договору, при порушенні позичальником строку платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених зазначеним Договором, більш як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф 500 гривень + 5% від суми позову. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, [PERSON] порушила свої зобов`язання та станом на 29.02.2016 року допустила заборгованість перед банком в сумі 29934,69 грн., яка складається з наступного: 4969,13 грн. - заборгованість за кредитом; 20413,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650 грн. - заборгованість по пені та комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1401,65 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи наведене, представник позивача у своєму позові просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідачки вищевказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та клопотанні від 22.03.2016 року, наданому суду, Сафір Ф.О. просив дану справу розглянути у відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток, про причини неявки суд не повідомила, свої заперечення щодо позову суду не надавала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Вивчивши обставини справи та дослідивши докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору договору б/н від 21.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг відповідачка дала свою згоду на те, що у будь-який момент Банк може змінити (зменшити або збільшити) розмір кредитного ліміту, а також відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами банківських послуг" "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", які викладені на офіційному сайті позивача, складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідачки в заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та за відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію. У відповідності до ст.ст.526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] порушила свої зобов`язання за умовами вищевказаного договору та станом на 29.02.2016 року допустила заборгованість перед банком в сумі 29934,69 гривень, яка складається з наступного: 4969,13 грн. - заборгованість за кредитом; 20413,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650 грн. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1401,65 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частині 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачем [PERSON] було порушено умови кредитного договору, зокрема вона прострочила свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, отже, в даному випадку, має місце порушення строків виконання зобов'язання відповідачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення [PERSON] боргу на загальну суму 29934,69 грн. за кредитним договором б/н від 21.05.2013 року є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, виходячи з того, що позов задоволено, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень присуджуються позивачеві з відповідача.

Outcome: approved