Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Плюс Банк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.71689, за яким кредитодавець надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 56182,60грн., з яких 55080 грн. - для придбання транспортного засобу та 1102,60 грн. для сплати страхового платежу строком на 60 місяців, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та Позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки ВАЗ, моделі 211140, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності. Станом на 17 листопада 2015 року відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв'язку з чим має заборгованість за кредитним договором у сумі 25048,97 грн. У зв'язку з порушенням зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач просить вилучити у відповідача або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави та передати його в управління позивачу на період його реалізації; в рахунок погашення кредитних зобов'язань за кредитним договором у сумі 25048,97 грн. звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати позивачу усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Плюс Банк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.71689, за яким кредитодавець надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 56182,60грн., з яких 55080 грн. - для придбання транспортного засобу та 1102,60 грн. для сплати страхового платежу строком на 60 місяців, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом шляхлм внесення щомісячного платежу у строки та розмірах, визначених графіком платежів, який є додатком до кредитного договору /а.с. 11-14/ . Кредитодавець свої зобовязання за договором виконав, надавши позивачу суму коштів, передбачену договором, що підтверджується меморіальним ордером від 19.07.2010 року /а.с.15,26/. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки ВАЗ, моделі 211140, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.16,17/. У відповідності до умов зазначеного договору відповідач передав у заставу позивачу зазначений транспортний засіб та відповідач набув право у разі невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором одержати задоволення свої вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на 17 листопада 2015 року відповідач має заборгованість за договором у розмірі 25048,97 грн., яка складається з наступного: прострочений борг 18496,99 грн.; прострочені проценти 6180 грн.; строкові проценти 113,98 грн.; дебіторська заборгованість /а.с.25,27-30/. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. У відповідності до частин 1, 3, ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором. Договором застави між сторонами передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором, виявлення заставодержателем погіршення стану предмету застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності предмета застави, смерті заставодавця та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі ( п.5.1, 5.2 Договору застави) Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Враховуючи, що відповідач не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, що забезпечений заставою, суд приходить до висновку, що позивач набув законних підстав для звернення стягнення на предмет застави. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved