Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідачів та третьої ооби 19.05.2021 Шаргородська міська рада Вінницької області, як орган опіки та піклування звернулася до суду в інтересах дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, у якому зазначила, що в селі Пільний Олексинець Городоцького району Хмельницької області області проживає [PERSON] , [INFO] разом із своєю тіткою [PERSON] . [PERSON] фактично позбавлена батьківського піклування, однак юридично не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, так як її мати [PERSON] , яка зареєстрована та проживає в с. Носиківка Жмеринського району Вінницької області, та батько [PERSON] , який зареєстрований та проживає в с. Конатківці Жмеринського району Вінницької області, не позбавлені батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , дієздатні, не перебувають у місцях позбавлення волі. Малолітня дитина знаходиться на повному утриманні тітки [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Відповідачі разом з донькою [PERSON] проживали в с. Конатківці Жмеринського району Вінницької області, коли дитині виповнилося 3 роки, мати [PERSON] залишила доньку та чоловіка і проживала за іншою адресою. Виховувати малолітню доньку батькові допомагала його сестра [PERSON] , яка запропонувала їм переїхати до неї у с. Пільний Олексинець Городецького району Хмельницької області. Батько [PERSON] до 2017 року проживав з донькою у сестри, а потім повернувся у с. Конатківці Жмеринського району Вінницької області, де і проживає по даний час, а дитина залишилася проживати з тіткою у її будинку, який належить на праві приватної власності [PERSON] загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м. та складається з 3-х кімнат, кухні, веранди та коридору. В дитини є окрема кімната, умебльована належним чином. Відповідно до довідки Пільноолексинецької філії опорного закладу Городецького ліцею №2 Городоцької міської ради, вихованням і навчанням [PERSON] займається [PERSON] , яка піклується життям дитини, постійно бере активну участь у діяльності навчального закладу, відвідує загально шкільні та класні батьківські збори, інші заходи, постійно цікавиться успіхами дівчинки, допомагає у виконання домашніх завдань, організації дистанційного навчання та харчування дитини. Дівчинка завжди чиста, охайна, без поважних причин не пропускає заняття. Навчається у міру своїх можливостей, постійно виконує домашні завдання. На уроках активна, завжди носить із собою необхідне. Батько та матір жодного разу школу, де навчається донька, не відвідували, з вчителями не контактували. Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що вона проживає разом зі своїм з чоловіком [PERSON] , який на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі та бабусею [PERSON] в будинку, що складається з 5-ти кімнат: 2-х житлових і 3-х нежитлових. Будинок підключений до електромережі, опалення пічне. У кімнатах грязно, неприємний запах. Сім`я не забезпечена гігієнічними засобами та необхідними продуктами харчування. Умови проживання не створені для малолітньої дитини [PERSON] , сім`я фінансово не забезпечена, проживає лише на пенсію [PERSON] , що становить 1,400 грн та тимчасові заробітки [PERSON] . Дорослі члени сімї іноді зловживають спиртними напоями. У 2008 році [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох неповнолітніх дітей. Мати [PERSON] не спілкується із донькою [PERSON] , матеріально їй не допомагає. Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що він проживає у будинку загальною площею 38 кв.м., в якому 2 житлові кімнати та 2 нежитлові. Електропостачання підключене, опалення пічне. В кімнатах брудно, речі розкидані, відчувається неприємний запах та запах тютюну. Житлові кімнати умебльовані, однак потребують капітального ремонту. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, права сторона тулуба не функціонує та не має правої ноги. Батько інколи спілкується з донькою [PERSON] по телефону, та не проти, щоб його позбавили батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . З пояснень сусідів, а саме: [PERSON] , [PERSON] вбачається, що мати до дитини не навідується, а батько за дитиною не дивився, зловживав спиртними напоями. Посилаючись на зазначене вище, а також на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] вихованням дитини не займаються, матеріально не допомагають, життям та здоров`ям дитини не цікавляться, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, Шаргородська міська рада як орган опіки та піклування просить позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; передати малолітню дитину [PERSON] органу опіки та піклування Шаргородської міської ради для вирішення питання про подальше влаштування; стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача -Шаргородської міської ради як органу опіки та піклування Бабій С.В. позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; передати малолітню дитину [PERSON] органу опіки та піклування Шаргородської міської ради для вирішення питання про подальше влаштування; стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явилася, але від неї 22.06.2021 надійшла письмова заява про розгляд справи в її відсутності, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.87-88). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, від нього до суду поступила письмова заява про розгляд справи в його відсутності, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.89-92). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що малолітня [PERSON] з трирічного віку проживає біля неї, вона її доглядає, турбується про її виховання та навчання. Мати дитини - відповідач [PERSON] та батько дитини - відповідач [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, за весь час проживання дівчинки в її родині мати жодного разу не довідувалася до дитини, не спілкувалася з нею, не вітала зі святами чи з днем народження, її життям та здоров`ям не цікавиться. Батько спілкується з донькою по телефону, також дівчинка їздить до нього у гості. Дитина проживає в її сім`ї, вона здатна створити для дівчинки належний матеріально-побутовий рівень проживання, забезпечити належне виховання та утримання, стабільні та гармонійні умови життя. ІІ. Заяви, клопотання учасників справи 22.06.2021 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.87-88). Від відповідача [PERSON] 29.06.2021 до суду поступила письмова заява про розгляд справи у його відсутності (а.с.89-92). 07.07.2021 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] до суду надійшла письмова заява про проведення підготовчого засідання у її відсутності (а.с.95-98). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, учасники справи не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву Шаргородської міської ради Вінницької області, як органу опіки та піклування в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а.с. 78-79). Відповідачам [PERSON] , [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 78-79). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] запропоновано в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали подати письмові пояснення щодо позову (а.с.78-79). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] письмові пояснення щодо позову не подала. 07.07.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Соколовської Т.О. у відпустці, справу знято з розгляду, підготовче засідання призначено на 23.07.2021 (а.с. 94). Ухвалою суду від 23.07.2021 закрито підготовче провадження у справі за позовом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, як органу опіки та піклування в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 11 годину 02 серпня 2021 року (а.с. 102-103). Перешкод для здійснення розгляду справи і ухвалення судового рішення судом не встановлено. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом У справі, що розглядається судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімє`ю без шлюбу. Від спільного проживання сторін даного цивільно - правового спору в громадянському шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Конатковецької сільської ради Шаргородського районного управління юстиції у Вінницькій області 15.05.2010 (а.с. 12). Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що державна реєстрація народження дитини [PERSON] проведена відповідно ст. 126 СК України (а.с.13). Батьки малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] вихованням дочки не займаються, матеріальної допомоги на її утримання не надають, життям та здоров`ям дитини не цікавляться, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, що свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов`язків. Дитина, маючи батьків, фактично позбавлена батьківського піклування внаслідок свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до довідки Пільноолексинецької філії опорного закладу Городецького ліцею №2 Городоцької міської ради №162 від 05.01.2021, вихованням і навчанням [PERSON] займається [PERSON] , яка піклується життям дитини, постійно бере активну участь у діяльності навчального закладу, відвідує загально шкільні та класні батьківські збори, інші заходи, постійно цікавиться успіхами дівчинки, допомагає у виконання домашніх завдань, організації дистанційного навчання та харчування дитини. Дівчинка завжди чиста, охайна, без поважних причин не пропускає заняття. Навчається у міру своїх можливостей, постійно виконує домашні завдання. На уроках активна, завжди носить із собою необхідне. Батько та матір жодного разу школу, де навчається донька, не відвідували, з вчителями не контактували (а.с.14,15). Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконкомом Шаргородської міської ради Вінницької області №48 від 29.03.2021, [PERSON] проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , ніде не працює. Склад її сім'ї: чоловік [PERSON] , який на даний час перебуває у місцях позбавлення волі. Іншими даними на гр. [PERSON] міськвиконком не володіє (а.с.30). 10.03.2021 під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що вона проживає разом зі своїм з чоловіком [PERSON] , який на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі та бабусею [PERSON] в будинку, що складається з 5-ти кімнат: 2-х житлових і 3-х нежитлових. Будинок підключений до електромережі, опалення пічне. У кімнатах грязно, неприємний запах. Сім`я не забезпечена гігієнічними засобами та необхідними продуктами харчування. Умови проживання не створені для малолітньої дитини [PERSON] , сім`я проживає лише на пенсію [PERSON] , що становить 1,400 грн та тимчасові заробітки [PERSON] . Дорослі члени сімї іноді зловживають спиртними напоями. У 2008 році [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох неповнолітніх дітей. Мати [PERSON] не спілкується із донькою [PERSON] , матеріально їй не допомагає (а.с.39). Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконкомом Конатковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області №192 від 11.03.2021, [PERSON] проживає та зареєстрований в [ADDRESS] , в даний час не працює, є інвалідом ІІ групи. Іншими даними на гр. [PERSON] виконком сільської ради не володіє (а.с.56). 11.03.2021 під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що він проживає у будинку загальною площею 38 кв.м., в якому 2 житлові кімнати та 2 нежитлові. Електропостачання підключене, опалення пічне. В кімнатах брудно, речі розкидані, відчувається неприємний запах та запах тютюну. Житлові кімнати умебльовані, однак потребують капітального ремонту. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, права сторона тіла не функціонує та не має правої ноги. Батько постійно спілкується з донькою [PERSON] по телефону, а інколи донька приїжджає до нього у гості. [PERSON] не проти, щоб його позбавили батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с.59). Рішенням Шаргородської міської ради №76 від 13.04.2021 вирішено вважати за доцільне позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.68). Згідно довідки «Городоцької ЦРЛ» за медичною допомогою до лікаря педіатра звертається [PERSON] , батько дитини [PERSON] в лікувальному закладі з дитиною не з`являвся (а.с.16). 11.01.2021 під час обстеження матеріально-побутового стану сім`ї [PERSON] встановлено, що остання проживає по [ADDRESS] в будинку, який належить на їйправі приватної власності загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м. та складається з 3-х кімнат, кухні, веранди та коридору. На час обстеження в кімнатах чисто прибрано, ліжка застелені, в дитини є окрема кімната, умебльована та облаштована належним чином. На кухні їжа приготовлена, посуд помитий, є записи продуктів харчування, дитина забезпечена сезонним одягом (а.с.25). Факт ухилення відповідачів [PERSON] , [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дочки [PERSON] підтверджується також висновком органу опіки та піклування Шаргородської міської ради №76 від 13.04.2021 (а.с. 69-72), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання і утримання малолітньої дочки [PERSON] , не забезпечують належних умов для її проживання та навчання, не дбають про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавляться життям доньки. Батьки не забезпечують матеріального утримання, не виявляють інтересу до умов проживання та виховання дитини. Мати [PERSON] взагалі не спілкується з дитиною, не бачила її вісім років. Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), у судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. У пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідачі у даному цивільно - правовому спорі [PERSON] та [PERSON] відзиви на позовну заяву не подали, у судове засідання не прибули, позовні вимоги визнали шляхом подачі до суду письмових заяв про це. Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при ухваленні рішення суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду у справах даної категорії. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц, від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Верховним Судом роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Верховним судом роз`яснено, що так як позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка має серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини, встановлені статтею 166 СК України, то позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У справі, що розглядається судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання і утримання малолітньої дочки [PERSON] , не забезпечують належних умов для її проживання та навчання, не дбають про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавляться життям доньки, мати [PERSON] взагалі не спілкується з дитиною, не бачила її більше 8 років. Батьки не забезпечують матеріального утримання, не виявляють інтересу до умов проживання та виховання дитини, їх поведінка є винною і змінити її в кращу сторону неможливо. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо відповідальності батьків за невиконання обов`язків по вихованню дитини, які регулюються ст.ст. 51Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 141, 150, 164, 165, 166, 171,180 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства". Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У п.47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції… Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві»… У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (справа «Мамчур проти України», № 10383/09, п. 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею…(ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства"). За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч.2 ст.3 СК України). Відповідно до п.п. 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч.1, 2 ст.155 СК України). Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Пленум ВС України у п.15 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. У судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що зі своїми біологічними батьками вона не спілкується, матір взагалі не пам`ятає, батько залишив її у 2017 році. Майже дев`ять років її виховує і утримує сестра батька - [PERSON] , яка забезпечила їй пристойні умови проживання і утримання, приймає активну участь у її шкільному житті, постійно цікавиться її навчанням, дозвіллям. Вона називає [PERSON] бабусею, любить і бажає надалі жити з нею. На думку малолітньої [PERSON] її батьки [PERSON] та [PERSON] підлягають позбавленню батьківських прав. VІ. Висновки суду У справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що позивачем надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дочки [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дочки [PERSON] є виправданим, доцільним та пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дитини на зростання у безпечному середовищі. Таке втручання відповідатиме найвищим інтересам дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ст. ст.180-183, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платників аліментів [PERSON] та [PERSON] , які офіційно ніде не працюють, разом з тим спроможні сплатити аліменти на утримання дочки у мінімальному гарантованому розмірі, визначеному в ч.2 ст.182 СК України. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 908 грн. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп… Оскільки відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.54), суд вважає за необхідне звільнити його від сплати судового збору. У силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved