Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до до ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 06 серпня 2013 року він працював токарем третього розряду в цеху № 50 механічної обробки на механічній дільниці ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" згідно наказу від 02 серпня 2013 року № 42-кр. 17 квітня 2014 року його було звільнено із займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП за власним бажанням згідно наказу від 15 квітня 2014 року № 54-ку. В день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку, у зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 жовтня 2013 року по 17 квітня 2014 року, яку в процесі розгляду справи зменшив до 8 033, 90 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Позивач позов в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки або клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них трудові правовідносини. Виходячи із запису у трудовій книжці Наказом № 42-кр(п) від 02 серпня 2013 року позивача прийнято на роботу токарем третього розряду в цех № 50 механічної обробки на механічну дільницю ПАТ "Констар" (а.с. 4). Наказом № 194 від 29 липня 2013 року про відрахування з ПАТ "Криворізький турбіний завод "Констар" у зв'язку закінченням повного курсу навчання за професією "токар" припинення трудового договору [PERSON] звільнений із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис (а.с. 4). Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості (ст. 97 КЗпП України, ст. 15, 24 Закону України "Про оплату праці"). Відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. Судом встановлено, що в порушення вказаних вимог норм матеріального права позивачеві заробітна плата у період з 01 жовтня 2013 року по 17 квітня 2014 року не виплачувалась, під час його звільнення адміністрацією ПАТ "Констар" остаточного розрахунку з ним не було проведено. Матеріалами справи, зокрема довідкою ПАТ "Констар" від 13 листопада 2014 року № 151/390 (а.с. 13), встановлено, що за періуд з 01.10.2013 року по 17.04.2014 року позивачу нараховано до виплати заробітну плату на суму 8033,90 грн. У квітні 2014 року відповідач здійснив часткову виплату позивачу заробітної плати за жовтень 2013 року на суму 280,66 грн. Тому станом на 01.11.2014 р., заборгованість з заробітної плати відповідачем перед позивачем складає 8033,90 грн.(а.с.13). Таким чином, розмір суми, належної позивачеві при звільненні до видачі за період з 01 жовтня 2013 року по 17 квітня 2014 року, відповідно до довідки ПАТ "Констар" від 22 липня 2014 року № 151/390 (а.с. 13) складає 8 033, 90 грн. З огляду на викладені обставини справи та положення норм матеріального права, суд доходить висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, внаслідок чого з відповідача ПАТ "Констар" підлягає стягненню на користь заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 17 квітня 2014 року у розмірі 8 033, 90 грн. Таким чином, враховуючи диспозитивність судового процесу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості, яка підтверджується довідкою у розмірі 8 033,90 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, на підставі викладеного та враховуючи, що на день розгляду справи відповідачем не проведено належного розрахунку з позивачем на день його відрахування, з відповідача на користь позивача за період затримки розрахунку при відрахуванні з 01 жовтня 2013 року по 17 квітня 2014 року з урахуванням виплат по безробіттю підлягає стягненню середній заробіток у розмірі 8 033,90 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазнає про наступне. Нормами диспозиції ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування працівникові власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди. Вона відшкодовується в разі, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), беручи до уваги ту обставину, що відповідачем було порушено права позивача на своєчасне отримання заробітної плати та отримання відповідного розрахунку під час звільнення, приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі. Разом з цим, з огляду на характер немайнових витрат, обставини, за яких позивачу спричинена моральна шкода, тривалість порушення його трудових прав, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає можливим позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 500 грн. 00 коп. на користь позивача. Також у зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, враховуючи положення ст.ст. 81, 88 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства "Констар" на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial