Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з вищезазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №15.3/СК-061.07.1. від 12.03.2007 року у розмірі 615789,26 доларів США та 9314858,88 грн., що складається з 500000,00 доларів США - суми простроченої заборгованості за кредитом; 115789,26 доларів США - суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 6649292,14 грн. - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1818761,39 грн. - суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 664929,21 грн. - суми трьох процентів від суми простроченого кредиту; 181876,14 грн. - сума трьох процентів від прострочених процентів по кредиту. Представник позивача у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині стягнення простроченої кредитної заборгованості в розмірі 500000,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 115789,26 дол. США, 3% річних в межах строку позовної давності за період з 31.03.2011р. по 31.03.2014 р. в розмірі 607669,70 грн., у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за процентами по кредиту просила відмовити, звернувшись до суду з заявою про застосування позовної давності та зменшення розміру неустойки, надавши письмові пояснення та заперечення, в яких зазначено, що у п.1.1. Кредитного договору визначено, що позивач надає відповідачу кредит на споживчі цілі, згідно ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені спеціальним законом - Закон України "Про захист прав споживачів", вважає, що до правовідносин про надання споживчого кредиту мають бути застосовані, як загальні положення ЦК України про зобов'язання та договір так і приписи частини 2 статті 627 ЦК України, щодо необхідності врахування вимог спеціального законодавства - Закону України "Про захист прав споживачів", згідно з положеннями п. 3 ч. 5 ст. 11 якого до умов про зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зазначивши, що включення відповідачем у договір про споживче кредитування умов про стягнення пені, викладених в п. 4.5., є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності наслідком несправедливих умов договору існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків позивача, розмір пені значно перевищує суму кредиту і згідно висновку Конституційного Суду України є несправедливою умовою цьог Кредитного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову в частині стягнення простроченої кредитної заборгованості в розмірі 500000,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 115789,26 дол. США, 3% річних в межах строку позовної давності за період з 31.03.2011р. по 31.03.2014 р. в розмірі 607669,70 грн. не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову без з'ясування і дослідження обставин справи в цій частині. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2013 року, позов ПАТ «Родовід Банк» було задоволено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2013 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 листопада 2011 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 43-45, том ІІ). Судом у вищезазначеній ухвалі зазначено, що частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції зобов'язаний був встановити та визначити розмір заборгованості по кредитному договору та договорами про внесення змін до вищезазначеного кредитного договору, та в мотивувальній частині рішення навести відповідні розрахунки. Резолютивна частина рішення суду повинна відповідати положенням пункту 4 частини 1 статті 215 ЦПК України. Зокрема, в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ «Родовід Банк». Судом встановлено, що 12 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 15.3/СК-061.07.1 (а.с. 16-19, том І). 27 червня 2007 між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до вищезазначеного Кредитного договору (а.с. 20, том І). 10 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до вищезазначеного Кредитного договору (а.с. 21, том І). Згідно п. 1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 400000,00 дол. США 00 процентів терміном по 12 березня 2010 року включно. Згідно п. 1.3. Кредитного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 15 (п'ятнадцять) процентів річних. Згідно п. 1.5. Кредитного договору строк користування кредитом обчисляється від моменту перерахування грошових коштів за розпорядженням Позичальника або видачі коштів з каси Банку. Згідно п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язується забезпечити повне повернення кредиту на рахунок, вказаний у пункті 1.2 цього Договору, не пізніше 12 березня 2010 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного/депозитного рахунку. Згідно п. 4.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язується сплачувати нараховані проценти за користування кредитом до 10-го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 12 березня 2010 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок вказаний у пункті 1.4. цього Договору. У разі, якщо день сплати процентів співпадає з вихідним (святковим, неробочим) днем. Згідно п. 5.1. Кредитного договору Банк має право у разі порушення Позичальником умов цього Договору, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за фактичний час користування кредитом, можливої пені за порушення строків повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, а у випадку невиконання цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки. Відповідно розрахунку заборгованості станом на 31.03.2014 року у [PERSON] наявна заборгованість за Кредитним договором №15.3/СК-061.07.1 від 12.03.2007 року у розмірі 1466104,09 дол. США, що еквівалентно 16060583,91 грн., в тому числі сума простроченої заборгованості за кредитом становить 500000,00 дол. США, що еквівалентно 5477300,00 грн.; в тому числі сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту становить 115789,26 дол. США, що еквівалентно 1268425,03 грн.; в тому числі загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості становить 773013,49 дол. США, що еквівалентно 8468053,53 грн., в тому числі пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості за період з 22.06.2010 року по 22.06.2011 року становить 185242,91 дол. США, що еквівалентно 2029261,94 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 22.06.2010 року по 22.06.2011 року у розмірі 150410,96 дол. США, що еквівалентно 1647691,89 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами по кредиту за період з 22.06.2010 року по 22.06.2011 року у розмірі 34831,95 дол. США, що еквівалентно 381570,05 грн.; в тому числі загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості становить 77301,35 дол. США, що еквівалентно 846805,35 грн., яка складається з суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у розмірі 60698,63 дол. США, що еквівалентно 664929,21 грн. та суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту у розмірі 16602,72 дол. США, що еквівалентно 181876,14 грн., в тому числі загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості за період з 22.06.2008 року по 22.06.2011 року у розмірі 26006,14 дол. США, що еквівалентно 284886,84 грн., яка складається з суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за період з 22.06.2008 року по 22.06.2011 року у розмірі 19109,59 дол. США, що еквівалентно 209337,90 грн. та суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за період з 22.06.2008 року по 22.06.2011 року у розмірі 6896,55 дол. США, що еквівалентно 75548,94 грн. (а.с. 120-123 том ІІІ). [PERSON] сплатив заборгованість за Кредитним договором №15.3/СК-061.07.1 від 12.03.2007 року частково у сумі 16677,00 дол. США, що еквівалентно 472760,70 грн., у сумі 10033,00 дол. США, що еквівалентно 281385,84 грн., 10646,00 дол. США, що еквівалентно 250788,05 грн., 7500,00 дол. США, що еквівалентно 163372,70 грн., що підтверджується копіями квитанцій та 430,29 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом та нарахованими процентами станом на 27 березня 2015 року (а.с. 207 том ІІІ). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом та нарахованими процентами станом на 17 квітня 2015 року у [PERSON] наявна заборгованість за Кредитним договором №15.3/СК-061.07.1 від 12.03.2007 року у загальній сумі - 570502,97 дол. США, яка складається з: суми поточної заборгованості за кредитом - 00,00 дол. США; суми простроченої заборгованості за кредитом - 500000,00 дол. США; суми поточної заборгованості за процентами по кредиту - 00,00 дол. США; суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 70502,97 дол. США (а.с. 218-219, том ІІІ). Заява представника відповідача про застосування позовної давності підлягає задоволенню, з таких підстав. У відповідності до норми ч. 3 ст. 267 ЦК суд зобов'язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права 22.06.2011 року. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовуються, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вирішуючи питання щодо застосування позовної давності, суд не встановив підстав для визнання причини пропущення позовної давності поважними та прийшов до висновку застосувати позовну давність. Клопотання представника відповідача про зменшення розміру неустойки у вигляді пені до 1000000,00 грн. не підлягає задоволенню, з таких підстав. На підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач та його представник вважають, що такими обставинами є те, що [PERSON] та його дружина на даний час не працюють, підтверджуючи це трудовими книжками, фінансова криза в Україні, що є загальновідомим фактом та не потребує доведення, те, що на утриманні [PERSON] знаходяться двоє неповнолітніх дітей, відсутність доходу та інше. Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. ЦК не містить переліку таких обставин. Це питання вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов'язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо (роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 29.04.94 р. N 02-5/293 "Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань" із змінами та доповненнями), визначаючи в якості обставин, які беруться до уваги у випадку зменшення неустойки, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням сторони. В останньому випадку сторона, що звертається з клопотанням, повинна доводити наявність підстав для зменшення неустойки. Це право суду, а не обов'язок. Оскільки судом встановлено, що розмір неустойки, зокрема значно, не перевищує розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником та інші обставини, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність підстав, передбачених законом, для зменшення неустойки. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, ч.ч. 2- 4 ст. 612 ЦК, ч.ч. 1, 2 ст. 220 ГК, які передбачають відповідальність боржника. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приймаючи визнання відповідачем позову в частині, застосовуючи позовну давність, суд приходить до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial