Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

10 вересня 2015 року представник [PERSON] за договором [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 червня 2015 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнуто з позивача на користь відповідача на утримання дітей [PERSON], 30 квітня 2009 р. н., та [PERSON], 06 травня 2011 р. н., 1200 грн. щомісячно до повноліття дітей. З липня 2015 року матеріальний стан позивача погіршився його було звільнено з роботи, що змусило його стати на облік як безробітного, на час звернення до суду з позовом він виконує разові роботи, його місячний дохід зменшився, що позбавляє його змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, тому просив зменшити розмір аліментів на дітей до 800 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, пояснивши, що після розлучення з відповідачем, він залишив будинок, в якому проживали сторони та їх діти, та який належить батьками позивача, дружині і синам, а сам змушений винаймати квартиру, з липня 2015 року його звільнили з роботи, тобто його матеріальний стан значно погіршився, крім того на час розгляду справи він проживає в цивільному шлюбі та разом з дружиною утримує малолітню дитину дружини, таким чином можливості сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн щомісячно він не має. Поросив судові витрати залишити за ним. Адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснивши, що в звязку з погіршенням матеріального стану позивача та зміною його сімейного стану, він не може платити аліменти в розмірі, встановленому рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року. Крім того, звернув увагу на те, що відповідач не працює, на обліку по безробіттю не стоїть, у відпустці по догляду за дитиною не перебуває, відтак несправедливо вимагає того,щоб зусилля по утриманню дітей докладав лише позивач. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, посилаючись на те, що діти потребують багато уваги, тому вона позбавлена можливості працювати, старший син, [PERSON], перебуває на обліку в туб. кабінеті, крім того страждає на вроджену міопію обох очей, потребує постійного лікування та корекції. Крім того, діти потребують коштів на харчування, навчання та інші речі, необхідні для їх життя та розвитку. Визнала факт того, що позивач після розлучення залишив будинок для проживання їй і дітям, а сам переїхав у наймане житло. Адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечив,посилаючись на те,що позивач встав на облік по безробіттю з метою зменшення розміру аліментів, крім того в його домоволодінні є майстерня, де він виготовляє меблі, від чого отримує дохід. Зазначив, що на час розгляду справи прожитковий мінімум на двох дітей, віку [PERSON] та [PERSON] складає 2310 грн., тому розмір стягнути з [PERSON] аліментів відповідає половині вказаної суми, що являється справедливим розміром, беручи до уваги, що дітей зобовязані утримувати двоє батьків. Звернув увагу на те, що діти часто хворіють респіраторними захворюваннями, [PERSON] вимагає регулярного лікування в офтальмолога, корекції зору та перебуває на обліку в туб. кабінеті. Заслухавши пояснення сторін, їх адвокатів, дослідивши надані сторонами письмові докази, оглянувши матеріали справи № 149/1372/15-ц, судом встановлено таке. З матеріалів цивільної справи № 149/1372/15-ц вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 23 травня 2008 року по 02 лютого 2015 року, від якого у них народились діти: [PERSON], 30 квітня 2009 р. н., та [PERSON], 06 травня 2011 р. н. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 липня 2013 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], та стягнуто з нього на утримання неповнолітніх синів аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. При цьому з вказаного рішення вбачається, що [PERSON] на час розгляду справи працював у приватного підприємця. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 червня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання до досягнення їх сином, [PERSON], 3-х років, в розмірі 300 грн. щомісячно. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 11 червня 2015 року було задоволено позов [PERSON] та збільшено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 1200 грн. щомісячно. При цьому судом було взято до уваги, що [PERSON] працював складальником меблів у ПП Попова, хоча не був офіційно оформлений, не мав утриманців (а. с. 26). 18 серпня 2015 року ВДВС Хмільницького МРУЮ було відкрито виконавче провадження щодо вищезазначеного рішення суду (а. с. 4). З довідки Хмільницького МРЦЗ № 0218/376 вбачається, що [PERSON] з 21 липня 2015 року зареєстрований як безробітний, його дохід з 21 по 31 липня 2015 року становить 0.00 грн (а. с. 5). З довідки Хмільницької міської ради № 1408 від 31 серпня 2015 року вбачається, що [PERSON]. [PERSON], [PERSON] зареєстровані з [PERSON] в м. Хмільнику, по вул.. Чапаєва, 26 (а. с. 6). Згідно довідки № 07-23/1322 від 01 жовтня 2015 року голови будинкового комітету буд. № 21 по вул. Лисенка [PERSON], [PERSON] винаймає помешкання за адресою м. Хмільник, вул. Лисенка, 50, де проживає разом з [PERSON] та її неповнолітньою донькою [PERSON], 2012 р. н. (а. с. 34). Відповідно до довідки КП «Хмільницька ЦРЛ» №05-01/14-764 від 24 вересня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] часто хворіють гострими респіраторними захворюваннями, на обліку з приводу хронічних захворювань не перебувають (а. с. 27). Згідно довідки КП «Хмільницька ЦРЛ « № 29 від 25 вересня 2015 року, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в офтальмолога діагноз вроджена міопія обох очей (а. с.28). Вказане також підтверджується випискою амбулаторного хворого від 21 квітня 2015 року (а. с. 30). У звязку з хворобою дитина потребує лікування, окуляри(а. с. 31). Також [PERSON] перебуває на обліку в Хмільницькому районному тубдиспансері (а. с. 29) Згідно довідки Управління освіти Хмільницької міської ради № 01-15/776 від 28/ вересня 2015 року, [PERSON] за харчування дітей у ДНЗ № 1 за 2014-квітень 2015 рр. сплачено 2505 грн. 18 коп. (а. с. 32). Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, п. 23 ППВСУ № 3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно висновку ВСУ, викладеного у постанові Судової палати у цивільних справах від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, при розгляді позовів, заявлених з підстав, визначених ст. 192 СК України, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 вказаної норми передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а ч. 3 ст. 184 СК передбачає можливість призначення аліментів у твердій грошовій сумі, менше мінімального, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України. З огляду на те, що позивачем доведено факт погіршення його матеріального стану, що вбачається з того, що він з липня 2015 року перебуває на обліку по безробіттю, винаймає житло; факт зміни сімейного стану, оскільки він проживає в цивільному шлюбі та утримує малолітню дитину, беручи до уваги той факт, що позивач залишив своє житло відповідачу та дітям, що не заперечувалось відповідачем, відтак позбавлений можливості користуватись майстернею, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених ст. 192 СК України. При цьому суд бере до уваги те, що відповідач не працює, не перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не знаходиться на обліку в центрі зайнятості, відтак не прикладає значних зусиль для отримання джерела доходу. Одночасно суд бере до уваги той факт, що діти потребують коштів на розвиток, навчання, лікування, харчування, та вважає, що розмір аліментів має становити 900 грн, що являється більшим за встановлений ч. 2 ст. 182 СК України мінімум, та більшою за первинно стягнуту на дітей суму аліментів. Підстав для відмови в задоволенні клопотання позивача щодо залишення за ним судових витрат суд не вбачає. На підставі ст. ст. 182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial