Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач КС «Буковина» звернулися до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що згідно договору кредитної лінії № 001/2603 від 26 грудня 2013 року кредитна спілка "Буковина" надала гр. [PERSON] кредит в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень на термін з 26 грудня 2013 року до 26 грудня 2018 року та на умовах щомісячної сплати процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, КС "Буковина" уклала іпотечний договір від 26 грудня 2013 року з [PERSON] . Згідно Іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] належна Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Новосельською І.Л., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 29 січня 2007 року за реєстровим номером 436, зареєстрованого у Чернівецькому комунальному бюро технічної інвентаризації 6 лютого 2007 року у реєстровій книзі № 147 на сторінці № 196 за реєстровим № 8410. У зв`язку із невиконанням відповідачкою зобов`язань за договором кредитної лінії кредитна спілка "Буковина" звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Договором кредитної лінії № 001/2603 від 26 грудня 2013 року, станом на 13 жовтня 2014 року на загальну суму 225240 грн. 55 коп. та судові витрати в сумі 2252 грн. 40 коп.. 27 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці прийнято рішення, яким задоволено позовні вимоги, а саме: в рахунок погашення боргу [PERSON] перед КС "Буковина" на загальну суму 225 240 грн. 55 коп. за договором кредитної лінії № 001/2603 від 26.12 2013 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - кв. [ADDRESS] , загальною площею 66,90 кв.м., в тому числі житловою площею 39,80 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів та стягнуто із [PERSON] та [PERSON] на користь КС "Буковина" судові витрати на суму 2 252 грн. 40 коп.. У зв`язку з примусовим виконанням рішення суду та на підставі виконавчого листа, старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції 31 січня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46274004, за яким: в рахунок погашення боргу [PERSON] за договором кредитної лінії № 001/2603 від 26.12 2013 р. на загальну суму 225 240 грн. 55 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,90 кв.м., в тому числі житловою площею 39,80 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів на користь Кредитної спілки "Буковина". Позивач зазначає, що боржник [PERSON] сплатила лише заборговані відсотки - 16 219,18 грн., 9 021,37 грн. - пені та 2 252,40 грн. - судового збору на користь КС "Буковина". Станом на сьогоднішній день [PERSON] заборгованість згідно договору кредитної лінії № 001/2603 від 26 грудня 2013 року перед КС "Буковина" не сплатила, вищезгадане рішення суду не виконала, з примусового виконання виконавчого провадження № 46274004, що перебуває у Державній виконавчій службі кошти у погашення боргу до КС "Буковина" не надходили. У зв`язку із закінченням строку дії страхового договору Кредитною спілкою "Буковина" укладено наступні договори про страхування заставленого (іпотечного) майна № 026008- 0007-0000040 від 25.06.2018 року, серія І-358 № 233/020/180000006 від 08.01.2019 року, серія I-358 №233/020/190000022 від 05.07.2019 року, серія І-358 № 233/020/190000036 від 08.01.2020 року, за якими сплачено коштів на загальну суму 3467,54 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 229 від 26.06.2018р., № 6 від 09.01.2019р., № 222 від 08.07.2019р., № 10 від 08.01.2020р. Позивач вказує, що заборгованість відповідачки за період з 24 лютого 2018 року до 31 січня 2020 року та витрати по страхуванню заставленого (іпотечного) майна в межах строку позовної давності (три роки) становить: 3% річних - 11 161,64 грн.; індекс інфляції - 24 860,00 грн.; витрати по страхуванню заставленого (іпотечного) майна - 3 467,54 грн., що станом на 10.02.2020 року становить загальну суму 39 489 (тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 18 коп. Посилаючись на ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, просили стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість у розмірі 39 489 (тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 18 коп.. що складається з: 3% річних - 11 161,64 грн., індексу інфляції - 24 860,00 грн. та витрат по страхуванню заставленого (іпотечного) майна - 3 467,54 грн. на користь Кредитної спілки «Буковина» (рахунок [NUMBER] в філії- ЧОУ АТ „Ощадбанк" м. Чернівці, код ЄДРПОУ 25811231) Відповідно до ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі і відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Представник позивача Андрушак А .О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не визнав в частині нарахування інфляційних втрат. Вказав, що лютий 2018 року не підлягає стягненню нарахування здійснюється з березня 2018 року. Надав власний розрахунок інфляційних втрат КС «Буковина» у зв`язку з простроченням заборгованості на загальну суму 21740,00 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, оглянувшиматеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, встановлено, що 26 грудня 2013 року між Кредитною спілкою "Буковина" (Кредитодавцем) та [PERSON] (Позичальником) укладено договір кредитної лінії № 001/2603, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит в розмірі 200 000 гривень на термін з 26.12.2013 року до 26.12.2018 року, на умовах щомісячної сплати процентів за користування кредитом згідно графіку розрахунків (а.с.4-6). З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 26.12.2013 року між Кредитною спілкою "Буковина" (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавцем) укладено Іпотечний договір, за умовами якого передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] , який посвідчений Шкляр М.М. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу (а.с.7-9). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/8812/14-ц від 27.11.2014 року за позовом КС «Буковина» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення, позов задоволено. В рахунок погашення боргу [PERSON] перед КС "Буковина" на загальну суму 225 240 грн. 55 коп. за договором кредитної лінії № 001/2603 від 26.12 2013 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,90 кв.м., в тому числі житловою площею 39,80 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів та стягнуто із [PERSON] та [PERSON] на користь КС "Буковина" судові витрати на суму 2 252 грн. 40 коп. (а.с.10-11). Рішення набрало законної сили 08.12.2014 року. Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 30 січня 2015 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46274004 на підставі виконавчого листа №727/8812/14-ц від 12.12.2014 року (а.с.12). З інформації про виконавче провадження від 07.02.2020 року, вбачаєтья, що виконавче провадження № 46274004 перебуває в Першому відділі ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на стадії примусового виконання, виконавчий лист №727/8812/14-ц виданий Шевченківським районним судом м.Чернівці 12.12.2014 року не виконано (а.с.13-15). У зв`язку з наведеним, враховуючи ту обставину, що відповідачем не заперечується наявність заборгованості, а також не надано належних та допустимих доказів погашення заборгованості, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 200 000 грн. станом на 31 січня 2020 року. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За своєю правовою природою суми інфляційних втрат не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором. Судом встановлено, що відповідач порушив строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція (частина 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань") Проте, розрахунок позивача за період з 24.02.2018 року по 31.12.2019 року є невірним, оскільки індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому, якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов`язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується. Розрахунок інфляційних втрат представника відповідача також є невірним, оскільки в розрахунку не враховано показник інфляції 100,8% за грудень 2018 року та відповідно дія множення виконана з похибкою. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за період з 01.03.2018 року по 31.12.2019 року на суму боргу в розмірі 200 000 грн., суд дійшов висновку, що сума інфляційних втрат становить 23 060 гривень. Розрахунок здійснено за формулою: 101,1% * 100,8% * 100,0% * 100,0%* 99,3% * 100% * 101,9% * 101,7% *101,4%*100,8% * 101,0% * 100,5% * 100,9% * 101,0% * 100,7% * 99,5% * 99,4% * 99,7% * 100,7% * 100,7% * 100,1% * 99,8% = 1,1153 (показник інфляції). 200 000 * 1,1153 = 223 060 грн. (сума боргу з урахуванням індексу інфляції). 223 060 - 200000 = 23 060 грн. (інфляційні втрати). Три проценти річних від простроченої суми розраховується за формулою: 200000/365*679*3% (за період з 24.12.2018 року по 31.01.2020 року) та становить грошову суму в розмірі 11 161,64 гривень. Судом встановлено, що у зв`язку із закінченням строку дії страхового договору Кредитною спілкою "Буковина" укладено із ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» договір № 026008-0007-0000040 обов`язкового страхування нерухомого майна від 25.06.2018 року та оплачено згідно платіжного доручення № 229 від 26.06.2018р. грошову суму в розмірі 1008 грн. (а.с.16-21). Крім цього, позивачем укладено із ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договори обов`язкового страхування нерухомого майна серії І-358 №233/020/180000006 від 08.01.2019 року, серії I-358 №233/020/190000022 від 05.07.2019 року, серії І-358 №233/020/190000036 від 08.01.2020 року та відповідно оплачено згідно платіжних доручень №6 від 09.01.2019 року грошову суму в розмірі 1008,00 грн., № 222 від 08.07.2019р. - грошову суму в розмірі 725,77 грн., № 10 від 08.01.2020р. - грошову суму в розмірі 725,77 грн. (а.с.23-34). Пунктом 3.1.9. Іпотечного договору № 18162 від 26.12.2013 року передбачено, що Іпотекодавець дає свою згоду Іпотекодержателю на страхування заставленого майна Іпотекодавця, укладання відповідного договору страхування у випадку, якщо дія попереднього страхового договору про страхування заставленого майна закінчився. Іпотекодавець зобов`язується першочергово відшкодувати Іпотекодержателю витрати, пов`язані зі страхуванням майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що загальний розмір заборгованості відповідача за період з 24 лютого 2018 року по 31 січня 2020 року на суму боргу в розмірі 200 000 грн. по інфляційних втратах, 3 % річних та витратах по страхуванню заставленого (іпотечного) майна, складає 37689,18 грн., з яких грошова сума 11 161,64 грн. - 3% річних, грошова сума 23 060 грн. - інфляційні втрати, грошова сума 3 467,54 грн. - витрати по страхуванню заставленого (іпотечного) майна. За положеннями ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На підставі викладеного, оцінюючи повно, всебічно докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: за період з 24 лютого 2018 року по 31 січня 2020 року з відповідача необхідно стягнути 3% річних в розмірі 11 161,64 грн., іінфлчційні втрати в розмірі 23 060 грн., а також витрати по страхуванню заставленого (іпотечного) майна в розмірі 3 467,54 грн.. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд не порушив принципу процесуальної рівності сторін, оскільки відповідач про судовий розгляд справи належним чином, скористався правом на правову допомогу адвоката. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 10.02.2020 року (а.с.3), в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial