Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

27 травня 2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2011 року в загальній сумі 11572,08 грн., яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 2266,69 грн., пеня за прострочене зобов`язання в сумі 6490,56 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1787,59 грн., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 527,24 грн. - процентна складова. В обґрунтування свого позову зазначав, що 22 лютого 2011 року між Банком та відповідачкою був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приватбанк" з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити заочний розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2011 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ "Приватбанк», за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з даним договором до його укладання і погодилася з його умовами. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, що передбачені Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно даних Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 55 днів пільгового періоду» штраф за порушення строків платежів за будь -яким із грошових зобов`язань становить 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідачка, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховувала платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим станом на 17 квітня 2019 року за нею утворилася заборгованість в загальній сумі 11572,08 грн., яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 2266,69 грн., пеня за прострочене зобов`язання в сумі 6490,56 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1787,59 грн., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 527,24 грн. - процентна складова. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач здійснювала погашення кредитного боргу та отримувала грошові кошти з карткового рахунку на протязі всього періоду заборгованості. Разом з тим, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобов`язань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов`язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова), суд приходить до висновку про часткове стягнення штрафу, нарахованого на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової, що підлягає зменшенню до 113,33 грн. (2266,69 х 5% ), оскільки проценти на неустойку нараховані бути не можуть. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 17 квітня 2019 року в загальній сумі 2880,02 грн., яка складається з наступного: - заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 2266,69 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - -штраф (процентна складова) - 113,33 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 478,14 грн.(24,89% від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial