Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 1117 про стягнення з неї, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 21354,06 грн. за кредитним договором № 401344693 від 13.12.2012 року. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем відкрито виконавче провадження ВП № 62436199 про стягнення з неї, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованості в розмірі 21354,06 грн., стягувачем в якому є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Про відкриття виконавчого провадження вона дізналася випадково, коли на адресу підприємства, де вона працює - ТОВ "ФОРФУД", надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.07.2020 року за ВП № 62436199. Вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження № 62436199 став виконавчий напис № 1117 від 21.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. Адвокатом Серебряковим Е.С., який діяв в її інтересах, подано адвокатський запит до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. про надання копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 24.12.2020 року за р. № 24/12-1. На адвокатський запит, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. надав відповідь від 12.01.2021 року № 04/01-16, в якій повідомив, що з 31 січня 2020 року його нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу було припинено, а документи діловодства та архіву згідно вимог законодавства були передані до Київського державного нотаріального архіву. Таким чином, отримати інформацію у нотаріуса на підставі якої вчинено ним виконавчий напис, виявилося неможливим. Крім того, 24.12.2020 року адвокатом Серебряковим Е.С., в її інтересах, був поданий до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича адвокатський запит за № 24/12-1 про отримання інформації та надання копій матеріалу виконавчого провадження ВП № 62436199 від 03.07.2020 року. На адвокатський запит, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович надав відповідь від 11.01.2021 № 959 з копіями наступних документів: виконавчий напис № 1117 від 21.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.; заява стягувача про примусове виконання рішення; постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62436199 від 03.07.2020 року. Так їй стало відомо, що підставою для відкриття виконавчого провадження ВП № 62436199 від 03.07.2020 року став виконавчий напис від 21 січня 2020 року за р.№1117, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про звернення стягнення з неї на користь Відповідача за кредитним договором № 401344693 від 13.12.2012 року укладеним з ПАТ «Альфа - Банк» на загальну суму 21354,06 грн. Ознайомившись з матеріали виконавчого провадження, не можу погодитись з вимогами стягувача, а виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню. З огляду на те, що копію Кредитного договору, про який йде мова у оскаржуваному виконавчому написі, ані приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович, ані приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович не надали, то надати свої заперечення щодо даного договору, вона не має можливості. Крім того, жодних коштів від ПАТ «Альфа - Банк» або від інших банківських установ, вона не отримувала і жодних зобов`язань перед банками не має. Суттєвим є той факт, що Відповідачем або ПАТ «Альфа - Банк» не була направлена на її адресу письмова вимога або претензія/лист про порушень зобов`язання за кредитним договором, чи її було повідомлено про наявний кредитний борг у будь - який інший спосіб. Також, Відповідач не повідомив її, що до нього перейшло право вимоги за Кредитним договором і не надавав підтверджуючих документів цього. Про існування заборгованості перед Відповідачем їй стало відомо випадково і лише при примусовому стягненні боргу з неї, а будь-які претензії, вимоги, листи на її адресу від Відповідача чи ПАТ «Альфа - Банк» їй не надходили. Відтак, їй невідомі обставини та підстави, з яких Відповідач_має право вимагати від неї сплати заборгованості за Кредитним договором укладеним з ПАТ «Альфа - Банк» у розмірі 2 354,06 грн. і чим це підтверджено. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не звернув уваги на те, що період за який стягується заборгованість перевищив строк позовної давності, оскільки у виконавчому написі визначено, що стягненню підлягає сума за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року і жодним документом не підтверджено розрахунок заборгованості за визначений період. На теперішній час, не зрозуміло, на підставі яких документів, нотаріусом було вчинено виконавчий напис і чи дійсно заборгованість була безспірною, і чим був пропущений строк позовної давності, і що у нотаріуса дійсно були всі підстави для вчинення виконавчого напису. З огляду на наведене, вважає, що є підстави вважати, що виконавчий напис № 1117 від 21.01.2020 року вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем з порушенням вимог діючого законодавства України та є таким, що підлягає скасуванню. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.32) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення та вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №62436199, відкритого 03.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олега Володимировичем з примусового виконання виконавчого напису № 1117 від 21.01.2020 року, до набрання законної сили судовим рішенням.(а.с.30) Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник ТОВ "Фінансова компанія управління активами" в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог.(а.с.51) Третя особа - Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревичов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 січня 2020 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинено виконавчий напис №1117 про звернення стягнення: з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно, суму у розмірі: 8462,28 грн - заборгованість за тілом кредита, 4057,77 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 8684,01 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 150,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 21354,06 грн.(а.с.14) Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №624361 від 03.07.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1117 виданий 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічом О.М. про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованість в розмірі 21354,06 грн.(а.с.10-11) 13.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ "Альфа-банк" було укладено кредитний договір №401344693, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 14049,27 грн, з 01% річних, що підтверджується копією кредитного договору.(а.с.40) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Надані нотаріусом документи не дають можливості встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором, бо серед документів, що були надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з рахунку, фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими наданими відповідачем доказами про безспірність заборгованості. Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.06.2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливобезпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Гуревічов О.М. не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останнім суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізналася після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, зокрема й щодо строків звернення до нотаріуса з такою вимогою, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 8, ч. 10 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. В матеріалах справи наявні копія Договору про надання правової допомоги від 12 березня 2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Шамета І.В., акт пвиконання робіт по договору про надання правової допомоги від 12 березня 2021 р та отримання коштів від клієнта на надання професійної правничої допомоги від 19.04.2021 року в розмірі 2700 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача в розмірі 2700 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. 00 коп., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved