Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Бір", Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства у порядку спадкування та зобов'язання вчинити певні дії. З позову [PERSON] вбачається, що [INFO] померла [PERSON], мати позивача. За життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй частину господарства розташованого в селі Бірки Зіньківського району Полтавської області та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла доньці [PERSON]. Позивач постійно була зареєстрована та проживала разом з матір'ю [PERSON] в селі Бірки Зіньківського району Полтавської області і вела спільне господарство, після її смерті прийняла спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном. [PERSON] з 1956 року по 1977 рік працювала в колгоспі ім. Куйбишева, який згідно рішення зборів перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Куйбишева ( протокол від 20.11.1992 року №4). Згідно рішення зборів колективне сільськогосподарське підприємство ім. Куйбишева реорганізовано в сільськогосподарський багатофункціональний кооператив "Бір" ( протокол від 09.02.2000 року №2). Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 01.12.2014 року за позивачем, як за спадкоємицею визнано право власності на земельну частку пай розміром 4.26 в умовних кадастрових гектарах. Під час слухання цивільної справи про визнання права власності на земельний пай позивач дізналася, що [PERSON] мала право і на майновий пай, але за життя він їй не виділявся. [PERSON] посилається на те, що її мати помилково не була внесена до списку громадян - членів КСП, які мають право на майновий пай в майні підприємства, тому їй за життя не було видано сертифікат на майновий пай. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд визнати за нею право власності на майновий пай у майні колишнього КСП ім. Куйбишева правонаступником якого є СБК "Бір" Зіньківського району Полтавської області на який мала право [PERSON], яка померла [INFO] та зобов'язати СБК "Бір" провести розрахунок майнового паю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі,послався на обставини викладені в позовній заяві, представник відповідача сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Бір" адвокат Поденежний Г.О. позов не визнав, представник відповідача Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судові засідання 27.04.2015 року, 14.05.2015 року та 29.05.2015 року не з'явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позов визнав. Суд,заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі,дослідивши та проаналізувавши матеріали справи,надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Відповідно до ст.9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою або в іншій за згодою сторін, формі. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Згідно Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», підприємство діє на основі статуту. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємством, якому передані окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Загальні збори членів підприємства або збори уповноважених є вищим органом самоврядування у підприємстві. Відповідно до «Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року, список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників майна. За рішенням загальних зборів та зазначеної комісії, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. Також до списку можуть бути внесені й інші категорії осіб, наприклад, такі, що відпрацювали у господарстві довгий час і вибули з поважних причин. Враховуючи вищевикладене, включення у список такої категорії громадян є виключною компетенцією і прерогативою комісії та загальних зборів співвласників майна. Судом встановлено, що [PERSON] з 1956 року по 1977 рік працювала в колгоспі ім. Куйбишева, який згідно рішення зборів уповноважених перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Куйбишева ( протокол №4 від 20.11.1992 року) КСП ім. Куйбишева реорганізовано в сільськогосподарський багатофункціональний кооператив "Бір" згідно рішення зборів уповноважених ( протокол №2 від 09.02.200 року) (а.с.11).[PERSON] померла [INFO] в селі Бірки Зіньківського району Полтавської області (а.с.9). [PERSON] народилася 26.10.1960 року в селі Бірки Зіньківського району Полтавської області ( а.с.6). Відповідно до заповіту від 21 січня 1997 року на випадок смерті [PERSON] зробила слідуюче розпорядження: яким належну їй частину господарства розташованого в селі Бірки Зіньківського району Полтавської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла доньці [PERSON] (а.с.8). З довідки виданої Бірківською сільською радою Зіньківського району Полтавської області від 28.08.2014 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і разом з нею за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON]- чоловік, [PERSON]- донька,[PERSON]- зять, [PERSON]- внук,[PERSON]- внук ( а.с.10). Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 01.12.2014 року визнано за [PERSON] право власності на земельну частку пай в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева правонаступником якого є СБК "Бір" розміром 4.26 умовних кадастрових гектарів згідно сертифіката [NUMBER], виданого 30 грудня 1997 року Зіньківською районною державною адміністрацією Полтавської області після померлої [PERSON], [INFO] в селі Бірки, Зіньківського району, Полтавської області та виділити у власність [PERSON] вказану земельну частку (пай) із земель запасу Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області( а.с.12). З сертифікату на право на земельну частку пай [NUMBER] вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку пай у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева розміром 4.26 умовних кадастрових гектари(а.с.16). З повідомлення сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Бір" вбачається, що [PERSON] працювала в КСП ім. Куйбишева, правонаступником якого являється СБК "Бір" з 1955 року по 1976 рік. Розпаювання майна проводилось станом н 1992 рік, на момент розпаювання [PERSON] працювала в Бірківській школі Зіньківського району Полтавської області і не являлась членом СБК "Бір". У списки на розподіл майна [PERSON] не включена (а.с.37). Суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією особою, оскільки цей факт підтверджено повідомленням Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 25.05.2015 року № 02-31/224 (а.с.72). Крім цього з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом про визначення за нею права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства у порядку спадкування та зобов'язання вчинити певні дії [PERSON] лише 23.03.2015 року, тобто через 12 років після відкриття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON]. Як на причину поважності пропуску строку позивач посилався на те, що про порушення свого права він дізнався безпосередньо перед зверненням до суду. Відповідно до ст.71 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст.76 ЦК УРСР). Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін по справі. Згідно із ч.1 ст.80 ЦК Української PCP закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року),правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 6 передбачено застосування його правил про позовну давність до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Встановивши, що обставини, на які посилався позивач як на поважність причин пропуску строку позовної давності, не можуть бути визнані поважними, суд відмовляє у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Твердження позивача про те, що порушення свого права на одержання майнового паю позивач дізнався під час слухання цивільної справи в суді про визнання права власності на земельну частку пай по якій 01.12.2014 року Зіньківським районним судом Полтавської області прийнято рішення, суд оцінює критично з урахуванням у т.ч. наступного. Під час складання списку членів колгоспу, які мають право на отримання майнового паю [PERSON] - мати позивача не була включена до списку даного підприємства, і їй не могло бути невідомо про те, що її не включено до даного списку, оскільки під час проведення розпаювання майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева в масштабах держави проводилось ряд заходів : статті в газетах, телевізійні і радіопередачі/ направлені на роз'яснення порядку і мети розпаювання земель, в колективних сільськогосподарських підприємствах проводились загальні збори членів вказаних підприємств, на яких вирішувались питання пов'язані з розпаюванням землі, майна вказаних підприємств,обговорення і затвердження списків членів КСП, які мають право на отримання земельних і майнових паїв,вивішування вказаних списків в приміщеннях сільськогосподарських підприємств, для детального ознайомлення з ними громадян. Як вбачається з архівного витягу Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 23.10.2014 року № 01-40/50, [PERSON] в 1997 році зверталась з заявою до загальних зборів КСП ім. Куйбашева села Бірки Зіньківського району Полтавської області про включення в списки на земельний пай (а.с.14),стосовно включення в списки на майновий пай не зверталась. Крім цього позивач [PERSON] згідно довідки Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 29.04.2014 року № 182, на час смерті [INFO] [PERSON] проживала разом і їй було достовірно відомо про відсутність у останньої сертифікату на майновий пай (а.с.10). Отже , звернувшись до суду з позовом лише 23.03.2015 року , позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності, крім цього суд не вбачає порушення суб'єктивного права, що є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту, а тому, вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відсутні законні підстави для цього. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed