Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У лютому 2014 року позивач публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діють законні представники [PERSON] і [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський районний відділ Державної міграційної служби у м. Києві, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про виселення та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит"), правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №26-07-Ил/10, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 198000,00 доларів США строком на 15 років з 11 жовтня 2007 року до 10 жовтня 2022 року шляхом відкриття позичальнику відновлювальної кредитної лінії. Процентна ставка за користування кредитом становила 14% річних. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком погашення кредиту та сплати процентів, який є невід ємним додатком до договору. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 жовтня 2007 року №26-07-Ил/10, [PERSON] передала ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], про що між сторонами було укладено іпотечний договір від 11 жовтня 2007 року. У зв'язку з невиконанням позичальником умов договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 жовтня 2007 року №26-07-Ил/10 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Оболонського районного суду від 31 січня 2012 року у справі №2-464/12 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 жовтня 2007 року №26-07-Ил/10 звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS]. Після цього банк звернувся до відповідачів з письмовою вимогою про необхідність виселитись з квартири [ADDRESS], проте ця вимога була проігнорована відповідачами. З цих підстав ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просило суд виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Представники позивача у судовому засіданні позов свого довірителя підтримали, просили суд його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON], який є законним представником неповнолітнього [PERSON], проти позову заперечував у зв'язку з його безпідставністю, просив суд відмовити у його задоволенні. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, а також зазначили, що [PERSON] є неповнолітнім, він та члени його сім'ї не забезпечені іншим житлом, окрім квартири [ADDRESS], а тому не можуть бути виселені з неї. З цих підстав просили представники відповідачів просили суд відмовити ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні стверджував, що підстави для задоволення позову ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відсутні, а тому просив суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи Оболонського районного відділу Державної міграційної служби у м. Києві у судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності її представника. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 жовтня 2007 року №26-07-Ил/10, за умовами якого банком надано [PERSON] кредит у сумі 198000,00 доларів США строком на 15 років з 11 жовтня 2007 року до 10 жовтня 2022 року шляхом відкриття позичальнику відновлювальної кредитної лінії. Процентна ставка за користування кредитом становила 14% річних. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком погашення кредиту та сплати процентів, який є невід ємним додатком до договору (а. с. 21-30). Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 жовтня 2007 року №26-07-Ил/10, [PERSON] передала ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], про що між сторонами було укладено іпотечний договір від 11 жовтня 2007 року (а. с. 31-34). Додатковим договором від 15 травня 2008 року №1 було внесено зміни до п. 1 іпотечного до договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 жовтня 2007 року №26-07-Ил/10, а тому ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Оболонського районного суду від 31 січня 2012 року у справі №2-464/12 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 жовтня 2007 року №26-07-Ил/10 звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" права на продаж будь-якій особі цього предмета іпотеки за початковою ціною у розмірі 906488,02 грн (а. с. 13-16). Вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2012 року та набрало законної сили (а .с. 17-20). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] (а. с. 12) Також у цій квартирі без реєстрації місця проживання постійно мешкає [PERSON], про що останній зазначив у своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні. Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] 16 березня 2012 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" надіслало [PERSON] та [PERSON] письмову вимогу про необхідність добровільно звільнити житлове приміщення (а. с. 49-50, 51, 52). Аналогічні вимоги про необхідність виселитись з квартири були надіслані [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2012 року та отримані ними 08 серпня 2012 року (а. с. 42-43, 44, 45-46, 47). 10 грудня 2013 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" надіслало [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] рекомендованим поштовим відправленням письмову вимогу про необхідність добровільно звільнити квартиру [ADDRESS] протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Відповідач [PERSON] отримав цю вимогу 02 січня 2014 (а. с. 36-37, 38, 39, 40, 41). П. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, визначено, що рекомендоване поштове відправлення - це реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. П. 92 та п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, встановлено, що рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абз. 4 п. 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Оскільки 10 грудня 2013 року банком були надіслані відповідачам письмові вимоги про необхідність добровільно звільнити квартиру [ADDRESS], які були отримані повнолітнім членом сім'ї [PERSON] - [PERSON], отже, вони вважаються врученими всім адресатам відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270. З огляду на викладене суд вважає, що ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було дотримано вимоги ст. 40 Закону України "Про іпотеку" щодо повідомлення мешканців житлового приміщення, на яке звернуто стягнення на предмет іпотеки, про необхідність виселитись з займаного приміщення. Проте протягом місяця з дня отримання вимоги про виселення відповідачі у добровільному порядку не звільнили займане житлове приміщення. Згідно з нормами ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Укладаючи іпотечний договір від 11 жовтня 2007 року, іпотекодавець засвідчила, що внаслідок передачі в іпотеку квартири [ADDRESS] не буде порушено прав та законних інтересів будь-яких осіб, в тому числі неповнолітніх (п. 6.1. договору). Крім того, [PERSON] взяла на себе обов'язок без дозволу іпотекодержателя не реєструвати в квартирі, що була передана в іпотеку, місце проживання будь-яких осіб (п. 8.1.10. договору). Судом встановлено, що місце проживання неповнолітнього [PERSON] було зареєстровано у квартирі [ADDRESS] без згоди іпотекодержателя ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 10 лютого 2009 року. Тобто на момент укладення іпотечного договору від 11 жовтня 2007 року [PERSON] не мав користування згаданою квартирою. Ураховуючи те, що на момент укладення іпотечного договору від 11 жовтня 2007 року неповнолітній [PERSON] не мав права користування квартирою [ADDRESS], позаяк реєстрація його місця проживання в указаній квартирі відбулася вже після укладення цього договору, твердження відповідачів про необхідність отримання дозволу органу опіки та піклування на виселення [PERSON] є помилковим. За положеннями ч. 4 ст. 109 ЖК України виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому ч. 3 цієї статті. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" поняття реєстрації визначено як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції Ст. 7 цього ж Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про про виселення. Таким чином, рішення суду про виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] буде достатньою правовою підставою для зняття [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстрації місця проживання за цією адресою. Більш того, позивач не вказав орган з питань реєстрації у якості відповідача у справі, представники ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" не заявляли клопотань про залучення його в якості співвідповідача у справі, а покладення рішенням суду обов'язків на особу, яка не є відповідачем у справі, не допускається. Отже, у задоволенні позову в частині зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] слід відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" судовий збір у сумі 243,60 грн. (по 74,47 грн. з кожного). З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 38-40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 Житлового кодексу України та,

Outcome: partial