Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

26 червня 2019 року акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що АТ "Криворізька теплоцентраль" є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення. Між позивачем та відповідачем, 18 жовтня 2014 року укладено договір купівлі-продажу теплової енергії (далі -Договір). Відповідно до укладеного договору позивач бере на себе зобов`язання постачати відповідачу теплову енергію на об`єкт - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію у терміни передбачені договором. На виконання своєї статутної мети АТ "Криворізька теплоцентраль" здійснює постачання теплової енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Так як будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення, копії яких додаються. Пунктом 3.2.5 Договору встановлено, що споживач-покупець зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої енергії в обсягах і в терміни, які визначені Договором. У період з 01.03.2017 по 25.04.2019 відповідач, в порушення умов Договору, не виконав свої зобов`язання, не проводив розрахунки за спожиту теплову енергію своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 18.06.2019 утворилась заборгованість у сумі 11 211,25 грн. За порушення строків оплати за поставлену теплову енергію відповідачу, з урахуванням положень ст.ст. 549, 625 ЦК України, нараховано 3% річних у сумі 295,38 грн, пеню у сумі 455,42 грн., 7 % штрафу у сумі 310,16 грн та компенсацію за інфляційні витрати, у розмірі 893,84 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 13 166,05 грн, з яких: - заборгованість за спожиту теплову енергію - 11 211,25 грн; - інфляційні втрати - 893,84 грн; - 3% річних - 295,38 грн; - пеня - 455,42 грн; - 7% штраф - 310,16 грн. 29 липня 2019 року, ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, матеріали цивільної справи надіслано за підсудністю до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. На підставі ухвали суду від 28 серпня 2019 року, прийнято позовну заяву до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи здійснювати без виклику сторін. Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, у позову просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, про що свідчить лист-повідомлення суду від 28.08.2019 за вих. №12628, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до них мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією. АТ "Криворізька теплоцентраль" є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення. Згідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від комунального підприємства "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, з 01.10.2013, виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання до будинку [ADDRESS] є АТ "Криворізька теплоцентраль". Відповідно ч. 4 ст. 319 і ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. У розумінні ЗУ "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією №1198, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Згідно до положень п. 40 Правил користування тепловою енергією №1198, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договру та даних Правил. Згідно до п. 3 вказаних Правил, "Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору або закону". Так, між позивачем та відповідачем, 18 жовтня 2014 року, укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №1349. Відповідно до умов Договору, позивач бере на себе зобов`язання постачати відповідачу теплову енергію на об`єкт - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію у терміни передбачені договором (а.с. 9-14). Згідно до договору купівлі-продажу від 16.11.2001, відповідачу належить на праві приватної власності трикімнатна квартира, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). З розрахунку, наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідача, яка у період з 01.03.2017 по 25.04.2019, станом на 18.06.2019 складає - 11 211,25 грн. Отже, суд вважає, що обставини порушення оплати за спожиту теплову енергію є доведеними повністю, внаслідок чого позивач отримав право на відшкодування завданих йому збитків в судовому порядку. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Так, відповідно до п. 7.2.7 Договору, за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. До позову, позивачем надано розрахунок пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних, тому, враховуючи що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних саме у такому розмірі та за вказаний період. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved