Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за особовим рахунком [NUMBER] в сумі 13712 грн. 50 коп., а також 2102 гривні судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , за якою в березні 2016 року відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та користуються послугами ЛМКП «Львівводоканал», однак, всупереч ст.68 Житлового кодексу оплату за такі послуги здійснюють не в повному обсязі. В грудні 2019 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 грудня 2019 року у видачі судового наказу було відмовлено. В липні 2020 року відповідачам було надіслано претензійний лист про необхідність оплати суму боргу за надані послуги, яка станом на 01.07.2020 року становила 10995 грн. 09 коп., однак такий залишився без виконання. У зв`язку із відсутністю засобу обліку спожитої води нарахування за даною адресою проводиться згідно із нормами водопостачання, а саме 8,52 м.куб. за 1 особу за місяць за послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Станом на 01.12.2020 року заборгованість відповідачів за період з 01.05.2016 року до 01.12.2020 року становить 13712,50 грн. За наведеного, просить позов задоволити. У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримання позовних вимог та ствердила, що не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Дослідивши подані докази, наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до приписів ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Обов`язок споживача оплачувати за комунальні послуги закріплений також статтею 160 ЖК України, згідно з якою члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Згідно із ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Згідно з вимогами статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Так, згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 цього Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п.3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна позиція міститься у висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27 червня 2008 року № 190, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2008 року за № 936/15627, встановлено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору. Згідно із п. 17, 21 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 плата за надані послуги вноситься щомісячно за нормами і тарифами, з розрахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця та за нормами на ведення особистого підсобного господарства або за показаннями засобів обліку води і теплової енергії, встановленими на вводі у будинок чи у квартиру (приватний будинок), та тарифами за 1 куб. метр води або 1 Гкал. теплової енергії. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.А у відповідності до п. 30 даних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Так, судом встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2019 року в справі № 462/7732/19 було відмовлено ЛМКП «Львівводоканал» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с. 7/. З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 24.11.2020 року №1565, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] /а.с. 4/ на праві власності належить відповідача [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані у вказаній квартирі разом із [PERSON] та малолітньою [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що відповідачам надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, відмови ними від надання позивачем послуг у встановленому законом порядку, що б давало підстави для звільнення їх від оплати, суду не надано. Згідно із відомостями про нарахування та оплату за централізоване постачання холодної води та водовідведення від 23.12.2020 року вбачається, що заборгованість за адресою [ADDRESS] з 01.05.2016 року по 01.12.2020 року становить 13712 грн. 50 коп. При цьому нарахування проведено згідно із нормами водопостачання /а.с.6/. Також судом встановлено, що 13.07.2020 року відповідачам було надіслано претензійний лист про необхідність оплати суму боргу за надані послуги, яка станом на 01.07.2020 року становила 10995 грн. 09 коп., однак така не сплачена /а.с. 5/. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачі, отримавши у період з 01.05.2016 року по 01.12.2020 року послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, мали обов`язок оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, однак не здійснили оплати, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 13712,50 коп., тому такі позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 700,67 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved