Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" звернулись до суду із позовом, в якому просять в рахунок погашення боргу за кредитним договором №014/1932/74/101669 від 21 липня 2008 року на суму в розмірі 765 315,44 грн. звернути стягнення на нерухоме майно [PERSON], а саме: [ADDRESS], загальною площею 53,2 кв.м., що складається із двох житлових кімнат, житловою площею 26,4 кв.м., і знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачу на праві власності, надати позивачу право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", за ціною, встановленою на підставі оцінки суб"єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, надати позивачу право на проведення усіх дій, пов"язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів та технічної документації на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з»явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Також надав суду письмову заяву зі згодою про розгляд справи, за можливості, у порядку заочного розгляду. Суд за таких обставин вважає можливим розглянути справу у його відсутності за наявними у справі доказами. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. За таких обставин суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за усіма правами та обов"язками є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1932/74/101669, згідно якого, відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти у сумі 90 741,00 доларів США з відсотковою ставкою 13,5% річних строком до 21 липня 2028 року. У відповідності до вимог п.1.1.2 кредитного договору, кошти були надані на придбання нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 15.7 кредитного договору, відповідач був повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в "Райффайзен Банк Аваль" та орієнтовну вартість кредиту відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач прийняв на себе зобов"язання щодо погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком №1 до цього договору, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5%, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, а також при кінцевому погашенні кредиту. Згідно п. 16.3 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов"язань за цим договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України та ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін узгоджені ними, та умови, що є обов'язковими у відповідності з актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною ст. 192 Цивільного кодексу України, визначено, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 3 ст. 533 Цивільного кодексу України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Так згідно Закону України „Про банки і банківську діяльність", ст. 47, 49, банки мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. А ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлює зобов'язання позикодавця повернути грошові кошти у такій самій сумі. Оскільки відповідно до п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що до відносин за кредитним договором застосовуються ті ж положення, що і за договором позики ( ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України), позичальник зобов'язаний повернути кредит в тій самій валюті, в якій ним отримано кредит. Таким чином, право позивача здійснювати кредитування в іноземній валюті та, відповідно, обов'язок відповідача повернути кошти в такій самій валюті встановлені діючим законодавством України та умовами укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору. У відповідності до п. 9.1 кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов"язань за цим договором, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред"явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до умов кредитого договору. Відповідно до частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України, наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач взятих на себе зобов"язань не виконав, у зв"язку з чим, згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 25 грудня 2013 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 95 748,21 доларів США ( в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 765 315,44 грн.), яка складається: - залишок заборгованості за кредитом 84 460,90 доларів США ( в еквіваленті за курсом Національного банку України 675 095,97 грн.), в тому числі прострочена заборгованість 796,06 доларів США; - заборгованість за відсотками 5 842,65 доларів США ( в еквіваленті за курсом Національного банку України 46 700,30 грн.); - сума пені, нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості та сплати відсотків 5 444,66 доларів США ( в еквіваленті за курсом Національного банку України 43 519,17 грн.). 21 липня 2008 року в якості забезпечення виконання позичальником своїїх зобов"язань за кредитним договором, між сторонами був укладений іпотечний договір №014/1932/74/101669/1, згідно умов якого, предметом іпотеки є нерухоме майно - [ADDRESS], загальною площею 53,2 кв. м, що складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,4 кв. м., і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Квартира належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №776, посвідченого 21 липня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя за основним зобов"язанням. Стаття 12 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов"язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов"язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, на підставі викладеного вище, позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором та дострокового стягнення суми отриманого кредиту за кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved