Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

20 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 червня 2015 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнуто з позивача на користь відповідача на утримання дітей [PERSON], 30 квітня 2009 р. н., та [PERSON], 06 травня 2011 р. н., 1200 грн. щомісячно до повноліття дітей. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року за позовом [PERSON] зменшено розмір стягуваних аліментів та стягнуто на двох дітей 900 грн щомісячно до їх повноліття. З огляду на те, що після ухвалення судом рішення від 01 жовтня 2015 року, змінилися обставини, які зумовили його прийняття, зокрема відповідач вигнав її з дітьми з його будинку, тому вона змушена винаймати житло, збільшились доходи відповідача, оскільки він працює за кордоном, а житло здає, крім того зріс розмір прожиткового мінімуму для дитини, просила змінити розмір присуджених з відповідача аліментів до 3000 грн щомісячно на двох дітей. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, зазначивши, що з будинку він позивача не виганяв, вона з дітьми поїхала сама, необхідності оренди житла позивачу він не бачить, будинок він не здає, аліменти він сплачує систематично, крім того допомагає дітям матеріально, тому просив в задоволенні позову відмовити. Позивач у відповіді на відзив зазначила, що саме відповідач створив неможливі умови проживання їй та дітям в його будинку, на обліку по безробіттю не стоїть, відтак роботу не шукає, дітям не допомагає та з ними не спілкується. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задоволити. Зазначила, що діти відвідують школу в м. Хмільнику, старший син, [PERSON], через захворювання очей регулярно лікується в м. Вінниці, потребує окуляри. Крім того дітям потрібен одяг, шкільне приладдя, продукти харчування. Позивач не заперечувала, що відповідач зустрічається з дітьми та купував їм речі, однак часто речі не підходять, а потреба у матеріальному забезпеченні у дітей постійна. Відповідач проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що дійсно їздив на заробітки в Польщу, дітей він відвідує, купує їм одяг, щодо будинку зазначив, що будинок належить його матері, дійсно після розлучення там залишилась проживати позивач з дітьми, а він знімав квартиру, наразі ж його мати попросила позивача з'їхати, а він зі співмешканкою заселився в будинок. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, судом встановлено таке. Сторони перебували у шлюбі з 23 травня 2008 року по 02 лютого 2015 року, від якого у них народились діти: [PERSON], 30 квітня 2009 р. н., та [PERSON], 06 травня 2011 р. н. (а. с. 7, 5, 6). Між сторонами неодноразово виникали спори щодо розміру аліментів (а. с. 8). Останнім рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року, було частково задоволено позов [PERSON] та зменшено розмір стягуваних з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей з 1200 до 900 грн. При цьому суд виходив з того, в [PERSON] погіршився матеріальний стан, він перебував на обліку по безробіттю, винаймав житло;змінився його сімейний стан, він залишив своє житло [PERSON] та дітям, тому був позбавлений можливості користуватися своєю майстернею, для отримання більшого заробітку. Згідно довідки № 15.31-25/14717 від 09 серпня 2018 року, в Хмільницькому міськрайонному ВДВС перебуває на виконанні виконавчий лист про стягнення з [PERSON] 900 грн. аліментів щомісячно на утримання синів [PERSON] і [PERSON]. Аліменти боржником сплачуються.(а. с. 11). Згідно довідки Жданівської сільської ради № 1049 від 01 серпня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] проживають з [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а. с. 12). Вказана обставина підтверджується також товарним чеком, квитками (а. с. 40, 41). Згідно довідки голови вуличного комітету № 07-21/1457 від 09 жовтня 2018 року, [PERSON] проживає в [INFO], в громадянському шлюбі з [PERSON] та її дочкою [PERSON], 2012 р. н. , за час відсутності їх з квітня по вересень 2018 року, по вказаній адресі ніхто не проживав (а. с. 30). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників ДФС від 16 жовтня 2018 року, інформації про доходи з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року [PERSON], [PERSON] немає (а. с. 26, 29). Відповідно до довідок центу зайнятості [PERSON], [PERSON] в Хмільницькій міськрайонній філії Вінницького ОЦЗ не зареєстровані. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, земельна ділянка по вул. Чапаєва, 26 (Старосидориській) в м. Хмільнику належить [PERSON] (а. с. 31, 32). [PERSON] перебував на лікуванні в стаціонарі з 26 вересня 2018 року по 10 жовтня 2018 року (а. с. 45). Суд не приймає надані позивачем докази - чеки № 15, від 15 вересня 2018 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4968, направлення в поліклініку, виписки із медичних карт за 2016-2017 роки, оскільки вони подані з порушенням вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України. Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, п. 23 ППВСУ № 3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно висновку ВСУ, викладеного у постанові Судової палати у цивільних справах від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, при розгляді позовів, заявлених з підстав, визначених ст. 192 СК України, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 вказаної норми передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що позивачем доведено факт погіршення її матеріального стану, що вбачається з того, що вона з дітьми більше не проживає в будинку, який належить матері відповідача, власного житла в м. Хмільнику не має, а, беручи до уваги, що вона працює в м. Хмільнику, діти відвідують тут навчальні заклади, позивач об'єктивно вимушена знімати житло, тоді як відповідач, навпаки, житло більше не знімає, отримав доступ до своєї майстерні, знявся з обліку в центрі зайнятості, що свідчить про покращення його матеріального стану, при цьому несплата відповідачем та його співмешканкою податків не свідчить про відсутність у відповідача доходу, що також підтверджується тим, що аліменти ним сплачуються регулярно. Крім того, суд зауважує, що відповідач фізично здоровий, за законом зобов'язаний утримувати лише власних неповнолітніх дітей, які такої допомоги потребують, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, визначених ст. 192 СК України. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів у 3000 грн, заявлений позивачем, доказами не підтверджений, та вважає, що за доведених обставин розмір аліментів має становити 2000 грн. На підставі ст. ст. 182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial