Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати бездіяльність відповідача - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» у розгляді його заяви про призначення щомісячних виплат на відшкодування втраченого доходу - протиправною; стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» на його користь грошову суму у розмірі 2356 грн. 76 коп. у рахунок не нарахованих і не виплачених сум утраченого доходу за період з 11.03.2014 р. до 01 квітня 2015 р. включно; стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» на його користь грошову суму у розмірі 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди - без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що згідно договору послуг № 335 від 21.03.12 р. з ТОВ «Трансмаш» він виконував для останнього зварювальні роботи по ремонту та виготовленню рухомого складу до 20 травня 2012 року. на території цеху № 1 ТОВ «Трансмаш» при виконанні зварювальних робіт по ремонту та виготовленню рухомого складу з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого йому було спричинено ушкодження здоровя у вигляді закритого консолідованого перелому н/3 малоберцової кістки, внутрішньої кістки правої гомілки, згибально - розгибальної контрактури правого голеностопного суглобу, посттравматичної плоскостопості правої стопи, порушення функції ходи 2-го ступеню. Комісією, утвореною наказом від 11.03.2013 року № 29-р Криворізьким гірничо\-промисловим теруправлінням Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України нещасний випадок визнаний таким, що повязаний з виробництвом і на нього складені акти за формою Н-1 № 3 від 03.04.2013 р. про нещасний випадок, повязаний з виробництвом та формою Н-5 від 03.04.2013 р. проведення розслідування нещасного випадку. У звязку з тим, що він не знаходився з ТОВ «Трансмаш» у трудових відносинах - через це не міг отримати направлення на МСЕК від вказаного підприємства та з цієї ж причини від Відділення ВД ФСС НВ України в м. Кривому Розі, а також через відсутність актів форм Н-1 та Н-5 на час первинного огляду на МСЕК у 2012 році та вирішення питання про встановлення групи інвалідності та ступеню втрати профпрацездатності у відсотках - йому була встановлена друга група інвалідності від загального захворювання, а у 2013 році третя група інвалідності також від загального захворювання, ступень втрати профпрацездатності не встановлювався. Після отримання актів форм Н-1 та Н-5, а також направлення на МСЕК від прокуратури Жовтневого району м. Кривого Рогу - за висновком МСЕК від 19.03.2014 р. йому встановлена стійка втрата профпрацездатності в розмірі 15% на термін з 11.03.2014 р. по 01.04. 2015 року. Неодноразово, останній раз 27.11.2014 року [PERSON] звертався до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» із заявами про призначення та виплату йому коштів у звязку із нещасним випадком, але станом на 07.09.2015 року відповіді так і не отримав. Тому вважає бездіяльність відповідача протиправною. У звязку з ненаданням йому відповідачем довідок про розмір нарахованих та виплачених на підприємстві грошових винагород відповідно до актів приймання - передачі виконаних робіт, просить відшкодувати втрачений дохід за період з 11.03.2014 р. по 01.04. 2015 р. в розмірі 2356,76 грн. Також, вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що у звязку зі своїм станом здоровя, що склався після травми він на протязі тривалого часу не працював та і не міг працювати, як інвалід II групи. Відчуває значні болі у правій нозі та слабкості у ній. Певний час користувався тростиною. Через кульгавість, яка була тривалий час, звертав до себе нездорову увагу з боку оточуючих його людей, що йому було неприємно і через що він зазнавав певний дискомфорт. Вказав, що покращення в стані здоров'я не відбувається, вимушений постійно лікуватись. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що позивач [PERSON] згідно договору послуг № 335 від 21.03.12 р. з ТОВ «Трансмаш» виконував для останнього зварювальні роботи по ремонту та виготовленню рухомого складу до 20 травня 2012 року ( а.с.5). 09.05.2012 року з [PERSON] стався нещасний випадок, на території цеху № 1 ТОВ «Трансмаш» при виконанні зварювальних робіт по ремонту та виготовленню рухомого складу з ним стався нещасний випадок. Комісією, утвореною наказом від 11.03.2013 року № 29-р Криворізьким гірничо\-промисловим теруправлінням Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України нещасний випадок визнаний таким, що повязаний з виробництвом і на нього складені акти за формою Н-1 № 3 від 03.04.2013 р. про нещасний випадок, повязаний з виробництвом та формою Н-5 від 03.04.2013 р. проведення розслідування нещасного випадку, що стався 09.05.2012 р. о 10-30 год. з особою, що забезпечує себе роботою самостійно. Відповідно до п. 6 акту за формою Н-5 від 03.04.2013 р. та п. 10 акту за формою Н-1 № 3 від 03.04.2013 р. винними особами у нещасному випадку, який стався з [PERSON] 09 травня 2012 року, окрім нього, визнані начальник служби охорони праці ТОВ «Трансмаш» [PERSON], начальник дільниці ТОВ «Трансмаш» [PERSON] та виконавчий директор ТОВ «Трансмаш» [PERSON]Р.( а.с.6-15). Висновком МСЕК від 11 вересня 2013 року йому первинно встановлена третя група інвалідності, з переоглядом 01.07.2014 року. ( а.с.17) Висновком МСЕК від 19 березня 2014 року йому первинно встановлена 15 % втрата професійної працездатності з 11 березня 2014 року по 01 квітня 2015 року, інвалідність не встановлено. ( а.с.18). Стаття 1172 ЦК України\~встановлює, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Згідно до частини 2 ст. 1195 Цивільного Кодексу України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної зарплати. На час встановлення [PERSON] на МСЕК ступеню втрати працездатності в розмірі 15%, тобто 19.03.14 p., розмір мінімальної зарплати складав 1218 грн., тобто розмір щомісячних виплат на його користь на відшкодування втраченого доходу повинен становити 182 грн. 70 коп.. виходячи з розрахунку: 1218 х 15%= 182,7 (грн.) Стійка втрата працездатності [PERSON] встановлена на МСЕК на термін з 11.03.2014 р. по 01.04. 2015 р. Суд погоджується з розрахунком позивача розміру щомісячних виплат на користь [PERSON] на відшкодування втраченого доходу за період з 11.03.2014 р. по 01.04. 2015 р. 182,7 : 31 (кількість кал. днів у березні 2014 р.) х 21 (кількість кал. днів у березні 2014 р. за які належать виплати) + 182,7 х 12 (кільк. кал. місяців з квітня 2014 р. до березня 2015 р. включно) + 182,7 : 30 (кільк. кал. днів у квітні 2015 р.) х 1 (кількість кал. днів у квітні 2015 р. за які належать виплати) = 2356,76 (грн.) Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди перед [PERSON] несе ТОВ «Трансмаш» , на якому згідно договору послуг № 335 від 21.03.2012 року [PERSON] виконував зварювальні роботи по ремонту та виготовленню рухомого складу до 20 травня 2012 року. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення шомісячних платежів. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(із змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . Як вказує позивач, у зв'язку із отриманою травмою йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000,00 грн.. При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги пояснення сторони позивача про те, що моральні переживання з приводу травмування призвели до значного емоційного напруження, пов'язаного з сильним і тривалим болем , який позивач відчував і відчуває до цього часу, постійного депресивного стану, моральних страждань, порушення нормального ходу його життя, що призвело до негативних наслідків. Вказані обставини, факт заподіяння моральної шкоди, тривалість і характер моральних страждань були підтвердженні матеріалами справи. Разом з цим, суд приймає до уваги, що в заподіянні травми винен не тільки відповідач, а і начальник служби охорони праці ТОВ «Трансмаш» [PERSON], начальник дільниці ТОВ «Трансмаш» [PERSON] та виконавчий директор ТОВ «Трансмаш» [PERSON], що підтверджується висновками в Актах форми Н-1 та форми Н-5. Часткову вину [PERSON]. в його травмуванні представник позивача не заперечував. З огляду на встановлені фактичні дані у їх сукупності, враховуючи психологічний та моральний стан позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що діями ТОВ «Трансмаш» позивачу заподіяно моральну шкоду на суму 8000,00 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При цьому суд враховує, що згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою. В даному випадку заявлена вимога відшкодувати моральну шкоду грішми, відтак, вирішення питання про судовий збір щодо немайнових вимог непотрібне. Отже, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. (за розгляд позовної вимоги майнового характеру та вимоги про стягнення моральної шкоди).

Outcome: partial