Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова звернувся Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради з позовом до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про визнання укладеним між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова відповідності до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що відповідач є замовником будівництва реконструкції квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Об`єкт будівництва введено в експлуатацію, проте відповідач не виконав свій обов`язок, передбачений ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не уклав з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2020 р. відкрите загальне позовне провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено підготовче судове засідання. 16.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача - адвоката Шафоростова В.О. відповідно до якого, представник відповідача зазначив, що відповідач вже сплатив пайову участь при новому будівництві житлового будинку та не повинен її повторно сплачувати при реконструкції будинку, яка не призвела до забудови нової території. На виконання вимог закону між відповідачем та позивачем з метою пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова при новому будівництві житлового будинку було укладено договір про пайову участь № 117-19/1. 09.07.2019 відповідачем сплачено пайову участь пропорційно до його частки у праві власності на житловий будинок. Отже, відповідач при новому будівництві житлового будинку взяв участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова та сплатив повністю пайову участь. У подальшому, відповідачем та співвласниками прийнято рішення провести поділ житлового будинку між співвласниками, що мало наслідком проведення реконструкції (без змін зовнішньої конфігурації та функціонального призначення) житлового будинку. 18.10.2019 реконструкцію завершено та прийнято в експлуатацію квартири згідно відповідної декларації. Відповідачем цілеспрямовано було зазначено у декларації про відсутність підстав для укладення договору про пайову участь у зв`язку з тим, що відсутній факт (намір) забудови відповідної земельної ділянки. Також представник відповідача у своєму відзиві звертав увагу на те, що відповідач при проведенні реконструкції не мав наміру здійснювати забудови жодного метру території (земельної ділянки), не змінював зовнішню конфігурацію будинку, не змінював геометричні розмірі фундаменту будинку, не змінював функціональне призначення будинку, не здійснював будь-які будівельні роботи з територією (земельною ділянкою). Таким чином, представник у своєму відзиві вказує, що при здійсненні реконструкції без забудови земельної ділянки відповідач не набуває статусу замовника, а отже у нього не виникає обов`язок сплати пайової участі. Таким чином, при здійсненні реконструкції без забудови земельної ділянки відповідач не набуває статусу замовника, а отже у нього не виникає обов`язок сплатити пайову участь. Крім того, представник відповідача зазначав про те, що позивач здійснює розрахунок розміру пайової участі як істотної умови договору у відповідності з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» який набрав чинності в частині пайової участі з 01.01.2020. Однак, відповідач вважає зазначений розрахунок пайової участі помилковим, оскільки реконструкція проводилась у період з 11.09.2019 по 24.09.2019. за наслідками проведення реконструкції 18.10.2019 відповідачем прийнято в експлуатацію квартири та зареєстровано відповідну декларацію. За думкою позивача, як зазначає представник відповідача, у відповідача в силу проведення реконструкції виникає обов`язок сплати пайової участі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Однак, представник відповідача вказує, що не можливо застосувати до правовідносин, які виникли у вересні-жовтні 2019 року, норми Закону, який набрав чинності з 01.01.2020. Також представник відповідача посилався на не співмірність розміру пайової участі, яка у 2 рази більша, ніж при новому будівництві, а також зазначав про те, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. На підставі зазначеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.06.2021 р. підготовче провадження закрито, а справа призначена до судового розгляду. В судове засідання представники сторін не з`явились, але надали суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутність та підтримали раніше подані вимоги та заперечення. Представник третьої особи свого представника в судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 08.07.2019 укладено договір про пайову участь № 117-19/1 між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з метою пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Харкова при новому будівництві житлового будинку. (а.с. 83-85). 11.09.2019 відповідачем розпочато реконструкцію та у період до листопада 2019 її проведено. За наслідками проведення реконструкції введено в експлуатацію об`єкт - квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (без зміни зовнішньої конфігурації та функціонального призначення), що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (а.с. 27-30). Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 728930 гривень, як вбачається з зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва (а.с. 29 зв.). Позивач листом-повідомленням №81/0/114-20 від 25.03.2020 повідомив відповідача про необхідність укладення договору про пайову участь у відповідності до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". (а.с. 11-13). [PERSON] подав Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради письмові вмотивовані зауваження від 12.05.2020. За статтею 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок). Частиною 1 статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій. Судом не приймаються доводи представника відповідача [PERSON] про відсутність у нього статусу замовника, бо відповідачем проводилась реконструкція існуючої забудови, яка охоплюється законодавчим визначенням забудови, що в свою чергу наділяє відповідача правовим статусом замовника будівництва. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частиною 5 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Відповідно до частини 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розмір пайової участі є істотною умовою договору. Згідно частини 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Судом було встановлено, що кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 728930 гривень, що підтверджується зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва (а.с.29 зв.). Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведена у декларації про готовність об`єкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва прийнята уповноваженим органом - Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю без зауважень. Відомості про скасування чи анулювання декларації у суду відсутні. У ході розгляду справи кошторисна вартість будівництва визначена у п. 20 декларації про готовність об`єкта до експлуатації сторонами не спростована. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні встановлена кошторисна вартість у розмірі 728930 грн., розмір пайової участі повинен був складати 29157,20 гривень розрахований як 728930 гривень (кошторисна вартість будівництва) * 4 % (загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта). Наведений позивачем розмір пайової участі 149 952, 47 грн. як істотна умова договору не відповідає вимогам статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Посилання позивача на ставки розміру пайової участі встановлені положеннями розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" №132-IX від 20.09.2019 відхиляються судом. Відповідач не набував статус замовника протягом 2020 року, оскільки не розпочинав будівництво (реконструкцію) та не отримував будь-які дозвільні документи на будівництво протягом 2020 року, а тому положення розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" №132-IX від 20.09.2019 не розповсюджуються на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради 17.06.2020. З 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", якими скасовано ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту). Суд зазначає, що предметом спору у справі є вимога позивача про визнання укладеним договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Харкова. Підставою позову Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради є саме обов`язок для відповідача, який був встановлений ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту). Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частиною 3 статті 5 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, станом на момент розгляду цієї справи відсутнє положення закону, яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова. Відтак суд не наділений повноваженнями визнати укладеним договір, обов`язковість якого для відповідача законом не передбачена. Зазначене відповідає ст. 19 Конституції України, згідно з якою правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до п.п. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Аналогічні висновки щодо застосування виключеної (такої, що втратила чинність) статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" при вирішенні спору про укладення договору про пайову участь викладено у постановах Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №909/1143/19, від 30.09.2020 у справі № 904/4442/19, від 13.01.2021 у справі 922/267/20. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: dismissed