Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] в с. Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області померла його матір [PERSON], [INFO] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], що підтверджується довідкою за № 679 від 23.10.2014 р. Місцем відкриття спадщини, згідно статті 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця - с. Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до числа якої входить право на земельну ділянку площею 1,3621 гектарів, розташованої на території Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, переданої для ведення особистого селянського господарства, яка фактично була передана у приватну власність померлій [INFO] [PERSON] на підставі розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 06 жовтня 2010 року за № 601-р-10. Бажаючи прийняти спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] він її спадкоємець за законом в установлений законом строк звернувся до державної нотаріальної контори з цього питання. Однак, 09 жовтня 2014 року постановою державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,3621 гектарів, розташованої на території Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства, що була передана померлій [INFO] [PERSON] на підставі розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 06 жовтня 2010 року за № 601-р-10 з тих підстав, що у спадкодавця відсутній правовстановчий документ на вказану вище земельну ділянку. Саме із-за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку розміром 1,3621 гектарів на ім'я спадкодавця - [PERSON], спадкоємцем якої за законом являюсь він її рідний син - [PERSON], у нотаріального органу на сьогодні відсутні необхідні правові підстави для видачі на його ім'я відповідного свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], а тому захист його порушених майнових (спадкових) прав на даний час є можливий лише шляхом визнання судом за ним права на спадщину в порядку спадкування за законом, до числа якої входять усі права та обов'язки які належали спадкодавцю на момент смерті. Позивач [PERSON], до суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити а.с.57. Представники відповідача територіальна громада в особі виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області до суду надали заяву, про розгляд справи в їх відсутність позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення а.с. 56. Третя особа відділ Держземагенсва у Широківському районі Дніпропетровської області до суду надали заяву, про розгляд справи в їх відсутність позовні вимоги підтримують, не заперечують проти їх задоволення а.с. 53. Третя особа Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області до суду надали заяву, про розгляд справи в їх відсутність позовні вимоги підтримують, не заперечують проти їх задоволення а.с. 54. Третя особа Широківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області до суду надали заяву, про розгляд справи в їх відсутність позовні вимоги підтримують, не заперечують проти їх задоволення а.с. 58. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. 10 вересня 2008 року [PERSON] подала до Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області заяву про безоплатну передачу їй у власність земельну ділянку а.с. 17. Згідно розпорядження голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 471-р-08 від 26.11.2008 року [PERSON] було надано дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Олександрівської сільської ради а.с. 18-19. Згідно розпорядження голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 495-р-09 від 02.11.2009 року продовжено термін дії розпорядження голови райдержадміністрації від 26.11.2008 року №471-р-08 а.с. 20. Згідно розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 06 жовтня 2010 року за № 601-р-10 затверджено проект землеустрою для ведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Олександрівської сільської рад Широківського району Дніпропетровської області а.с. 29. [INFO] померла [PERSON] згідно свідоцтва про смерть а.с. 11. Після її смерті відкрилась спадщина, на земельну ділянку площею 1.3621 гектарів розташованої на території Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Померла [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку - державного акта на право власності. Право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача як спадкоємця померлої. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за позивачем в порядку захисту її спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання у власність земельної ділянки, право на яку мала померла [PERSON]. Враховуючи викладене, суд

Outcome: approved