Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авентус Україна» (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 20.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №1758 про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 7999,75 грн на користь ТОВ «Авентус Україна», а також 800,00 грн за вчинення виконавчого напису, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та порушив вимоги щодо процедури оформлення та змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджено належними доказами. Виконавчий напис вчинено на підставі копії кредитного договору, який не містить підпису позивача, прізвище позивача зазначено не вірно та вказано адресу його проживання, за якою позивач ніколи не проживав. З ТОВ «Авентус Україна» позивач у договірних правовідносинах ніколи не перебував, кредитного договору з товариством не укладав. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса №1758 від 20.06.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості у розмірі 7999,75 грн, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення до набрання законної сили рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/1667/21 стягнення на підставі виконавчого напису №1758 від 20.06.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що здійснюється в межах виконавчого провадження №62465853, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 7999,75 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.03.2021 відкрито провадження за даним позовом у справі №295/1667/21, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та викликано сторони в засідання. 01.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказав, що відповідач проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та безпідставним. Заперечення проти позову представник відповідача обґрунтовує тим, що договір позики між [PERSON] та відповідачем було укладено відповідно до вимог Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію» та Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та укладення договору відбувалося в он-лайн режимі. 26.11.2019, при укладенні кредитного договору, позивачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення кредитного договору, а саме: клієнт самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з правилами та умовами кредитного договору; після чого вияв намір вступити з ТОВ «Авентус Україна» в договірні відносини на умовах, визначених правилами; після узгодження розміру кредиту, строку та умов кредитування, кредитний договір було підписано позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи викладене, та з врахуванням вимог ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, 26.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №1551109 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, згідно якого товариством надано позивачу кошти в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Переказ коштів, здійснено 26.11.2019 шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] , яку вказано клієнтом особисто в заяві на отримання кредиту. Згідно кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а саме: строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку кредиту 0,01% від суми позики за кожен день користування позикою (3,65% річних) та стандартну процентну ставку - 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних), та відповідальність на неналежне виконання договору. Позивачем вимоги договору не виконувались та у встановлений договором строк кошти не повернуті, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість про кредитному договору, що призвело до порушення прав товариства як кредитора, у зв`язку з чим позивачу направлено письмову вимогу про усунення порушень від 05.05.2020, у якій, зокрема, повідомлено, що у разі невиконання вимог повідомлення, це буде підставою для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та примусового стягнення заборгованості. У відзиві вказано, що для вчинення виконавчого напису, товариством направлено нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису від 19.06.2020 з наступними документами: кредитний договір №1551109 від 26.11.2019, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копію довіреності представника. Заборгованість позивача за кредитним договором становить 7199,75 грн, яка складається з 1996,00 грн заборгованості за кредитом (тіло кредиту); 4203,75 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1000,00 грн штрафних санкцій. Плата за вчинення виконавчого напису становить 800,00 грн. Загальна сума стягнення, разом з понесеними відповідачем витратами за вчинення виконавчого напису, складає 7999,75 грн. Товариством надано нотаріусу виписку з особового рахунку за кредитним договором №1551109 із зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Представник відповідача вважає, що нотаріусом правомірно вчинено виконавчий напис у повній відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі та розгляд справи проводити без участі відповідача. Позивач не скористався своїм правом та не подав до суду відповідь на відзив. Згідно з протокольною ухвалою суду від 20.05.2021 підготовче провадження у справі було завершено та призначено розгляд справи по суті на 29.07.2021. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, позивач подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач та третя особа своїх представників в судове засідання не направили; про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень - судових повісток. При цьому, представник відповідача у відзиві розгляд справи просить проводити без участі відповідача. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Судом встановлено, що 26.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №1551109, за умовами якого товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 2000,00 гривень строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом: знижена процентна ставка кредиту 0,01% від суми позики за кожен день користування позикою (3,65% річних) та стандартна процентна ставка - 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних) (а.с. 13-17). 05.05.2020 ТОВ «Авентус Україна» на адресу [PERSON] направило письмову вимогу про усунення порушень, у якій товариство вимагало сплатити заборгованість у розмірі 7199,75 грн, та повідомлено, що у разі несплати заборгованості це буде підставою для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та примусового стягнення заборгованості (а.с. 53, 54). 19.06.2020 року представник за довіреністю ТОВ «Авентус Україна» звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №1551109 від 26.11.2019. Згідно з заявою про вчинення виконавчого напису, для вчинення виконавчого напису представником відповідача надано приватному нотаріусу такі документи: кредитний договір №1551109 від 26.11.2019; копію реєстру відправлень рекомендованих листів; розрахунок суми заборгованості, копію довіреності представника ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 55). 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1758, яким звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №1551109 від 26.11.2019, укладеним із ТОВ «Авентус Україна». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.01.2020 по 05.05.2020. Сума заборгованості складає 7199,75 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1996,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4203,75 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенею - 1000,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у сумі 800,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» складає 7999,75 грн (а.с. 12). 30.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] у межах виконавчого провадження ВП №62465853 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 20.06.2020 року №1758 (а.с. 10). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що з ТОВ «Авентус Україна» позивач у договірних правовідносинах ніколи не перебував, кредитного договору з товариством не укладав, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на суму боргу, яка не є безспірною. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Разом з тим, кредитний договір №1551109 від 26.11.2019 не містить аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника [PERSON] , та ідентифікатора СМС повідомлення з кодом. Також не містять матеріали справи й заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами п. 2 ст. 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1 розділу 2.2 кредитного договору №1551109 від 26.11.2019 сторони погодили, що товариство зобов`язане видати клієнту позику протягом трьох календарних днів з моменту підписання договору. У відзиві представник відповідача вказує, що переказ коштів здійснено 26.11.2019 шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] , яку вказано клієнтом особисто в заяві на отримання кредиту. При цьому, позивачем не надано жодних доказів того, що товариством дійсно були надані відповідачу кошти у зазначеному розмірі. Таким чином, відповідачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про укладення кредитного договору з позивачем та отримання ним кредитних коштів та їх розмір. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом досліджено копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №1758 від 20.06.2020, які надані відповідачем разом з відзивом, та встановлено, що нотаріусу не надано доказів, що між сторонами був укладений кредитний договір у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до п. 1 Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Оскільки відповідачем не надано нотаріусу доказів, що між сторонами був укладений кредитний договір у встановленому законом порядку та досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, а саме суми кредиту та строку кредитування, розміру та порядку нарахування відсотків та встановлення відповідальності у вигляді штрафу та пені, наведене свідчить про те, що заборгованість у розмірі 7199,75 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1996,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4203,75 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенею - 1000,00 грн, не була безспірною. Серед іншого, для вчинення виконавчого напису нотаріусу, окрім кредитного договору, надано виписку з особового рахунку за кредитним договором №1551109 боржника [PERSON] , однак дана виписка викладена у довільній формі із зазначенням суми заборгованості, її складових та періоду нарахування з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, яке затверджено Постанова Правління Національного банку України 04.07.2018 року № 75 (далі - Положення). Пунктом 61 Положення визначено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Відповідно до п. 62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписка з рахунку [PERSON] за кредитним договором №1551109, яка надана відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, викладена довільно та не відповідає формі та змісту особового рахунку та виписки з нього, які встановлені Пунктом 61 Положення, оскільки у ній не відображено відомостей, які є обов`язковими для такого документу, а тому не є документом бухгалтерського обліку. Крім цього, із вказаного документа не вбачається, з якого часу, відповідно до графіку платежів, позивач не виконував свої зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість, відсутнє помісячне нарахування заборгованості суми процентів та штрафу, що виключає взагалі можливість визначення механізму нарахування боргу з урахуванням процентів та відповідності такого розрахунку умовам договору кредиту. Наведене приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів не міг пересвідчитись в наявності безспірної заборгованості. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 20.06.2020 року про стягнення заборгованості з позивача вчинений без з`ясування нотаріусом, чи дійсно між сторонами було укладено кредитний договір, на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, без надання належних документів на підтвердження розміру заборгованості, на підставі документів, які не свідчили про безспірність заявленої вимоги, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви та у сумі 454,00 за подання заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved