Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач ПАТ Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] в якій просив: звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1, 2-2, 2-3, 2-7, 2-8 в літ. «А-5», загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, будинок № 93-А для задоволення вимоги АТ Банку «Меркурій» по погашенню заборгованості за Договором 18-06П-14 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 30 січня 2008 року та усіх додаткових угод до нього у сумі 5\~498\~957,73 грн. (пять мільйонів чотириста девяносто вісім тисяч девятсот пятдесят сім гривень) 73 коп. шляхом визнання права власності на неї за Публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій» (ЄДРПОУ 14360386), визнати за Публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій» право власності на нерухоме майно нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1, 2-2, 2-3, 2-7, 2-8 в літ. «А-5», загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Мироносицька, будинок № 93-А. В обґрунтування позову посилався на те, що 30.01.2008 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій", правонаступником якого є ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» та [PERSON] укладений\~Договір № 18-06П-14 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті з Додатковими угодами, за умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового використання, грошові кошти у сумі 190\~000,00 доларів США зі сплатою 15,5% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості 29 січня 2018 року. У забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між позивачем та відповідачем - іпотекодавцем, був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір № 16-03-19 від 30.01.2008 року,\~за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку банку належні йому\~нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1, 2-2, 2-3, 2-7, 2-8 в літ. «А-5», загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Мироносицька, будинок № 93-А, вартість якого за згодою сторін становить 1 366 700,00 грн. Позивач зазначає, що у звязку з порушенням відповідачем умов укладеного кредитного договору утворилась заборгованість по кредиту перед позивач, яка станом на 12.08.2015 року становить 257302,71 доларів США, з яких: 85090,00 доларів США строкова заборгованість за кредитом; 49135 доларів США прострочена заборгованість; 2316,76 доларів США строкова заборгованість за процентами; 120760,95 доларів США прострочена заборгованість за процентами. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки \~нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1, 2-2, 2-3, 2-7, 2-8 в літ. «А-5», загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, будинок № 93-А, та визнати за ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» право власності на вказане нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що позовну заяву подано неналежним позивачем по справі, відсутні належним чином засвідчені повноваження уповноваженої особи на представництво інтересів банку, звертаючись до суду з позовною заяву позивачем не прийнято до уваги наявність рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Банку «Меркурій» заборгованості за кредитним договором, позивачем на виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» не було направлено відповідачу повідомлення про усунення порушення умов кредитного договору. Суд, заслухавши присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено і підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що\~30.01.2008 року між\~Акціонерним комерційним банком "Меркурій", правонаступником якого є ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» та [PERSON] укладений\~Договір № 18-06П-14 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, а також в подальшому між сторонами укладені Додаткові угоди до цього договору. Згідно з умовами вказаного договору Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового використання, грошові кошти у сумі 190000,00 доларів США, зі сплатою 15,5% річних та сплатою інших обумовлених сум, з кінцевим терміном погашення основної заборгованості 29.01.2018 року. Згідно копії заяви від 30.01.2008 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від АКБ «Меркурій» 190000 доларів США, що становить еквівалент у гривнях 959500,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань по вказаному кредитному договору між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір № 16-03-19 від 30.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий № 92. Згідно з умовами п. 1.2 цього договору [PERSON] (Іпотекодавець) у забезпечення зобовязань Іпотекодавця за кредитним договором передає в іпотеку Банку ([PERSON]) нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1, 2-2, 2-3, 2-7, 2-8 в літ. «А-5», загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Мироносицька, будинок № 93-А. Право власності на [PERSON] належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2008 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 47. Вартість майна згідно з витягом № 17492536 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 24.01.2008 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» становить 157000 грн. За умовами\~Договору № 18-06П-14 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 30.01.2008 року та Додаткових угод до нього, [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним до 29.01.2018 року щомісячними платежами згідно графіка. Відповідно до п.2.1.3. Іпотечного договору [PERSON] має право у разі невиконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору звернути стягнення на [PERSON], в тому числі достроково та задовольнити за рахунок майна свою вимогу за Кредитним договором в обсязі, що визначаються на час виконання цієї вимоги, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобовязання, неустойку,\~необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію [PERSON]. Зі змісту вимоги про усунення порушення від 16.08.2013 року № 2088/02/3 вбачається, що ПАТ Банк «Меркурій» доводить до відмова відповідача [PERSON] про порушення ним виконання зобовязання згідно Договору № 18-06П-14 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 30.01.2008 року, включаючи додаткові угоди, а саме: прострочення виплати процентів за користування кредитом. Заборгованість за кредитним договором станом на 16.08.2013 року складає 217255 доларів США. Вказана вимога отримана відповідачем [PERSON] 11.09.2013 року про що свідчить його проставлений підпис. Вимогу Банку про усунення порушень та дострокове повернення кредиту та процентів за його користування [PERSON] не виконав. З матеріалів справи вбачається, що підтверджується відповідним розрахунком Банку, що [PERSON] умови Договору № 18-06П-14 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 30.01.2008 року належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 12.08.2015 року становить 257302,71 доларів США, з яких: 85090,00 доларів США строкова заборгованість за кредитом; 49135 доларів США прострочена заборгованість; 2316,76 доларів США строкова заборгованість за процентами; 120760,95 доларів США прострочена заборгованість за процентами. Матеріали справи містять реєстри платіжних документів по рахункам, відкритим банком на підставі договору 18-06П-14 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 30.01.2008 року, а саме: № 2203450139928 - за яким відбувається облік строкового кредиту (надання та погашення), № 2207850139928 - за яким відбувається облік простроченого кредиту (перенесення на прострочку та погашення), № 2208950139928 - за яким відбувається облік нарахованих процентів (нарахування та сплата), № 2208959039928 - за яким відбувається облік відстрочених процентів: нарахованих, та строк сплати яких не настав (перенесення нарахованих та сплата), № 2209050139928 - за яким відбувається облік прострочених процентів (перенесення нарахованих/відстрочених та сплата). Відповідно до ст. 611 Цивільного Кодексу України при порушенні зобовязання наступають правові наслідки, що встановлені договором чи законом. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені\~Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1\~ст. 7 Закону України "Про іпотеку"\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку»\~та іпотечного договору [PERSON] може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суд виходить із того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~має право вимагати застосування його судом. Пунктом 3.1 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на [PERSON] здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з цим договором шляхом передачі права власності на [PERSON], в рахунок виконання обовязків Іпотекодавця за Кредитним договором, [PERSON] чи продажу [PERSON] від свого імені за вибором останнього. Відповідно до пункту 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що відповідач не виконав належним чином основне зобовязання за договором про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 30.01.2008 року, суд дійшов висновку, що позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на це майно. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.09.2013 року по справу № 6-73 цс 13 вбачається, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконане, не може бути перешкодою для звернення стягнення на майно, передане в іпотеку з метою забезпечення виконання зобовязання позичальника за кредитним договором. За таких обставин, наявність рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ Банку «Меркурій» заборгованості за договором № 18-06П-14 про надання споживчого кредиту від 30.01.2008 року та договором № 8-06П-200 про іпотечний кредит від 13.09.2007 року не виключає право банку на обрання такого способу судового захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно звіту з незалежної оцінки майна НвБ 12/1 від 03.12.2015 року (дата оцінки 01.12.2015 року) ринкова вартість нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1, 2-2, 2-3, 2-7, 2-8 в літ. «А-5», загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Мироносицька, будинок № 93-А складає 1147950,00 грн. Суд критично відносить до доводів представника відповідача щодо невідповідності вказаного звіту чинним нормативним актам, що оцінювачем не обґрунтовано механізм проведення цього звіту, аналіз, вибір способу та методологію оцінки обєкта нерухомості, оскільки вказані доводи є необґрунтованими та недоведеними. Зі змісту вказаного звіту вбачається, що незалежна оцінка майна проведена з урахуванням вимог національних стандартів, з урахуванням положень [PERSON] оцінки майна № 1891 від 10.12.2013 року та міжнародних стандартів оцінки, підготовлено у відповідності із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Окрім цього, оцінка містить відомості щодо обґрунтування дотриманням оцінювачем принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання, обґрунтовано застосування оціночних процедур, методики визначення вартості нерухомості, проведено аналіз ринку комерційної нерухомості, вибір методології оцінки, запропоновано розрахунок ринкової вартості за дохідним підходом, порівняльним підходом, обґрунтовано застосування підходу. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом з тим представником відповідача в обґрунтування своїх доводів не було надано до суду іншого звіту чи висновку, яким визначено іншу вартість предмету іпотеки, у звязку з чим суд відхиляє вказані доводи представника відповідача за недоведеністю. Вирішуючи питання щодо цивільно-процесуальної дієздатності позивача на звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки суд приходить до наступного. Постановою Правління Національного Банку України від 10.06.2014 року № 340 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ Банк «Меркурій». Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.06.2014 року № 47 розпочато ліквідацію ПАТ Банк «Меркурій» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 12.06.2014 року, а також призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] з 12.06.2014 року по 11.06.2015 року включно. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ Банк «Меркурій» строком на один рік до 11.06.2016 року включно, а також продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] строком на один рік до 11.06.2016 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.12.2015 року № 225 відкликано всі повноваження ліквідатора ПАТ Банк «Меркурій» визначені Законом в [PERSON] з 21.12.2015 року та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] з 21.12.2015 року. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ПАТ Банк «Меркурій» (ЄДРПОУ 14360386) станом на 28.12.2015 року перебуває в стані припинення, [PERSON] є уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, запис про ліквідацію юридичної особи - відсутній. За змістом ч. 3 ст.\~37\~та ч. 6 ст.\~38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку, приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку, у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб (п. п. 1, 2, 5 ч. 1\~ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього\~Закону\~і нормативно-правових актів Фонду (частина 1\~статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до ч.3 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду має право: 1) призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обовязки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; 2) здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом. Відповідно до ч.4статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; видає накази та розпорядження, дає доручення, обовязкові до виконання працівниками банку; звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду. Таким чином, звертаючись до суду з позовною заявою позивачем з урахуванням особливостей здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Банк «Меркурій» дотримано вимоги статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, дослідженими судом в присутності представників сторін. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно з відповідача на користь держави стягуються судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved