Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", приватного нотаріуса Бондар Ірини Михайлівни, державного виконавця Федориненко Олександра Володимировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилається на те, що в березні 2020 року на її адресу надійшла копія постанови державного виконавця Магдалинівського відділення державної виконавчої служби від 12.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61260536, дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1850 від 31.10.2018 року про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк»147 120 грн. заборгованості по кредитному договору № DNM0GА0000005475 від 15.05.2008 року. Вважає вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як вчинений з порушенням норм матеріального права. Окрім того, відповідно до статті 88 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість боржника визнається безспірною, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів. Під документом, що встановлює прострочення виконання зобов`язання за нотаріально посвідченим договором, прийнято вважати заяву стягувача (претензію або тотожний за юридичним значенням документ) про прострочення платежу, передану боржнику безпосередньо стягувачем або надіслану боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передану через нотаріуса в порядку, передбаченому ст.. 84 ЗУ «Про нотаріат», а також заява боржника стягувану про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо. В порушення вищевказаних норм при вчиненні нотаріального напису не були витребувані документи, що свідчать про наявність безспірної заборгованості. Позивач вказує, що між нею та банком був укладений кредитний договір № DNM0GА0000005475 на придбання будинку та договір іпотеки, кредит надався на 50 років у сумі 29180 грн. В зв`язку з наявністю заборгованості по кредитному договору в 2017 році КБ «Приватбанк» було подано позов до Магдалинівського районного суду про стягнення з неї заборгованості по кредиту в сумі 32 777,87 грн. На підставі рішення суду 23.06.2017 року був виданий виконавчий лист і направлений на виконання до Магдалинівського районного відділу ДВС. В листопаді 2019 року заборгованість була остаточно виплачена, а виконавче провадження закрите. Однак в жовтні 2018 року банк звертається до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису по кредитному договору, спір по якому вирішувався в судовому порядку і стосовно якого здійснювалося виконавче провадження. На дану вимогу 10.10.2018 року позивач надала письмову відповідь про відсутність заборгованості по кредитному договору та безпідставність пред`явлення майнових вимог. Позивач звертає увагу на той факт, що банком порушено строк пред`явлення виконавчого напису до виконання, так відповідно до ст.. 91 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення, даний виконавчий напис пред`явлено по спливу 16 місяців, тому за захистом своїх прав звертається до суду. У встановлений судом строк представником відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - О.Л. Криловою було надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що Банк не є належною стороною відповідачем оскільки не має права видавати виконавчі написи, підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший його розмір. Банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Строки передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат", за своєю природою, не є позовною давність, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20.05.2015 року №6-158цс15. Згідно підпунктів 3.1,3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.03.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, строк потягом якого може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з моменту, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору, але договір не був припинений у зв`язку з п.6.1 Умов договору, отже на момент вчинення виконавчого напису Банк мав право на звернення. Вважають, що виконавчий напис є цілком правомірним, а доводи Позивача нікчемними, Нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а тому виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства. Позивач надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що при поданні позову надала до суду постанову про закриття виконавчого провадження як документальний доказ повного погашення заборгованості по кредитному договору № DNM0GА0000005475, в зв`язку з чим у відповідача була відсутня підстава для звернення із заявою до нотаріуса для видачі виконавчого напису. Крім того вважає доведеним факт порушення банком строку пред`явлення виконавчого напису до виконання, оскільки оспорю ванний виконавчий напис вчинений 31.10.201 року, а пред`явлений до виконання в січні 2020 року, тобто по спливу 16 місяців. Позивач в судове засідання не зяви?вся, надала до суду заяву якою просила провести судове засідання без її участі, через стан здоров?я. В суд представник відповідача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не з?явився у відзиву просив суд розглянути справу без його участі. Третя особа Державний виконавець Федориненко О.В. до суду не з`явились, про місце та час розгляду повідомлені належним чином, будь-яких заяв та відзиву не надавав. Від третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). На підставі наданих сторонами доказів судом встановлено, що 15 травня 2008 року між позивачем та Приватбанком було укладено договір про надання кредиту № DNM0GА0000005475, відповідно до умов якого банк надав, а позивач отримав кредитні кошти в сумі 30880.00 грн., із них 28000.00 грн. на споживчі цілі, а решта на проведення платежів по страхуванню, сплати винагороди за видачу кредиту та ін., та зобов`язувався їх повернути та сплатити плату за користування кредитними коштами (а.с.66-71). 15 травня 2008 року між позивачем та ПриватБанком також було укладено договір іпотеки № DNM0GА0000005475 в забезпечення у повному обсязі виконання всіх грошових зобов`язань позивача перед банком за договором про надання кредиту, Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 54,37 кв.м., житлова площа 21,67 кв.м. (а.с.73-79). Згідно виконавчого листа виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області 29.08.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DNM0GА0000005475 від 15.05.2008 року (а.с.11). Відповідно до постанови від 23.02.2018 року державним виконавцем Магдалинівського РВ ДВС Федориненко О.В. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на виконання виконавчого листа від 29.08.2017 року який знаходиться на примусовому виконанні (а.с. 10). Згідно до постанови від 15.10.2020 року закінчено виконавче провадження № 55315701 через виконання вимог виконавчого документу в повному обсязі (а.с. 33) яка направлена сторонам 15.10.2020 року (а.с. 32). Відповідно до копій платіжних доручень наданих позивачем, а саме: -№ 76 від 22.06.2018р. на суму 1420,58 грн.; -№ 82 від 11.07.2018р. на суму 4629,66 грн.; -№ 100 від 13.08.2018р. на суму 1604,37 грн.; -№ 114 від 26.09.2018р. на суму 1652,79 грн.; -№ 127 від 25.10.2018р. на суму 1308,40 грн.; -№ 141 від 27.11.2018р. на суму 1652,79 грн.; -№ 155 від 20.12.2018р. на суму 1652,79 грн.; -№ 10 від 28.01.2019р. на суму 1308,39 грн.; -№ 20 від 25.02.2019р. на суму 1308,39 грн.; -№ 37 від 25.03.2019р. на суму 2807,99 грн.; -№ 49 від 23.04.2019р. на суму 2628,39 грн.; -№ 59 від 27.05.2019р. на суму 1308,39 грн.; -№ 72 від 24.06.2019р. на суму 1308,39 грн.; -№ 88 від 25.07.2019р. на суму 1506,67 грн.; -№ 95 від 12.08.2019р. на суму 1507,00 грн.; -№ 107 від 12.09.2019р. на суму 1539,55 грн.; -№ 121 від 24.10.2019р. на суму 1506,67 грн.; -№ 139 від 25.11.2019р. на суму 2126,66 грн., загальна сума яких складає 32777,87 грн. (а.с. 12-29), що підтверджує повне виконання 25.11.2019 року вимог до виконавчого листа по ц/с № 179/855/16-ц (а.с. 11). Згідно повідомлення від 12.02.2020 року № 3726 про відкриття виконавчого провадження, Магдалинівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 12.02.2020 року № 61260536, при примусовому виконанні виконавчого напису № 1850 від 31.10.2018 р., що видав Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (а.с. 6-7). 31 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, вчинено виконавчий напис №1850 та запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с.31), згідно якого нотаріусом вчинено виконавчий напис на суму 147 120 грн. 23 коп., з яких сума заборгованості за кредитом - 18 447, 88 грн., сума заборгованості по відсоткам - 10 564,17 грн., комісія - 1 585,63 грн., пеня - 109 516,82 грн., штраф - 7 005,73 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевіркидоводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що спір щодо розміру заборгованості був вирішений судом у 2017 році, заборгованість за рішенням суду повністю погашена позивачем, тому банк не мав права звертатися до нотаріуса у 2018 році для вчинення ним виконавчого напису за кредитним договором № DNM0GА0000005475 від 15.05.2008 року, достеменно знаючи про існування рішення суду, яким вже було стягнуто заборгованість за цим договором за тілом, відсотками та штрафними санкціями. Фактично банк звернувся до нотаріуса з вимогою про повторне стягнення тіла, відсотків за користування кредитом, що суперечить нормам закону, не надавши нотаріусу інформацію про наявність судового рішення і відкрите виконавче провадження за цим рішенням. На даний час це рішення суду повністю позивачем виконане. Окрім того, стягнення за виконавчим написом здійснюється за період з 15 травня 2008 року по 17 серпня 2018 року, що також суперечить рішенню суду про стягнення, з 2008 року і по 2016 рік заборгованості за тілом кредиту, відсотками і штрафними санкціями. Суд також зазначає, що банк не надавав нотаріусу бухгалтерські первинні документи на підтвердження безспірної суми заборгованості, а так звана виписка з рахунку за своєю правовою природою не є випискою, а є розрахунком заборгованості, який викладений таким чином, що з нього неможливо встановити яка сума коштів позивалась позивачу, яку суму коштів і коли було повернуто, за який період нараховані проценти, пеня, комісія, а також неможливо за допомогою простих арифметичних дій (множення, поділ, складання, віднімання) перевірити вірність суми заборгованості, заявленою банком. Як вже зазначалося вище, розрахунок заборгованості, зроблений банком, не є доказом безспірної заборгованості (постанова Верховного суду № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року). Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved