Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

25.09.14 року [PERSON], який в подальшому змінив прізвище на [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя та провести поділ спільної сумісної власності. Зокрема виділити у його власність 1/2 частину квартири [ADDRESS] та виділивши відповідачу у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.08.1994 року він зареєстрував шлюб з [PERSON]. В 1995 році батько дружини - [PERSON] віддав їм у користування двохкімнатну квартиру по [ADDRESS] у м. Львові. В даній квартирі вони зробили ремонт за кошти, які він заробив за кордоном. Після закінчення ремонтних робіт в квартирі, її було приватизовано на користь відповідача - [PERSON] , їх доньку [PERSON] та батька дружини - [PERSON] Після приватизації квартири, відповідач продала 2/3 частини вищезгаданої квартири та 07.09.2000р. придбала трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], доплативши кошти, які також ним були зароблені за кордом. Крім цього за ці ж кошти, ними був закінчений ремонт та придбано все необхідне для життя в спірній квартирі. А тому вважає, що спірна квартира являється спільною сумісною власністю подружжя та просить суд позов задовольнити. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, після уточнення якого остаточно просила суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та визнати квартиру [ADDRESS] її особистою приватною власністю. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що 06.08.1994р. між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. По місцю праці її батька на склад сім»ї три особи -вона, батько та її малолітня донька була виділена двокімнатна квартира [ADDRESS], яка в подальшому на вказаних осіб і була приватизована. Квартира знаходилась в цегляному будинку у районі, наближеному до центра міста. 27.07.2000р. вона - [PERSON] за згодою свого батька [PERSON] та представляючи законні інтереси малолітньої дочки [PERSON] продала приватизовану квартиру за 32860 грн., оскільки мала намір придбати більшу квартиру. Більшу квартиру вона знайшла у панельному будинку на окраїні Львова ( у районі Рясне) з меншою вартістю. 07.09.2000р. вона придбала 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] за 23894 грн., яку зареєструвала на власне ім'я. Кошти на придбання вказаного житла були використані лише її . Зокрема, це була частина грошей від вартості її частки у проданій квартирі та частина грошей, яку не хотів забирати її батько, оскільки фактично саме для неї він отримував квартиру по місцю своєї праці. Враховуючи те, що спірне житло було придбане хоча і в період шлюбу, проте на її особисті кошти , просила задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просив первісний позов задовольнити повністю. Зустрічний позов заперечив та пояснив, що спірна квартира була частково куплена за кошти, які він заробив за кордоном, а також за ці кошти повністю зроблено ремонт в даній квартирі, та куплено побутову техніку. А тому вважає, що квартира являється спільною сумісною власністю подружжя. Просив відмовити в задоволені зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечила повністю. Пояснила, що спірна квартира є її особистою приватною власністю, оскільки придбана на кошти, які отримані від продажу її частки та частки її батька у іншому житлі. Не заперечила тієї обставини, що її колишній чоловік періодично перебував на заробітках за кордоном. Проте зазначила, що на кошти, отримані від роботи за межами України гасились борги по кредитним зобов»язанням за придбання [PERSON] автомобіля. Крім того значну суму треба було повертати людям, які позичили кошти на виїзд чоловіка за межі України. Кошти йшли також на поточні витрати сім»ї. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні первісного слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 6 серпня 1994 року зареєстровано шлюб між [PERSON], який після реєстрації шлюбу змінив прізвище на "[PERSON]" та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на "[PERSON]", про що складено актовий запис №290. Даний факт стверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 24.10.2013 р. /а.с. 6/. Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 13.01.14 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судом також встановлено, що після реєстрації шлюбу сторін по справі, батьку [PERSON] - [PERSON] надано державою квартиру [ADDRESS]. Дану квартиру було приватизовано в рівних частках на користь: відповідача за первісним позовом - [PERSON], її дочки - [PERSON] та її батька - [PERSON]. Даний факт стверджується копією Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Виконкомом Львівської міської ради 3 червня 1999 року за №56360, зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної та експертної оцінки за №35099 /а.с. 147/, а також не заперечувався у судовому засіданні сторонами по справі. Дочка сторін , - [PERSON] , що була співвласником квартири [ADDRESS] в м. Львові, померла [INFO] року. Як зазначили сторони в судовому засіданні, вони, як батьки та спадкоємці першої черги не звертались з заявами про прийняття спадщини по її смерті. Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно копії Договору купівлі продажу квартири від 27.07.2000р., бланк серії АВМ №984095, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. /а.с. 98/ [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив за 32860 грн. квартиру [ADDRESS] в м. Львові. Як вбачається з тексту договору купівлі-продажу від 07.09.2000р., бланк серії АВН №510791, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. /а.с. 97/, [PERSON] купила за 23894грн. у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Вищезгаданий Договір купівлі продажу зареєстровано у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної та експертної оцінки за №20298-3 та записано в реєстрову книгу №28, що стверджується Реєстраційним посвідченням бланк серії КММ № 045949 /а.с. 8/. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд приходить до висновку, що спірне житло було придбане на кошти, які особисто належали [PERSON] з наступних підстав. Так, допитані в судовому засіданні в якості свідків сестра та мати відповідача по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що квартиру по [ADDRESS] отримав по місцю праці [PERSON] - батько [PERSON] , який ніколи не претендував та це житло та відповідно після його реалізації не ставив питання про повернення йому частини коштів. Вартість його частки та своєї частки і використала [PERSON] для придбання спірної квартири, яку обрала для придбання виходячи з того, що в сусідньому будинку проживає її сестра. Дані показання знаходяться в об»єктивному зв»язку із наявними в матеріалах справи письмовими доказами . Так, вартість квартири [ADDRESS] в м. Львові , що була продана власниками згідно договору становить 32860 грн., вартість спірного житла - 23894 грн. Суд не бере до уваги покликання позивача по основному позову [PERSON] на те що спірна квартира за час шлюбу істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок його грошових затрат та повинна бути визнана об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Не приймає до уваги суд і його покликання на те, що саме за його кошти був проведений ремонт і у квартирі [ADDRESS] в м. Львові, що теж збільшило її вартість . Так, як вбачається з показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], у липні 2000 р. його сім»я придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] в м. Львові. Квартира двокімнатна, розташована на останньому поверсі цегляного будинку . У тексті договору сторонами було вказано точну суму, за яку було вчинено правочин. Вказане житло не було з євроремонтом. Це фактично було житло в новозбудованому будинку, з кривими стінами , встановленими будівельниками сантехнічними приладами, без дверей до ванної кімнати та туалету. Було видно, що люди, які продавали квартиру думали роботи ремонт, оскільки на балконі був пісок та в кімнатах був встановлений паркет. Проте з невідомих йому причин ремонтні роботи були припинені. Їх сім»ї підійшло вказане житло, проте вони не були знайомі з продавцями і в узабезпечення подальших непорозумінь наполягли на зазначенні точної суми , яку вони передають продавцям за квартиру. Як вбачається з показань допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON]., [PERSON], у квартирі [ADDRESS] після придбання її у 2000-2001 рр. було проведено ремонт . Між тим, на думку суду проведення більш як 10 років тому ремонтних робіт у квартирі не може свідчити про зміну вартості житла , що була б підставою для визнання за позивачем права власності на 1 / 2 частку квартири. Сам по собі факт того, що [PERSON] перебував на заробітках за межами України не свідчить про те, що він передавав будь-які кошти у період придбання чи ремонту спірного житла, якій б могли вплинути на його вартість. Жодних доказів на підтвердження того, що вартість спірного житла якимось чином змінилась внаслідок проведених ремонтних робіт не надано. Відтак, підстав на визнання за [PERSON] права власності на 1 / 2 частку спірного житла з підстав ст. 62 СК України немає. Враховуючи те, що [PERSON] придбала спірну квартиру за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищенаведене, встановивши обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувавши джерело і час його придбання, суд приходить до висновку що в задоволені первісного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Щодо зустрічного позову, то суд вважає, що його слід задовольнити та визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON].

Outcome: approved