Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - відповідач, ПАТ «НАСК «Оранта»), про стягнення страхового відшкодування. Посилався на те, що 27.12.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSVAGEN GOLF», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] \-ча, застрахованого за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 9469177 з терміном дії до 31.01.2018, та автомобіля «Ру\-та» 20 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який керував автомобілем на підставі дорожнього листа № 000116 від 27.12.2012. Транспортний засіб «Рута» 20 СПГ належить позивачу - [PERSON] на підставі свідоцтва про державну реєстрацію [NUMBER] . 09.01.2018 [PERSON] , в розпорядженні якого на підставі довіреності № НМЕ 602575 від 17.10.2017 знаходився автомобіль «Рута» 20 СПГ було подано до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП. В травні 2018 року, [PERSON] отримав письмову відповідь на свою заяву, в якій зазначалось що НАСК «Оранта» не вбачає підстав для визнання події страховим випадком, та відмовляє у виплаті страхового відшкодування. Позивач вважає, що відмова відповідача у виплаті є необґрунтованою та безпідставною, а тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь 74737,67 грн. страхового відшкодування та 2500 грн. витрат на проведення оцінки матеріального збитку. Ухвалою суду від 06.11.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14.01.2019 від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшли заперечення проти позову (відзив), в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача посилався на те, що [PERSON] на час настання дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до ст. 380 МК України не був законним володільцем та користувачем автомобіля, а тому не має права на страхове відшкодування. Вважає, що останній використовував транспортний засіб з порушенням митного законодавства України, зокрема ст.ст. 484, 485 МК України. Представник відповідача послався на ч.4 ст. 380 Митного кодексу України, яка передбачає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Пунктом 1.7. Закону визначено, що забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Враховуючи, що за кермом транспортного засобу з «єврономером» знаходився водій, який не ввозив зазначений транспортний засіб в Україну для своїх особистих потреб, таке володіння не буде правомірним (відповідно до статті 380 Митного кодексу України), а відтак дана особа не буде вважатися особою, відповідальність якої застрахована. Протокольною ухвалою суду від 24.01.2019 до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову [PERSON] . В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в його мотивувальній частині. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позов. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22, 23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 27.12.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSVAGEN GOLF», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] \-ча та автомобіля «Ру\-та» 20 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який керував автомобілем на підставі дорожнього листа № 000116 від 27.12.2012. Транспортний засіб «Рута» 20 СПГ належить позивачу - [PERSON] на підставі свідоцтва про державну реєстрацію [NUMBER] . Як зазначив представник відповідача у письмових запереченнях, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушенням [PERSON] ПДР України, що встановлено в постанові про закриття кримінального провадження Кіровоградським РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області від 05.03.2018. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача не заперечував вказаної обставини. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля транспортного засобу «VOLKSVAGEN GOLF», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована ПАТ «HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів від 01.12.2017 серії АК № 9469177 з терміном дії до 31.01.2018. Як видно, з дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «VOLKSVAGEN GOLF», реєстраційний номер [NUMBER] , вказаний транспортний засіб зареєстровано на території Литовської республіки. За змістом п.2.2 Правил дорожнього руху України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Розглядаючи аргументи відповідача ПАТ «НАСК «Оранта » про те, що [PERSON] на час настання дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до ст.380 МК України не був законним володільцем та користувачем автомобіля, суд вважає необґрунтованими та відхиляє їх. Так, 27.12.2018 у [PERSON] був наявний реєстраційний документ на цей транспортний засіб та посвідчення водія, що відповідно до законодавства України є достатньою підставою для керуванням ним. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла та керувала транспортним засобом, в результаті порушення ним ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, а тому він зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану транспортним засобом, що була заподіяна внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.12.2017, а позивач по справі має право на захист свого речового права, в тому числі на відшкодування завданої майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та визначаючи розмір такої шкоди, суд враховує положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «VOLKSVAGEN GOLF», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована ПАТ «HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів від 01.12.2017 серії АК № 9469177 з терміном дії до 31.01.2018. Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положеннями ст.36 Закону зобов`язано страховика (МТСБУ) протягом 15днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. 09.01.2018 [PERSON] звернувся до ПАТ НАСК «Оранта » з заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу «Ру\-та» 20 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2017. Відповідно до статті 37 цього Закону підставами для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: - навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; - вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Листом від 29.03.2018 ПАТ СК «Оранта » було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що заявником не було додатково надано документи, які підтверджують факт ввезення транспортного засобу на митну територію України [PERSON] , які підтверджують реєстрацію ТЗ органами МВС України. Водночас, зазначені документи не передбачені ст.35 Закону, а тому їх витребування страховиком є неправомірним, а отже відмова у виплаті страхового відшкодування з цих підстав є безпідставною. Розмір матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику транспортного засобу марки «Ру\-та» 20 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] складає 74734,67 грн. та підтверджується звітом № 116 про оцінку матеріального збитку виконаного ФОП [PERSON] /а.с. 7-30/. Відповідно до дослідження головного спеціаліста ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» [PERSON] № ВА7378АМ-16.01/5 від 16.01.2018 розмір матеріального збитку, завданого в результаті ДТП власнику транспортного засобу марки «Ру\-та» 20 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] складає 58493,05 грн. /а.с. 64-66/. Таким чином, у матеріалах справи є звіт та дослідження матеріального збитку завданого в результаті ДТП власнику транспортного засобу марки «Ру\-та» 20 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] , за змістом яких, розмір матеріального збитку відрізняється. Надаючи оцінку звіту про оцінку матеріального збитку № 116, суд приходить до висновку, що механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, здійснювався відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Законами України "Про судову експертизу" ( 4038-12 ), "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" ( 2658-14 ), Національним стандартом N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 N 1440 ( 1440-2003-п ), та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна. Вказаний звіт складений ФОП [PERSON] , який проводив огляд пошкодженого транспортного засобу 29.12.2017, як аварійний комісар. В той же час, як при дослідження матеріального збитку головний спеціаліст ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» [PERSON] № ВА7378АМ-16.01/5 від 16.01.2018 керувався лише методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, довідником «Бюлетень автотоварознався», комп`ютерною системою для складання ремонтних калькуляцій, типовим формуляром «AUDATEX». Порядок визначення вартості матеріального збитку, завданого власникам пошкоджених колісних транспортних засобів регламентується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до положень п.5.1 Методики початковим етапом дослідження транспортного засобу оцінювачем є його огляд. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем) який складає висновок чи звіт, можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Однак, при складанні дослідження [PERSON] огляд транспортного засобу не проводився, відповідний акт огляду відсутній і зазначені обставин не спростовані представником Страхової компанії. А вказане дослідження складено на підставі огляду аварійного комісара [PERSON] . Відповідно до ст.229 ЦПК України вбачається, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно із вимогами ст.76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд покладає звіт № 116 про оцінку матеріального збитку складеного ФОП [PERSON] в обґрунтування свого рішення вважаючи його належним, допустимим і достатнім доказом розміру завданого позивачу матеріального збитку. Водночас, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення оцінки матеріального збитку в сумі 2500 грн., оскільки з наданої копії квитанції не вбачається хто саме був платником таких коштів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 747 грн. 38 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial