Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ 23 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 16 липня 2014 року брата [PERSON]. Свою вимогу мотивувала правом спадкування за законом та пропуском строку для прийняття спадщини за поважних причин - юридичної необізнаності та фінансової скрути. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що після смерті брата [PERSON], за погодження родини, спадщину мав приймати їхній брат [PERSON], який доглядав спадкодавця. Лише у червні 2017 року останній повідомив, що заяву про прийняття спадщини не подавав через брак коштів і повернув правовстановлюючий документ на належну спадкодавцю земельну ділянку, який у нього зберігався. Тоді ж, позивачка звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини на своє ім"я, де їй було роз"яснено про прийняття заяви за умови продовження судом строку на її подачу. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечила. Заслухавши сторони, дослідивши докази в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ 16 липня 2014 року в м.Снігурівка Миколаївської області помер [PERSON], про що 22 липня 2014 року складено відповідний актовий запис №169 за місцем державної реєстрації у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, та видано свідоцтво серії І-ФП №204617 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8.23га у межах згідно з планом, розташовану у межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №040318 (а.с.7). Згідно повідомлення Снігурівської державної нотаріальної контори від 11 липня 2017 року за вих.№15907/01-16 з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №48370930, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.25-26). Позивачка є сестрою померлого. Ступінь родинних стосунків підтверджується записами свідоцтва про народження позивачки серія 111-ФП №475367, виданого 07 лютого 1987 року, місце реєстрації Кобзарцівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, дівоче прізвище "Мотиль" (зміна прізвища на "Ганошенко" згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ФП №090182, виданого Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району 13 серпня 2005 року) і свідоцтва про народження [PERSON] серія 1-ФП №332835, виданого 02 листопада 1974 року за актовим записом №93 по Василівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, з яких вбачається, що матір"ю вказаних осіб була [PERSON]. У встановлений законом строк [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася, що підтверджується і листом нотаріуса від 09 червня 2017 року вих.№680/01-16 (а.с.8). Між сторонами мають місце правовідносини, що виникають зі спадкових прав. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. За нормою ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ст. 1270 ЦК України. Частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз.6 п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7, причини пропуску строку на прийняття спадщини мають бути пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За п.2 листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Суд встановив, що причинами пропуску позивачкою строку на подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] є юридична необізнаність позивачки щодо строку та порядку прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, які не можуть бути визнані поважними причинами. На підставі викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та ухвалює про відмову у їх задоволенні.

Outcome: dismissed