Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Представник ТОВ «Імперія-Агро» звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 грудня 2013 року, [PERSON], власноруч написано розписку відповідно до якої останній, як власник ПАП «Медобори» зобовязався перерахувати З 000 000,00 грн. на рахунок ТОВ "ІМПЕРІЯ-АГРО" наступним чином:1 000 000,00 грн. до 13.12.2013 р., 1 000 000,00 грн. до 20.12.2013 р.,1 000 000,00 грн. до 25.12.2013 р.. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] являється єдиним учасником ПАП «Медобори».Тобто, у розумінні ст. 64-1 ГК України "кінцевим бенефіціарним власником (контролером)" ПАП «Медобори». І враховуючи розписку від 05.12.2013 р. зобовязаний нести відповідальність перед ТОВ "ІМПЕРІЯ-АГРО", за невиконання взятих на себе зобовязань саме як власник ПАП«Медобори». На сьогоднішній день [PERSON], не вчинено жодних юридично-значимих дій, які б свідчили про належне виконання взятих на себе зобовязань за розпискою від 05.12.2013 р., по сплаті на користь ТОВ "ІМПЕРІЯ-АГРО" 3 000 000,00 грн. просить стягнути з [PERSON], як власника ПАП "МЕДОБОРИ" 3 000 000 гривень. Від представника ТОВ «Імперія-Агро» надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позову не визнала, подавши заперечення, в яких посилається на те, що з доданої до позовної заяви розписки не вбачається отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 3 000 000,00 грн., а будь яких інших доказів які б підтверджували отримання зазначеної суми [PERSON] і як наслідок виникнення зобовязання, позивачем не надано. В тексті ж самої розписки зазначено проте, що [PERSON] зобовязується перерахувати зазначену суму грошей, а не повернути. З тексту розписки не вбачається, за що має бути перераховано 3 000 000,00 грн., яка відповідальність передбачається за неперерахування грошових коштів, а також не зазначено кому саме і на який рахунок повинні бути перераховані грошові кошти. На підставі викладеного, просить відмовити в позові. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Стороною позивача подано позов, посилаючись на те, що відповідачем [PERSON] 05 грудня 2013 року видано боргову розписку. До позову долучено фотокопію розписки, згідно з якою останній «..[PERSON] Б як власник ПАП «Медобори» зобовязується до 25 грудня перерахувати 3000 000 гривень на рахунок ТОВ «Імперія Агро» наступним чином. 1 000\~000 гр. до 13.12.2013 р. 1 000\~000 гр. до 20.12.2013 р. 1 000\~000 гр. до 25.12.2013 р.». (а.с.9). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Водночас за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13. Як встановлено в судовому засіданні представлена позивачем «розписка» не може розглядатись як документ, який видається боржником кредитору за договором позики, оскільки за своїм змістом він не підтверджує як його укладення, так і умови договору, та не засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми, зокрема, 3\~000\~000 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed