Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У квітні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Даніель" (далі - ПАТ "КБ "Даніель") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 грудня 2011 року між ПАТ "КБ "Даніель" та [PERSON] укладено кредитний договір №1677-04-КЗЖ-Т, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 430000,00 грн на строк на 13 грудня 2011 року до 12 грудня 2018 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних, комісія за користування кредитом - 0,3% від суми заборгованості за кредитом на дату нарахування комісії. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т, відповідачі передали ПАТ "КБ "Даніель" в іпотеку належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS], про що між сторонами було укладено іпотечний договір від 13 грудня 2011 року. П. 5.1. кредитного договору від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т передбачено обов'язок позичальника щомісячно, в термін до 12-го числа поточного місяця, здійснювати погашення кредиту, починаючи з квітня 2012 року, рівними частинами у сумі 5309,00 грн. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 01 квітня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] склала 829024,92 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 398146,00 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 100257,56 грн, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 21499,92 грн, пеня за прострочення термінів сплати кредиту, процентів за його користування у сумі 309121,43 грн. З цих підстав позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ ПАТ "КБ "Даніель" за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т у сумі 829024,92 грн, що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 398146,00 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 100257,56 грн, заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 21499,92 грн, пені за прострочення термінів сплати кредиту, процентів за його користування у сумі 309121,43 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом визнання за ПАТ "КБ "Даніель" права власності на цю квартиру; визнати за ПАТ "КБ "Даніель" право власності на 1/4 частину [ADDRESS] вартістю 212425,00 грн, що належить на праві власності [PERSON]; визнати за ПАТ "КБ "Даніель" право власності на 1/4 частину [ADDRESS] вартістю 212425,00 грн, що належить на праві власності [PERSON]; визнати за ПАТ "КБ "Даніель" право власності на 1/4 частину [ADDRESS] вартістю 212425,00 грн, що належить на праві власності [PERSON]; визнати за ПАТ "КБ "Даніель" право власності на 1/4 частину [ADDRESS] вартістю 212425,00 грн, що належить на праві власності [PERSON] У ході розгляду справи представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ ПАТ "КБ "Даніель" за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т у сумі 829024,92 грн, що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 398146,00 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 100257,56 грн, заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 21499,92 грн, пені за прострочення термінів сплати кредиту, процентів за його користування у сумі 309121,43 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом визнання за ПАТ "КБ "Даніель" права власності на цю квартиру Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "КБ "Даніель" та [PERSON] укладено кредитний договір від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т, за умовами якого банком позичальнику [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 430000,00 грн на строк на 13 грудня 2011 року до 12 грудня 2018 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних, комісія за користування кредитом - 0,3% від суми заборгованості за кредитом на дату нарахування комісії. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором (а. с. 7-14). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. П. 5.1. кредитного договору від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т передбачено обов'язок позичальника щомісячно, в термін до 12-го числа поточного місяця, здійснювати погашення кредиту, починаючи з квітня 2012 року, рівними частинами у сумі 5309,00 грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустив заборгованість зі сплати кредиту, процентів за його користування та комісії. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 7.1. кредитного договору від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т при порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань зі сплати кредиту та/або процентів за користування ним, передбачених п. п. 1.1., 5.1 - 5.3. цього договору, позичальник сплачує банку за кожний день від суми простроченого платежу пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Пеня прострочення термінів сплати кредиту та процентів за його користування нарахована в межах строку, встановленого п. 7.5., п. 7.6. кредитного договору від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т, складає 309121,43 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П. 6.2. кредитного договору від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т банку надано право вимагати дострокове повернення кредиту у разі порушення позичальником термінів сплати платежів за договором, в тому числі на погашення заборгованості зі сплати кредиту та процентів за його користування. Судом встановлено, що відповідач порушив терміни сплати кредиту та процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокове повернення кредиту, процентів за його користування, комісії та пені за прострочення термінів сплати кредиту, процентів за його користування. 09 квітня 2014 року банк надіслав позичальнику вимогу про необхідність достроково сплатити заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т, проте [PERSON] не виконав її (а. с. 26, 27). Загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т складає 829024,92 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 398146,00 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 100257,56 грн, заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 21499,92 грн, пеня за прострочення термінів сплати кредиту, процентів за його користування у сумі 309121,43 грн. Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до норми ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали ПАТ "КБ "Даніель" в іпотеку належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS], про що між сторонами було укладено іпотечний договір від 13 грудня 2011 року (а. с. 15-21). Ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. На виконання вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" ПАТ "КБ "Даніель" надіслало іпотекодавцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень, однак останні не вжили жодних заходів, спрямованих на її виконання (а. с. 26, 27). Крім того, у відповідності до роз'яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України). П. 3.1.5., п. 3.1.6. іпотечного договору від 13 грудня 2011 року банку (іпотекодержателеві) надано право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення позичальником термінів сплати кредиту та процентів за користування ним. Оскільки позивач не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він відповідно до положень ст. 39 Закону України "Про іпотеку" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачеві, про що зазначається в позовній заяві (ч. 1 ст. 12 ЦК України, ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку"). У своєму позові ПАТ "КБ "Даніель" просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. П. 6.2.1. іпотечного договору від 13 грудня 2011 року передбачено можливість звернення стягнення на предмет шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. У висновку про вартість майна від 21 березня 2014 року, складеному товариством з обмеженою відповідальністю "Е.Р.С.Т.Е.", зазначено, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 849700,00 грн. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т є співмірною з вартістю іпотечного майна. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "КБ "Даніель" за кредитним договором від 13 грудня 2011 року №1677-04-КЗЖ-Т у сумі 829024,92 грн, що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 398146,00 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 100257,56 грн, заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 21499,92 грн, пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за його користування у сумі 309121,43 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], шляхом визнання за ПАТ "КБ "Даніель" права власності на квартиру [ADDRESS], вартість якої становить 849700,00 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів судовий збір у сумі 3654,00 грн в дохід держави. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 35, 36, 38-40 Закону України "Про іпотеку" та,

Outcome: approved