Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Березівські мінеральні води» про поновлення на роботі,\~ стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,\~ відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона працювала на заводі „Березівські мінеральні води" з травня 2006 року оператором видувного напівавтомата цеха роздуву ПЕТ пляшки. Працівники ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води", в тому числі вона, на протязі багатьох років систематично не отримують в повному обсязі заробітну плату. Після неодноразових звернень до керівництва ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" з проханням вчасно та в повному обсязі виплачувати працівникам заводу належну заробітну плату керівництво заводу „Березівські мінеральні води" вдалося до брутальних порушень законодавства України, шантажу та погроз. З 17.06.2014 року керівництво заводу її не допускає до роботи на своє робоче місце, охорона заводу не пропускає її навіть на територію заводу ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води", що підтверджується відеозаписами та звукозаписами, не надаючи жодного офіційного документу чи наказу по заводу не допускати її до роботи. Керівництво заводу, шантажуючи та погрожуючи, вимагало від неї письмово відмовитися від своїх вимог, погрожуючи звільненням за порушення трудової дисципліни. 17.07.2014 року вона отримала чергового листа від ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" з копією наказу № 27-к від 11.07.2014 року про звільнення її, [PERSON], з 11 червня 2014 року за прогул без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України. 18.07.2014 року вона отримала ще одного листа від ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" з копією наказу № 30-к від 11.07.2014 року про скасування наказу №27-к від 11.07.2014 року про звільнення [PERSON] з 11 червня 2014 року за прогул без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України та отримала новий наказ №32-к від 11.07.2014 року про звільнення [PERSON] з 13 червня 2014 року за прогул без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що це все підтверджує незаконні дії керівництва ТОВ «Завод „Березівські мінеральні води» та порушення її прав, а також фальсифікацію та підробку документів. Тому 18.07.2014 року вона звернулася до територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області з проханням провести достовірну та неупереджену перевірку та перевірити законність звільнення її, [PERSON], з 13 червня 2014 року за прогул без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України. Але перевірка її заяви територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області не проводилася в зв'язку з ненаданням керівництвом ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" документів до перевірки. Керівництво заводу продовжує чинити тиск на працівників заводу, вимагаючи відмовитися від своїх вимог, тому вказане звільнення її із займаної посади вважає незаконним та безпідставним, виходячи з наступних підстав. Відповідачем не було надано наказу стосовно її недопуску до робочого місця на територію заводу з чітким, обгрунтованим поясненням прийнятого ним рішення,тобто необгрунтовано відсторонення її від роботи, хоча фактично вона зявлялася кожного дня на робочу зміну цеху роздуву та керівництво ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води"мало можливість вручити їй чи ознайомити її з вищевказаним наказом. За весь час роботи на ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" вона ніяких нарікань та жодних стягнень за порушення трудової дисципліни не мала. Лише 17.07.2014 року та 18.07.2014 року їй стало відомо з листів ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" та копій наказів від 11.07.2014 року, що її звільнено з 13 червня 2014 року ніби-то за прогул без поважних причин. Нею було надано пояснення керівництву заводу, що вона не прогулювала, а її не пропускали на територію заводу, таким чином не допускаючи до роботи на своє робоче місце та починаючи з 17.06.2014 року про це надавалися заяви власнику та директору ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води". Крім того, 11 червня 2014 року вона була на роботі, працюючи на робочому місці денну зміну в цеху роздуву з 8 годин ранку до 16-30. З 27.06.2014 року по 04.07.2014 року вона була на лікарняному. Вказує, що відповідач звільнив її без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобов'язаний поновити на попередній роботі. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В результаті незаконного звільнення відповідач при поновленні її на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вказані дії з боку відповідача є порушенням її законних прав на працю та завдали їй моральних страждань та призвели до погіршення її здоров'я. Моральна шкода, завдана їй в результаті незаконного звільнення, шантажу та погроз полягає в тому,що відповідач позбавив її гарантованого Конституцією України права на працю та можливість заробляти собі на життя. Тому ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" порушує не тільки чинне законодавство України, але й її конституційні права. Внаслідок незаконних дій відповідача її звільнення призвело до її моральних переживань, вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, оскільки її фактично незаконно звільнили та позбавили доходу , що є основним джерелом існування, а інших джерел доходу вона не має, тому вона змушена була звернутися до установ банку про надання кредитних коштів та користуватися кредитною карточкою, тому змушена буду платити проценти за користування кредитними коштами, таким чином їй завдано збитків. Моральну шкоду вона оцінює у розмірі 25000.00 грн. Просить поновити її на посаді оператора видувного напівавтомата цеха роздуву ПЕТ пляшки, стягнути з ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, зобов'язати ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 25000 гривень, компенсацію за відрив від звичайних занять покласти на відповідача. Від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій вона уточнює розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу, вказує на те, що у звязку з тим, що відповідач звільнив її незаконно та без підстав, зобовязаний поновити її на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зазначає, що згідно домовленості між сторонами її заробітна плата повинна становити не менше середньої заробітної плати одного штатного працівника по підприємствах Харківської області, що віднесені до виду економічної діяльності «Виробництво харчових продуктів, напоїв та тютюнових виробів», згідно довідки Головного управління статистики у Харківській області. Її розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу з дня звільнення 13.06.2014р. становить: Червень 2014р. - 3238: 30 календарних днів = 107.93 грн. 107.93 х 18 к.днів = 1942.80 грн. Липень 2014 р. - = 3339, 00 грн. Серпень 2014 р. - = 3342.00 грн. Вересень 2014 р. - = 3339, 00 грн. Жовтень 2014 р. - = 3523,00 грн. Листопад 2014 р. - = 3659,00 грн. Грудень 2014 р. - = 3676,00 грн. Січень 2015 р. - = 3309,00 грн. Лютий 2015 р. - = 3309,00 грн. Березень 2015 р. - = 3309, 00 ірн. Квітень 2015 р. - = 3309,00 грн. Травень 2015 р. - = 3309,00 грн, Червень 2015 р. - 3309,00 : 31 к. днів = 106,74 грн. 106,74 х 10 к. днів = 1067, 40 грн. Всього: 40433.20 грн. Розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 13.06.2014р. по 10.06.2015р. становить 40433.20 грн. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що останній раз [PERSON] працювала на підприємстві 13.06.2014р., на роботу повинна була вийти 17.06.2014р. 14.06.2014р. вона підписала колективне звернення працівників заводу на імя власника, в якому було висловлено невдоволення фактом невиплати заробітної плати, іншими порушеннями їх трудових прав. В листі йшлось про те, що якщо їх порушені права не будуть поновлені, вони будуть звертатись до органів прокуратури. Після отримання даного листа керівництвом товариства її та інших двох заявників перестали пускати на робочі міста. Так, 17.06.2014р. біля 8.00 вона прийшла на роботу, але охоронець заводу [PERSON] відмовився її пропускати на територію заводу і на її вимогу викликав начальника цеху роздуву [PERSON] Останній, прибувши на прохідну заводу, сказав, що підприємство не потребує їхніх послуг. Дані протизаконні дії працівників заводу [PERSON], [PERSON] були зафіксовані відеозйомкою, проведеною за допомогою мобільного телефону. Зразу ж після недопуску до роботи вона про даний факт написала заяву власнику ТОВ. Після 17.06.2014р. [PERSON] неодноразово намагалась приступити до роботи, приходила на 8.00 на завод, проте, жодного разу її не пускали на робоче місце. Представник позивача [PERSON] надав аналогічні пояснення. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилась, про слухання справи повідомлена належним чином. Згідно клопотання про відкладення слухання справи директор ТОВ «Завод «Березівські мінеральні води» просить справу слуханням відкласти у звязку із знаходженням представника відповідача на лікарняному. Суд, враховуючи категорію даної справи поновлення на роботі, те, що вказана вище справа довгий час розглядається і рішення у справі до цього часу не постановлено, представник відповідача у судові засідання неодноразово не зявляється, керівництво відповідача мало змогу уповноважити іншу особу для представництва їх інтересів у судовому засіданні, вважає за можливе справу розглядати без участі представника відповідача, враховуючи їх письмові заперечення. При цьому суд зазначає і враховує, що за вимогами ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17.10.2014 року №11, перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1990 року). Відповідно до абзацу 1 п.2 зазначеної постанови строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Згідно абзацу 1 п.3 розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Виходячи з вимог ч.2 ст.27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, положень ст.157 ЦПК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17.10.2014 року №11, щодо строків розгляду справи, тому суд вважає, як зазначалось вище, за можливе справу розглядати у відсутності представника відповідача. В поданих до суду запереченнях представник відповідача вказує на те, що проти задоволення позову заперечує повністю та вважає зазначені вимоги незаконними та необгрунтованими за таких підстав. Щодо працевлаштування, роботи та звільнення [PERSON] зазначає, що [PERSON] за її заявою було зараховано на завод оператором видувного напівавтомату цеху роздуву ПЕТ пляшки з 01.10.2012 року згідно Наказу від 01.10.2012 р. № 55-к, а також ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці та наказами, що регламентують умови праці. За умови виробничої необхідності та скрутного фінансового становища заводу у зв'язку зі становленням виробництва, директором заводу [PERSON] було встановлено режим робочого часу - неповний робочий день, неповний робочий тиждень згідно доповнень до наказу, зокрема, по цеху роздуву - згідно додатку № 2 до наказу від 26.06.2012 року № 2. Тому [PERSON] працювала на заводі згідно з графіком, відповідно до якого робочі дні: середа, четвер та п'ятниця. Також за умови економічної кризи в Україні та скрутного фінансового становища заводу у зв'язку зі становленням виробництва, зниженням обсягу виробничої потужності заводу у зв'язку із ситуацією, що склалася на території Криму, Луганської та Донецької областей (зона антитерористичної операції), що є причиною зменшення обсягу виробництва продукції та ринків збуту товару, завод знаходиться у скрутному фінансовому становищі та не має доходу. Саме тому керівництво заводу не має фінансової можливості стимулювати працівників заводу та підвищувати заробітну плату до бажаного працівниками рівня. Однак, деякі працівники згодом почали виражати невдоволення та свою незгоду з тим, що рівень та обсяг виробництва керівництвом заводу було обґрунтовано зменшено та всупереч чинному законодавству України почали проводити активні дії на території заводу щодо підбурювання працівників заводу до проведення страйків, зокрема, [PERSON] Разом з тим, керівник заводу, розуміючи невдоволення працівників, не притягував їх до дисциплінарних стягнень за порушення правил внутрішнього трудової дисципліни та норм чинного законодавства України щодо проведення страйків. 18 червня 2014 року на ім'я директора заводу [PERSON] надійшли доповідні записки від охоронця заводу [PERSON] та начальника відділу кадрів заводу [PERSON] про те, що 18.06.2014 року позивач була відсутня на роботі протягом усього робочого дня і що від [PERSON] усних чи письмових повідомлень щодо причин її відсутності на роботі не поступало (копії доповідних записок додаються). На підставі цього комісією у складі оператора видувного напівавтомату цеху роздуву ПЕТ пляшки - [PERSON], охоронця заводу - [PERSON] та начальника відділу кадрів - [PERSON] було складено відповідний [PERSON] від 18.06.2014 р., в якому зафіксовано факт відсутності на роботі позивача протягом усього робочого дня з 8.00 год. до 16.30 год. (копія [PERSON] від 18.06.2014 року додається). Крім того, директором заводу було надано доручення начальнику відділу кадрів [PERSON] прийняти заходи щодо встановлення причин відсутності на роботі [PERSON] 18.06.2014 р., про що свідчить віза керівника заводу на доповідній записці начальника відділу кадрів [PERSON] 19 червня 2014 року [PERSON] не вийшла на роботу, у зв'язку з чим комісією у складі наладчика цеху роздуву ПЕТ пляшки [PERSON], начальника відділу постачання [PERSON] та начальника відділу кадрів [PERSON] було складено відповідний [PERSON] від 19.06.2014 р. (копія [PERSON] від 19.06.2014 року додається). 20.06.2014 року на ім'я директора заводу надійшла доповідна записка від начальника цеха роздуву ПЕТ пляшки [PERSON], який повідомив, що йому невідомо про причини відсутності [PERSON] на роботі з 18.06.2014 року. Тому з метою встановлення причин відсутності [PERSON] на роботі з 18.06.2014 р. керівником заводу було надано доручення начальнику цеху роздуву ПЕТ пляшки [PERSON] опитати працівників цеху роздуву ПЕТ пляшки, про що свідчить віза керівника заводу на доповідній записці начальника цеху роздуву ПЕТ пляшки [PERSON] Також у зв'язку з відсутністю на роботі [PERSON] 20 червня 2014 року протягом усього робочого дня з 8.00 год. до 16.30 год. комісією у складі начальника цеху роздуву ПЕТ пляшки [PERSON], начальника відділу постачання [PERSON] та начальника відділу кадрів [PERSON] було складено відповідний [PERSON] від 20.06.2014 р. 24 червня 2014 року на ім'я директора надійшла службова записка від начальника відділу кадрів [PERSON] про те, що усних та письмових повідомлень від [PERSON] щодо причин її відсутності на роботі з 18.06.2014 р. станом на 24.06.2014 рік не надходило, а також про те, що на адресу [PERSON] направлено лист від 23.06.2014 р за вих. № 88 з вимогою надати виправдальні документи щодо причини її відсутності на роботі з повідомленням про звільнення за прогул без поважних причин (копії службової записки та листа від 23.06.2014 р за вих. № 88 з доказами направлення додаються). З метою встановлення строку для надання відповіді щодо причин відсутності [PERSON] на роботі з 18.06.2014 р., керівником заводу було надано доручення начальнику відділу кадрів [PERSON] направити [PERSON] письмову вимогу щодо надання письмових пояснень та виправдальних документів причин її відсутності на роботі з 18.06.2014 р. протягом 3-х днів з моменту отримання такої вимоги, про що свідчить віза керівника заводу на доповідній записці начальника відділу кадрів [PERSON] У зв'язку з відсутністю на роботі [PERSON] 25.06.2014 року протягом усього робочого дня з 8.00 год. до 16.30 год. комісією у складі оператора видувного напівавтомату цеху роздуву ПЕТ пляшки - [PERSON], охоронця заводу [PERSON] та начальника відділу кадрів - [PERSON] було складено відповідний [PERSON] від 25.06.2014 р., в якому зафіксовано факт відсутності позивача протягом усього робочого дня на роботі. Такі акти були складені і в наступні дні. Зважаючи на постійне порозуміння та поблажливість керівництва відповідача щодо невдоволень [PERSON] з приводу заробітної плати, враховуючи неодноразові усні попередження щодо порушення [PERSON] правил трудової дисципліни заводу, беручи до уваги неодноразові письмові попередження [PERSON] щодо її звільнення за прогул без поважних причин, які позивач отримала та проігнорувала, не скориставшись своїм правом на надання заперечень або виправдальних документів чи документів щодо причин її відсутності на роботі, враховуючи намагання керівництва заводу встановити причини відсутності на роботі [PERSON] з 18.06.2014 року та надання тривалого та достатнього часу для подання [PERSON] відповідних доказів щодо причин її відсутності на роботі з 18.06.2014 р., керівництво заводу здійснило усі необхідні дії з метою налагодження відносин з позивачем та намагалося встановити дійсні причини її відсутності на роботі з 18.06.2014 року, однак усі намагання виявилися березультатними. Тому директором заводу

Outcome: partial