Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

08.09.2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" (далі - ТОВ "ФК"Приватні інвестиції") звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № А020009 від 05.11.2008 р. у сумі 222023,60 грн., а також судових витрат, а саме судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідачі та їх представник не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. В попередніх судових засіданнях суду пояснили, що позовні вимоги не визнають оскільки договір укладений з порушеннями норм діючого законодавства, умови кредитного договору та договору поруки обмежують права відповідачів, є несправедливим та дискримінаційними, а також відсотки нараховані не вірно, розмір пені завеликий, а наявність упущеної вигоди позивачем не доведена. Просили відмовити в задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] 05.11.2008 року укладено договір № А020009 про надання кредиту в сумі 21620,90 доларів США строком до 04.02.2014 року зі сплатою процентів річних у розмірі, що визначається як ставка LIBOR 3м збільшена на маржу 10,0 % Розмір процентів за кредитом змінюється першого числа кожного календарного кварталу протягом усього строку дії Договору. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] як позичальник зобов'язався повернути одержаний кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені кредитним договором, сплачувати проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача по кредитному договору, між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] 05.11.2008 року укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. 29.11.2011 року між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" укладено Договір факторингу, згідно з яким 14.12.2011 року відбулося відступлення права вимоги всіх грошових зобов'язань до позичальника [PERSON] Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Банк виконав умови кредитного договору та видавав необхідні кошти. Відповідачі свої свої зобов'язання за кредитним договором № А020009 від 05.11.2008 р. належним чином не виконують, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06.03.2014 р. складає 21051,19 доларів США, що еквівалентно 167925,34 грн. та штрафні санкції 54098, 26 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 19910,47 дол. США, що еквівалентно 158828,82 грн.; - заборгованість по відсоткам - 1140,72 дол. США, що еквівалентно 9099,52 грн.; - штрафні санкції - 54098, 26 грн. Як встановлено під час розгляду справи, штрафні санкції складаються з: - пеня по тілу кредиту - 34457,02 грн. - пеня по прострочених відсотках - 2412,87 грн. - упущена вигода - 17228,37 грн. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, які мають суттєве значення. Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року дійшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога, щодо нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 ,ч.ч.1.2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного суду України узгоджується з положенням Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів " від 09 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України. Так, істотними обставинами в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України на думку суду є тяжке матеріальне становище відповідача [PERSON], у зв'язку з наявністю тяжких захворювань, що підтверджується доданими до заяви документами, та те, що [PERSON] не працює та на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] За таких обставин, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 18434,95 грн., що підлягає стягненню з відповідачів на користь ТОВ "ФК"Приватні інвестиції", що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності, а саме: пеню по тілу кредиту зменшити до 17228,51 грн.; пеню по простроченим відсоткам - 1206,44 грн. Щодо вимог про стягнення упущеної вигоди в сумі 17228,37 грн., суд вважає що такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до приписів статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання вказаних приміщень. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток, проте таких доказів суду не надано, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди не підлягають задоволенню. Виходячи з того, що як укладення, так і виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли під час здійснення валютних операцій, у випадках і в порядку, установлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні інвестиції" заборгованість за кредитним договором № А020009 від 05.11.2008 р. в сумі 21051,19 доларів США, що еквівалентно 167925,34 грн. та пеню в сумі 18434,95 грн., а всього 186360,29 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 19910,47 дол. США, що еквівалентно 158828,82 грн.; - заборгованість по відсоткам - 1140,72 дол. США, що еквівалентно 9099,52 грн.; - пеня по тілу кредиту - 17228,51 грн. - пеня по прострочених відсотках - 1206,44 грн. Також на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України у разу часткового задоволенню позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні інвестиції" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 931,80 грн. з кожного.

Outcome: partial