Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.09.2013 року у розмірі 11361,15 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 24.09.2013 року [PERSON] (далі - Відповідач) став клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» , згідно якої отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Вказують, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту, оскільки ним підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку». У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість - 11361,15 грн., яка складається з наступного: 190,82 грн. - заборгованість за кредитом, 7153.13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - штраф (фіксована складова), 517,20 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, в банку виникла необхідність звернутись з позовною заявою до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовільнити з підстав викладених у матеріалах справи Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.09.2013 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", згідно якої отримав кредитну картку. 24.09.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість - 11361,15 грн., яка складається з наступного: 190,82 грн. - заборгованість за кредитом, 7153.13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - штраф (фіксована складова), 517,20 грн. - штраф (процентна складова). Суму заборгованості за процентами, банком нараховано виходячи із розмірі процентної ставки 30% до 31.08.2014 року, з 01.09.2014 року - 34,80% ; з 01.04.2015 року - 43,20 % . Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. З аналізу зазначених норм можна дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом № 661-VІ. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2355цс15. Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом. Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ "ПриватБанк" з 01.09.2014 року змінено розмір процентної ставки з 30 % на 34,80 %, з 01.04.2015 року - 43,20 %. Як закріплено у тексті укладеної між сторонами заяви на отримання кредиту відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Крім того, у Умов вказано, що банк при зміні тарифів зобов`язаний проінформувати клієнта не менш ніж за 7 днів до ведення змін. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Матеріали справи не містять доказів повідомлення банком відповідача про зміну процентної ставки. Окрім того, подані позивачем Умови та Правила не містять підпису [PERSON] .. При цьому не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Привала мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи ознайомлений він про те, що банк має право в односторонньому порядку збільшували відсоткову ставку. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16. Отже, рішення банку про збільшення процентної ставки в односторонньому порядку є такими, що прийняті ПАТ КБ "ПриватБанк" в порушення положень чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору. Враховуючи зазначене, проценти за період користування кредитом з 01.09.2014 року по 31.10.2016 року мають нараховуватися в розмірі 30,00 % річних. Заборгованість по процентах нарахованих на залишок поточної заборгованості за наданим кредитом становить: 190,82 грн х 30 % х 792 :365 = 124,21 грн. Враховуючи що відсотки до зміни процентної ставки, а саме 31.08.2014 року становлять 99,22 грн., тому сума відсотків які підлягає стягненню з відповідача становить 223,43 грн. Відповідно до ст.549, 551 ЦК України кредитор має право на пеню, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання у розмірі, встановленому договором. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 3000 грн. заборгованості за пенею та комісією. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення частково шляхом стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3414,25 грн., що складається із 190,82 грн. - заборгованість за кредитом; 223,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved