Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

ТОВ "Кредитні ініціативи" м.Бровари звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В ході судового розгляду справи ухвалою суду від 06.10.2015 року за клопотанням представника відповідача залучено до участі в розгляді справи третьої особи на стороні відповідача ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк. З підстав наведених в позовній заяві позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №05/22-07 від 15.03.2007 року, яка станом на 01.01.2015 року складається з: 287355,60 грн. за кредитом, 86497,15 грн. по відсотках, 72942,34 грн. по пені, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,1200 га, що знаходиться за адресою м.Виноградів, вул.Дачна, №1 та №3 та житловий будинок, що знаходиться за адресою м.Виноградів, вул.Дачна, №1, що належить [PERSON], РНОК [NUMBER], на підставі права власності на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 3654,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,1200 в м.Виноградів по вул.Дачна, №1 та №3 та житловий будинок в м.Виноградів по вул.Дачна, 1, що належить [PERSON] на підставі права власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №05/22-07 від 15.03.2007 року із розрахунку станом на 01.01.2015 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні таких відмовити за недоведеністю. Пояснив, що жодного договору про уступку права вимоги або інформацію про таку уступку він не отримував. Належних доказів про уступку права вимоги позивач не надав до суду. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк повторно в судове засідання не з"явилися, заяв та клопотань від них не надходило. Судовий розгляд проведено у їх відсутності на підставі поданих доказів. Заслухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до Договору Покупець набув усі праві вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №05/22-07 від 15.03.2007 року, що було укладено між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою громадянином України [PERSON]П, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до кредитного договору №05/22-07 від 15.03.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 50000,00 доларів США. Відповідач зобовязався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов"язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 50000,00 доларів США. В свою чергу, відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов"язання, чим грубо порушує істотні умови договору, в результаті чого станом на 01.01.2015 року має прострочену заборгованість: за кредитом 287355,60 грн., по відсотках 86497,15 грн., пеня 72942,34 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов"язання за Кредитним договором від 15.03.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "Акціонерний комерційни промислово-інвестиційний банк" укладено іпотечний договір №52/23-2007 від 15.03.2007 року, відповідно до якого відповідач передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме земельну ділянку площею 0,1200 га в м.Виноградів, вул..Дачна, №1 та №3 та житловий будинок в м.Виноградів, вул.Дачна, №1, що належить іпотекодавцю на праві власності. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 306000,00 гривень. На виконання умов договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, Відповідачу (Боржнику) було направлено Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки, яка не виконана. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України 2003 р. та нормами Закону України "Про іпотеку" Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року [PERSON] України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностям відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору про іпотечнний кредит, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору Відповідач зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передачі кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п.5.1 Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання Боржником основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення Боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або Боржнику письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання за Кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у п.п.5.2.1 та 5.2.2 Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагаті дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернуті стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону, яка передбачає продаж предмета будь-якій особі-покупцеві та, зокрема, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 25 ч.2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, та в порушення ст. 526 ЦК України, не виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню наданого кредиту, позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтуються на законі, є підставними та підлягають задоволенню. Стосовно заявленого відповідачем [PERSON] в ході судового розгляду клопотання про застосування строків позовної давності необхідно зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. (Постанова Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Положеннями ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. У кредитному договорі від 15.03.2007 року встановлений термін його дії до 14.03.2012 року, тобто зобов'язання повинно бути виконано не пізніше 14.03.2012 року, і саме вказана дата є кінцевим терміном, з якого у кредитора виникає право на пред'явлення вимог у судовому порядку. Дослідженими в справі доказами встановлено, що остання операція по рахунку, відкритому позивачем на ім'я відповідача [PERSON] на виконання договору № 05/22-07, була здійснена в 26.02.2013 року (а.с.142-144), а з позовом до суду позивач звернувся 17.02.2015 року. За таких обставин, клопотаня відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] про застосуваня строків позовної давності є безпідставним та не може бути прийнято до уваги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 3654,00 гривень судового збору (а.с.1), тому понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved