Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

21 липня 2017 року\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно останньої редакції від 23 травня 2018 року (т. 4, а.с. 63-67) просив ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], яка померла 18.06.2017 року з вересня 2003 року по 18 червня 2017 року. Змінити черговість одержання [PERSON] права на спадкування, визнавши за [PERSON] право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 18.06.2017 року. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з вересня 2003 року він постійно проживав однією сімєю спільно з [PERSON], вели спільний побут, фактично між ними склались стосунки як між матірю та сином. Зазначає, що [PERSON] померла 18.06.2017 року, та після її смерті відкрилась спадщина. Підставами для зміни черговості зазначає: здійснення опіки; матеріальне забезпечення спадкодавця, надання допомоги, готування їжі, здійснення ремонту у квартирі. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 02.08.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. В ході\~судового засідання,\~яке відбулось\~10.11.2017\~року,\~представник Одеської міської ради [PERSON] звернулась до суду з заявою про залучення ОМР до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, вказуючи на те, що територіальна громада м.Одеси є універсальним правонаступником відумерлого нерухомого майна спадкодавця. Ухвалою суду від 10.11.2017 року заяву представника Одеської міської ради [PERSON] було залишено без задоволення. Також в\~ході судового\~засідання,\~яке відбулось\~10.11.2017\~року,\~ представник позивача\~[PERSON] -\~ [PERSON] звернулась до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Третій одеській державній нотаріальній конторі до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 520/8495/17 видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 18.06.2017 року. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2017 року були вжиті заходи забезпечення позову. Заборонено Третій одеській державній нотаріальній конторі до набрання законної сили рішенням по даній цивільній справі видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 18.06.2017 року. Окрім того, у вищевказаному судовому засіданні відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про відвід судді Куриленко О.М., посилаючись на те, що є обставини які викликають сумніви у обєктивності та неупередженості судді, а саме те, що суддя без присутності сторін виніс ухвалу про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 10.11.2017 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадкування за законом відмовлено. В подальшому, у звязку з набранням 15 грудня 2017 року чинності Закону України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року було продовжено розгляд справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року у відповідності до п. 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень, в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання. В судовому засіданні 10.01.2018 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулись до суду з клопотанням, в якому просили витребувати із СВ Київського ВП у м. Одесі в ГУНП в Одеській області данні про виклик та допит [PERSON] у якості свідка в період 2015 року. А також допитати у якості свідків [PERSON], прож, за адресою: 65490 [ADDRESS], [PERSON], який проживає за адресою [INFO]. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] також звернулись до суду з заявою, в якій просили витребувати: із Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, яке розташоване за адресою: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, буд. 20, адресу реєстрації постійного місця проживання [PERSON], [INFO]; у позивача копії паспорту громадянина України, для з'ясування даних про його фактичне проживання та реєстрацію постійного місця проживання у період з 2003 по 2017 рр.; із Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відділу питань нотаріату, за адресою: м. Одеса, вул. Б Хмельницького, 34, даних про освіту, та займані посади [PERSON], за весь період її роботи.; із Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси: довідку про доходи фізичної особи [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] за період з 2003 року по 18 червня 2016 року та дані підприємства (установи, організації), де він працював у вказаний період; інформацію щодо суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованої особи: [PERSON] та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за вказаний період; із ГУ ДФС України в Одеській області, яке розташоване за адресою: 65000, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5 інформацію щодо знаходження на обліку [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] та даних щодо його доходів у період з 1998 року по 18.06.2017 рік; А також просили допитати в якості свідків: [PERSON](м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 64, корп.. «б», кв. 130); [PERSON] (Одеська обл.., Таїровська сільська Рада, масив «Радужний»[ADDRESS]); [PERSON] (м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 13 кв. 27); [PERSON] (м. Одеса, просп.. [PERSON][ADDRESS]). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2018 року клопотання відповідача [PERSON] про забезпечення доказів та заяву відповідача [PERSON] про витребування документів та допит свідків було задоволено в повному обсязі. 17 січня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів, в якому просив витребувати із: Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, розташованого за адресою м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд. 4а:довідку про доходи фізичної особи [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], за період з 2003 року по 18 червня 2017 року, та дані підприємства (установи організації), де він працював у вказаний період; інформацію щодо суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованої особи. [PERSON], та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за вказаний період; довідку про доходи нотаріуса [PERSON], [INFO], померлої 18 червня 2017 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], за період з 2003 року по 18 червня 2017 року та дані підприємства (установи, організації), де вона працювала у вказаній період; інформацію щодо суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованої особи: [PERSON], [INFO], померлої 18 червня 2017 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], за період з 2003 року по 18 червня 2017 року, та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне рахування до фіскальних органів за вказаний період, довідку про отримання пенсії [PERSON], [INFO], померлої 18 червня 2017 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], з періоду нарахування по 18 червня 2017 року; із ГУ ДФС України в Одеській області, яке розташоване за адресою: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, інформацію щодо знаходження на обліку [PERSON], [INFO] померлої 18 червня 2017 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], та даних щодо її доходів за період з 1998 року по 18 червня 2017 рік; Із СВ Київського ВП у м. Одесі в ГУНП в Оденській області дані про виклик та допит [PERSON] у якості свідка в період 2015-2017 рр., вказуючи на відсутність у попередній ухвалі періоду, за який необхідно надати вказану інформацію. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2018 року вказане клопотання відповідача [PERSON] було задоволено в повному обсязі. 23 січня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів, в якому просив витребувати із Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, яке розташоване за адресою: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, буд. 20, адресу реєстрації постійного місця проживання [PERSON], [INFO], у період з 2003 року по 18.06.2017 року В обґрунтування свого клопотання посилавсяґ на те, що раніше судом було витребувано частину вказаних документів, але у зв'язку з технічними помилками, які були допущені заявником в клопотанні, було витребувано, фактично помилкові данні. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2018 року клопотання відповідача [PERSON] про забезпечення доказів також було задоволено. У судовому засіданні 23 квітня 2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила: витребувати з КУ «Одеське бюро судово-медичної експертизи», що знаходиться за адресою: м. Одеса, Валіховський провулок 4 [PERSON] розтину тіла [PERSON], яка померла 18.06.2017 року, вказуючи на те, що даний документ необхідний для призначення в подальшому судової експертизи щодо стану здоров`я [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти задоволення даної заяви, разом з тим звернулись до суду з клопотанням про забезпечення доказів, в якому просили витребувати із ЖКС «Вузівський» Ділянка № 1, яке розташоване за адресою 65088, м. Одеса, вул. Шишкіна, буд. 52 а, копії договорів, укладених [PERSON], власником квартири № 44, яка знаходиться у житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Ол. Невського, буд. 43 корп. 3, повязаних з утриманням вказаного житлового будинку та прибудинкової території, у період з 2014 року по 18 червня 2017 року, вказуючи на те, що дані документи можуть підтвердити, що [PERSON] до самої смерті почувалась гарно та вела свої справи особисто. Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року вищевказані клопотання були задоволенні. В ході судового засідання, яке відбулось 24 травня 2018 року, представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала до суду уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи Третя одеська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадкування за законом. Як вбачається з позовних вимог, позивач просить: встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], яка померла 18.06.2017 року з вересня 2003 року по 18 червня 2017 року. Змінити черговість одержання [PERSON] права на спадкування, визнавши за [PERSON] право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 18.06.2017 року. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти прийняття уточненого позову та, в свою чергу, звернулись до суду з заявою про прийняття до провадження суду зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Третя одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (т. 4, а.с. 75-79). В своїй позовній заяві відповідач [PERSON] просив встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], яка померла 18.06.2017 року, а саме те, що [PERSON], яка померла 18.06.2017 року, є сестрою його батька [PERSON] та його рідною тіткою. У звязку з чим ухвалою суду від 24 травня 2018 року було прийнято до провадження суду уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] треті особи Третя одеська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадкування за законом, в редакції від 23 травня 2018 року. А також прийнято до провадження суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Третя одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та обєднати її в одне провадження з первісним уточненим позовом [PERSON] до [PERSON] треті особи Третя одеська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадкування за законом. У судовому засіданні 14 червня 2018 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник\~[PERSON] звернулись до суду з клопотанням, в якому просили прийняти до провадження суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин (т. 4, а.с. 175-178). У своїй позовній заяві [PERSON] просить встановити факт родинних відносин між ним, [PERSON], [INFO] та [PERSON], яка померла 18.06.2017 року, а саме те, що [PERSON], яка померла 18.06.2017 року є сестрою його матері [PERSON] та його рідною тіткою. Окрім того, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив прийняти до провадження його зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин (т.4, а.с. 190-192). У своїй позовній заяві просив встановити факт родинних відносин між ним, [PERSON], [INFO] та [PERSON], яка померла 18.06.2017 року, а саме те, що [PERSON], яка померла 18.06.2017 року є сестрою його матері [PERSON] та його, рідною тіткою. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року клопотання відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] про прийняття зустрічних позовів були задоволені, розгляд справи було відкладено до 03 липня 2018 року. В подальшому, ухвалою суду від 03 липня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В ході судового засідання 12 жовтня 2018 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив витребувати з Третьої одеської державної нотаріальної контори та оглянути в судовому засіданні оригінал спадкової справи № 573/2017, відкритої після смерті [PERSON], померлої 18.06.2017 року Проте ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено, через порушення строків передбачених частиною 2 та 3 статті 83 ЦПК України. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, у задоволенні зустрічних позовів просили відмовити. Відповідач /позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] у задоволені первісного позову просили відмовити, вказуючи на його безпідставність, наполягали на задоволені свого позову та не заперечували проти задоволення позовів [PERSON]. Третя особа за первісним позовом / позивач за зустрічним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у задоволенні первісного позову просив відмовити, проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON] не заперечував. Третя особа за первісним позовом / позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги за власним позовом підтримали, у задоволенні первісного позову просили відмовити, проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON] не заперечували. Представник третьої особи Третьої одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду повідомлений належним чином, 23.10.2017 року від завідувача контори [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, розгляд справи залишила на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, а позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2017 року померла [PERSON], про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 6492, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть [PERSON] І-ЖД № 495742 (т. 1, а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на наступне нерухоме майно: - квартиру [ADDRESS], яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 12 липня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № Д-180 (т. 3, а.с. 71); - земельну ділянку (пай) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 3-3698, видано 21.10.2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], площа земельної ділянки складає 1,48 га., яка розташована на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району, Одеської області, масив № 3 ділянка № 29 (т. 3, а.с. 111); - земельну ділянку площею 0,0870 га, що розташована на території Київського району м. Одеси вулиця Китобійна, № 61\\1, яка належала підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.10.2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] (т. 3, а.с. 217). Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. З спадкової справи № 573, заведеної щодо майна померлої 18 червня 2017 року [PERSON] вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] (т. 1, а.с. 105), [PERSON] (т.1, а.с. 119), [PERSON] (т.1, а.с. 124) та [PERSON] (т.1, а.с. 125). Відповідно до ст.66 Закону України „ Про нотаріат " на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно\~\~ч.1 ст.68 Закону України „ Про нотаріат" нотаріус\~\~ при\~ \~видачі\~\~ свідоцтва\~\~ про\~\~ право\~ на\~\~спадщину за законом\~\~перевіряє\~\~факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини,\~\~ наявність\~\~підстав\~\~для\~\~закликання\~\~до спадкоємства за законом\~ \~осіб,\~ \~які\~\~ подали\~ \~заяву\~ \~про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно ч.1\~ст.46 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до своїх повноважень державним нотаріусом було сформовано: інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); інформаційну довідку зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т. 1, а.с. 106-108), а також здійснено запит до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (т. 1, а.с. 114-117). Проте, у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом до майна померлої 18 червня 2017 року [PERSON] державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори було відмовлено, у звязку з чим сторони звернулись до суду з даними позовними заявами. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Так, щодо позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач за первісним позовом стверджує, що з вересня 2003 року він постійно проживав з [PERSON], вели спільний побут, він забезпечував їй дбайливий догляд та харчування. Стверджує, що фактично між ним та [PERSON] склались стосунки, як між матірю і сином, що призвело до зміни його прізвища. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2\~постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини мають право за законом на спадкування в четвертій черзі. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом .\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності\~до ч.ч.\~1-3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обовязком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На думку суду, позивач не довів належними та до пустими доказами факт його спільного проживання більш ніж пять років з [PERSON] з огляду на таке. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід зважати на те, що належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Доказами постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або у будинковій книзі, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом [PERSON] [INFO], уродженець [INFO], згідно паспорта гр.. України серії КМ номер 779659 з 16 серпня 1996 року був зареєстрований за адресою м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської Дивізії (зараз Інглезі) [ADDRESS] (т. 1, а.с. 12). До 12 травня 2012 року позивач мав прізвище «Пилипенко», яке за власною ініціативою змінив на «Рюмін», про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 14 (т. 1 а.с. 14). 02 вересня 2012 року у позивача [PERSON], спільно з гр. [PERSON] народилась донька [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] І-КГ № 149255 виданим 25 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні (т.1, а.с. 15). Даючи оцінку діям позивача щодо зміни свого прізвища, суд зазначає, що дана обставина не може бути безумовним доказом його спільного проживання з [PERSON]. Окрім того, згідно частини 1 статті 295 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім'я. З матеріалів справи, а саме Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 110072252 від 09.01.2018 року вбачається, що квартира № 272 в будинку 3 корп. 3 по вулиці 25-ї Чапаївської Дивізії (зараз Інглезі) в м. Одесі з 22 травня 2007 року по 21 серпня 2017 року на праві спільної часткової власності належала позивачу [PERSON] та [PERSON], а з 21 серпня 2017 року вищевказана квартира на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1096, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована за гр.. [PERSON] (т. 1 а.с. 222-224) А згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 2876 від 09.10.2017 року КП «ЖКС «Вузівський» ділянка № 2 та акту комісії від 09.10.2017 року встановлено, що з 16.08.1996 року по 06.09.2017 року [PERSON] проживав та був зареєстрований у вищевказаній квартирі (т. 4, а.с. 114, 115). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 110071621 від 09.01.2018 року встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] - рідна мати позивача! є співвласниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу р № 11473 від 10.11.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 1, а.с. 219-221). Як вбачається з довідки з місця мешкання про склад сімї та реєстрацію № 64, виданої 01 лютого 2018 року начальником Дільниці № 3 КП «ЖКС «Чорноморський», у вищевказаній квартирі зареєстрована та проживає лише [PERSON] (т. 3, а.с. 68). Згідно інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Державної міграційної служби України в Одеській області, позивач [PERSON] з 12.10.2017 року зареєстрований за адресою [INFO] (т. 3, а.с. 134, 136), власником якої відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 109818201 від 03.01.2018 року є [PERSON] (т. 1 а.с. 218). Натомість згідно довідки з місця мешкання про склад сімї та реєстрацію виданої керівником ОСББ «Невського», [PERSON] з 10 березня 2006 року по день смерті була зареєстрована та проживала за адресою : [INFO] (т.1, а.с. 213). На підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] сторона позивача вказує на те, що саме позивач займався похованням останньої, на підтвердження чого надали: договір замовлення на організацію та проведення поховання № 030503 від 19.06.2017 року на суму 1074, 09 грн., чек від 19.06.2017 року, договір замовлення на організацію та проведення поховання від 20.06.2017 року на суму 13\~620 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера від 20.06.2017 року де замовником зазначений - [PERSON] (т. 1, а.с. 17-19). Проте, сам факт організації та проведення поховання саме [PERSON] не може свідчити про його спільне сумісне проживання на протязі більш ніж пяти років з [PERSON] на правах члена сімї. Крім того, дані твердження спростовуються договором про надання споживчого кредиту від 12.02.2017 року, укладеним між позивачем та АТ "ОТП Банк", згідно якого позивач постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] (25 Чапаївської дивізії), 3[ADDRESS]; договором купівлі-продажу транспортного засобу від 07.11.2008 року, в якому також вказана адреса проживання позивача по вул. Інглезі у м. Одесі. Також в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача відносно того, що він матеріально забезпечував, здійснював ремонт в квартирі та надавав іншу допомогу спадкодавцю через її безпорадній стан, а від так, має право на зміну черговості. Так, відповідно до\~ст. 1259 ЦК України\~черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Статтями 1261-1264 ЦК України\~визначені черги спадкоємців за законом:\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.\~\~У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.\~\~Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. По даній справі встановлено, що метою встановлення факту проживання однією сім'єю позивача з [PERSON] необхідно позивачу для отримання спадщини, оскільки визнання факту проживання вказаних осіб однією сім'єю не менше п'яти років до дня відкриття спадщини автоматично призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до\~ст. 1264 ЦК України. Отже, встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги. При дослідженні наданих стороною позивача доказів до позовних вимог судом встановлено наступне. Копії гарантійних талонів, квитанцій, товарних чеків на побутову техніку та будівельних матеріалів, а також договір про надання споживчого кредиту не приймаються до уваги оскільки дані чеки та квитанції не ідентифікують особу, яка придбавала товар, за чиї кошти, кому та для чого (т. 1, а.с. 30-43). Товарні накладні видані за підписом та печаткою СПД [PERSON] на імя [PERSON] (т. 1, а.с. 44-72) не можуть бути визнані належними та допустимими доказами до позовних вимог позивача, так як не містять жодної інформації по предмету спору. Більш того, проаналізувавши найменування товарів в накладних СПД [PERSON], суд вважає, що відсутній зв'язок вказаних товарів з [PERSON], оскільки більшість товарів є дитячими. З цих же підстав не враховуються судом і надані стороною позивача накладні на придбання лікарських засобів, препаратів в аптеках оскільки вони не взаємоповязані зі станом здоров'я [PERSON] і взагалі відсутній зв'язок вказаних препаратів з діагнозом останньої. До того ж вони датовані в період з 2016 року по 2017 рік та видані СПД [PERSON], де працює [PERSON] цивільна дружина позивача, що також викликає сумнів в їх достовірності. Також матеріали справи не місять доказів того, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги через свій безпорадний стан. Згідно листа Комунальної установи «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 4» від 14.09.2017 року № 814 [PERSON], [INFO] згідно медичної документації Ф № 036/у (журнал реєстрації виданих листків не праце спроможності), журналу звіту іногородніх та не зареєстрованих пацієнтів за період з 01 липня 2014 року та по теперішній час в КУ «ЦПМСП № 4» не зверталась, на «Д» обліку не перебувала. Амбулаторна картка в реєстратурі відсутня (т. 2, а.с. 15). Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, як субєкт підприємницької діяльності з 1996 року, останні роки працювала приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (т. 3, а.с. 138-143). Згідно довідки Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України № 1192 від 24 січня 2018 року з січня 2011 року по червень 2017 року отримувала пенсію, а з жовтня 2012 року розмір її пенсії складав 4\~582, 96 гривень, яка за останні роки зросла до 4\~785, 57 років (т.3, а.с. 159-160). Окрім того, судом встановлено, що земельну ділянку (пай), яка розташована на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району, Одеської області, масив № 3 ділянка № 29 на підставі договору оренди землі від 01.02.2017 року [PERSON] передала СТОВ Агрофірма «Нива» договір укладений строком на 7 років, згідно умов договору орендна плата виплачується орендодавцю у розмірі 3 % від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням податку на доходи з фізичних осіб (т. 3, а.с. 105-108). Відповідно до довідки директора СТОВ Агрофірма «Нива» від 18.01.2018 року № 2, станом на 2017 рік орендна плата за всі роки перебування земельної ділянки в оренді отримана [PERSON] (т.3, а.с. 101). Тобто, розмір пенсії [PERSON] та її дохід від оренди землі, в декілька разів перевищував встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні (т. 5, а.с. 4-5), що, на думку суду, давало можливість їй забезпечувати себе необхідними ліками, харчуванням та інш. Натомість в трудовій книжці АС № 064148 міститься запис про те, що 27 березня 1995 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу в ПП «Алеко-сервіс» слюсарем 4-го розряду, та 01 грудня 2000 року за власним бажанням був звільнений (т. 5, а.с. 57-59). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів інформація про доходи [PERSON] в період з 2001 року по 2017 рік відсутня (т.3, а.с. 148-149). Матеріали справи містять докази офіційного працевлаштування [PERSON] лише з 22 травня 2017 року у ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на посаду молодшого приймальника товарів (т. 5, а.с. 60), де відповідно до додатку 1 до листа Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі його заробітна плата за травень склала 2\~344, 74 гривень та за червень 5\~021, 5 гривень (т. 3, а.с. 151-152). В судовому засіданні позивач повідомив про його неофіційну трудову діяльність майстра СТО, проте суд критично оцінює дані твердження, оскільки належних доказів, а саме сертифікатів, свідоцтв, дипломів, подяк, грамот з цього приводу позивачем суду надано не було. Більш того, Головне управління ДФС в Одеській області на адвокатський запит [PERSON] у відповідності до \~Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~ повідомляє, що згідно з інформацією Реєстру само зайнятих осіб по Одеській області станом на 29.09.2017 року гр.. [PERSON], податковий номер [NUMBER], не перебуває на обліку в органах ДФС Одеської області як фізична особа підприємець (т. 1, а.с. 215-216). Також доводи позивача про безпорадній стан [PERSON] спростовується висновком експертів КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 108 складеного 16 травня 2018 року, в якому експертна комісія зазначає, що: «згідно наданої медичної документації гр. [PERSON] під час життя хворіла на ішемічну хворобу серця з атеросклеротичним кардіосклерозом та порушенням ритму серцевих скорочень у вигляді тахіформи фібриляції передсердь і розвитком серцевої недостатності 2а-3ст.; гіпертонічну хворобу 3 стадії, 2 ступеню з ризиком можливого розвитку ускладнень 4; цукровий діабет другого типу середньої важкості в стадії декомпенсації; вузловий зоб та сечокам'яну хворобу в стадії ремісії, дисциркуляторну енцефалопатію 2ст. При цьому: в наданій медичній документації стан хворої не оцінювався як тяжкий, після проведеного лікування завжди мало місце його покращення, в останні роки свого життя гр. [PERSON] не зверталася в Центр первинної медико - соціальної допомоги. Таким чином, слід вважати що гр. [PERSON] за час життя не перебувала в безпорадному стані. Тому слід вважати, що гр. [PERSON] під час життя, не потребувала стороннього догляду та могла обійтися без вказаного стороннього догляду» (т. 4, а.с. 96-107). Суд не бере до уваги надану позивачем оригінал медичної картки [PERSON] (т. 3, а.с. 176), так як ці документи не підтверджують позовні вимоги. Не може бути доказом до позовних вимог і надані стороною позивача фотознімки (т. 1, а.с. 73-77) на яких зображені позивач та [PERSON],\~оскільки вони\~ не містять дат їх виготовлення. Покази свідків зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечливі як між показами самих свідків так і пояснень та показів позивача щодо стану здоров'я померлої [PERSON], часу її хвороб, періодів проживання з позивачем. Також вони не містили достовірної інформації щодо наявності між позивачем та [PERSON] сімейних стосунків, спільного проживання. Надані ними покази були зі слів, або припущеннями. Суд також критично оцінює акт, складений сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 5, а.с. 49), оскільки вказані особи були допитані в якості свідків та однозначно не могли підтвердили факт проживання позивача із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2003 року і по день смерті спадкодавця саме однією сімєю, та знаходження останньої на його утриманні. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом враховані норма ст. 3 СК України, яка вказує, що сім`ю складають особи, які проживають разом, мають спільні права та обовязки. Проте поняття сімї в розумінні ст. 3 СК України не вичерпується одним лише спільним проживанням. Окрім спільного проживання необхідно також довести наявність спільного побуту та взаємних прав та обовязків.\~\~ Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові, солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають однин одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де-факто, як відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв'язок поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того з ким людина має проживати однією сім`єю. Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач не надав суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, а саме: не надано безумовних доказів їх спільного проживання з померлою однією сімєю більш ніж пять років, безпорадного стану [PERSON] та тривале знаходження на його утриманні. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ При поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи позивач не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено, що він проживав у квартирі 44 будинку № 43 корп. 3 по вулиці Ол. Невського в м. Одесі саме на правах члена сім'ї [PERSON] і протягом строку не менше 5 років. Крім того, позивачем не надано належних доказів про те, що [PERSON] була у безпорадному стані та потребувала матеріальної допомоги. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позивач не надав суду жодного достовірного доказу про наявність у нього з [PERSON] сімейних стосунків, спільного сімейного господарства за період не менше п'яти років до її смерті. Більш того, навіть не зміг пояснити, коли саме конкретно та з якого приводу вони почали проживати разом та як він може називати сторонню жінку матір`ю при живій рідній матері та батькові. Цілком встановленим, на думку суду, є той факт, що позивач був знайомий з [PERSON] та міг мати певні стосунки з нею, але не такі, що притаманні сім'ї. Як підтвердили майже усі свідки, попитані у судовому засіданні, [PERSON] постійно возив [PERSON] з роботита на роботу на автомобілі, купував продукти, виконував інші її завдання, працював на дачі. Крім того, слід зазначити, що усі особи, що знали померлу, повідомили суду, що вона завжди була дуже охайною, гарно вбраною, мала красиву зачіску, багате вбрання та дуже доглянутий вид, що також спростовує твердження позивача щодо перебування [PERSON] у безпорадному стані. Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту. Всі викладені вище обставини та факти, що були встановлені в суді, дають підстави суду відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до дня смерті останньої, визнання позивача спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості. Щодо позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 21 січня 1972 року Вердомічівською сільською радою, Свіслоцького району, Гродненської області, Республіки Білорусь було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Малевич) [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ПЯ № 068243 (т. 4, а.с. 167). В період даного шлюбу 23 травня 1974 року народився [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] ІV-ЖД № 403055, де в графі батько записаний [PERSON], в графі мати [PERSON] (т. 4, а.с. 82). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] 1-ПЯ № 524877, прізвище батька позивача записане як [PERSON], а його батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Вказане свідоцтво було видано в Свіслоцькому районі, Гродненської області, Республіки Білорусь (т. 4, а.с. 83). Відповідно до Свідоцтва про народження № 178403 встановлено, що в с. Ханчіци, Свіслоцького району, Гродненської області 23 грудня 1940 року народилась [PERSON] її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (т. 4, а.с. 61). Згідно архівної копії метричного запису про народження по Полонковской церкви Свіслоцького район Гродненської області за 1941 рік вбачається, що 23 грудня 1940 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] (т. 4, а.с. 86). Також відповідно до Довідки, що містить відомості з записи про народження від 08 вересня 2017 року № 421, яка видана відділом реєстрації актів цивільного стану Свіслоцького району виконавчого комітету встановлено, що в документах архіву мітиться на зберіганні запис акту про народження № 21 складений 17 березня 1945 року в Полонковскій сільській Раді Свіслоцького району Гродненської області на [PERSON], яка народилась 29 червня 1943 року, місце народження: с. Ханчіци, Свіслоцького району, Гродненської області. Батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON] (т. 4, а.с. 88). З оглянутих документів судом встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними братом та сестрами, що підтверджується спів паданням місця народження, а також прізвищем, імям та по батькові їх батьків. Відповідно до антропометричної довідки № 28 від 27.03.2018 року, виданої Одеським національним університетом ім. I.I. Мечникова, вказано, що БОГАЛЕЙША і БОГОЛЕЙША є варіантами одного й того ж антропоніму. Ці варіанти виникли під впливом суто лінгвальних і екстралінгвальних процесів у близькоспоріднених російській та українській мовах. Помилкові записи староруського прізвища [PERSON] в російській та українській мовах як [PERSON] або [PERSON] є науково обґрунтованими. Отже, члени однієї родини можуть мати різні варіанти прізвища [PERSON]/[PERSON]/[PERSON], особливо в тому випадку, якщо їхні документи видавалися в різних східнослов'янських країнах, як у випадку аналізованого факту: в Білорусі та Україна (т. 4, а.с. 91). Згідно архівного запису про укладання шлюбу № 452 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00021085647 від 27 вересня 2018 року встановлено, що 19 травня 1971 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Після реєстрації вказаного шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Рюміна». Даний шлюб було розірвано 24 грудня 1986 року, актовий запис № 893. В період вказаного шлюбу народився син [PERSON], який 13 липня 2003 року помер, про що Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 6572 (т. 1, а.с. 16). Судом також встановлено, що 25 лютого 1993 року помер [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть [PERSON] ІІІ-ЖД № 490698. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, з урахуванням вказаного, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], яка померла 18 червня 2017 року є рідною сестрою [PERSON], померлого [INFO] та відповідно рідною тіткою [PERSON], [INFO]. Відносно позовних вимог [PERSON] та [PERSON]. Як зазначалось вище, судом встановлено, що [PERSON] (яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними сестрами. 10 березня 1968 року у Вердомічскій сільській Раді Свіслоцького району Гродненської області під актовим записом № 7 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Смурага» та 01 жовтня 1980 року шлюб було розірвано. Вказане підтверджується Довідкою, що містить відомості з запису акту про укладання шлюбу від 08 вересня 2017 року № 423, яка видана відділом реєстрації актів цивільного стану Свіслоцького району виконавчого комітету (т. 4, а.с. 187). У даному шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження № 389150 (т. 4, а.с. 182) та [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження № 339511 (т. 4, а.с. 195), де батьками вказані - [PERSON] та [PERSON]. 11 лютого 2013 року, мати позивачів, [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 1593 та видано Свідоцтво про смерть [PERSON] І-ЖД № 329756. Тобто судом також встановлено, що [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], яка померла 18.06.2017 року є рідною сестрою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], яка померла 11 лютого 2013 року та відповідно рідною тіткою [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Пунктом 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю та ін. (п. 2 постанова пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року N 7). В даному випадку встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 18.06.2017 року породжує юридичні наслідки, щодо виникнення права на спадкування. \~Згідно з частинами 1, 2\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1262 ЦК України\~визначено друга черга спадкоємців за законом, до якої відносяться: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. З\~ст. 1266 ЦК України\~племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною першою\~статті 1276 ЦК України\~передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд бере до уваги, що вони не заперечували проти того, що є родичами, - двоюрідними братами, їм відомі усі сімейні обставини, історія родини, сімейні зв`язки, були надані сімейнв фотографії тощо. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про відмову у задоволенні первісного позову [PERSON] у звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю, натомість як вимоги за зустрічними позовами [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки їх законність перевірена в ході розгляду даної справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved