Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Заявник публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - ПАТ "АКБ "Київ") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Нечай Г.П. (далі - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П.). Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 16 квітня 2010 року видано виконавчий лист на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2010 року у справі №2-265/2010 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "АКБ "Київ" грошових коштів у сумі 6060000,00 грн, державного мита у сумі 1700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 252,00 грн. 19 травня 2010 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Пацуріною О.В. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення суду та присвоєно йому номер 19320265. 26 грудня 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. винесено постанову, якою повернуто виконавчий документ стягувачеві у зв'язку з тим, що постановою майора міліції ОВС ГСУ МВС України Кошарської О.О. від 12 березня 2012 року №24-300 та постановою старшого слідчого ОВС ГСУ МВС України Дрок О.Ю. від 27 вересня 2012 року на майно боржника накладено арешт. Заявник стверджував, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві не ґрунтується на вимогах закону, оскільки старшим державним виконавцем у цій постанові не зазначено жодних правових підстав, що обумовлюють наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, чи заборони на проведення інших виконавчих дій щодо боржника, тобто діями старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві було порушено законні права та інтереси ПАТ "АКБ "Київ". З цих підстав ПАТ "АКБ "Київ" просило суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві, скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. від 26 грудня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №19320265 та зобов'язати старшого державного відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. винести постанову про відновлення виконавчого провадження №19320265. У судовому засіданні представник заявника вимоги, викладені в скарзі, підтримала, просила суд їх задовольнити. Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, заяв, заперечень суду не надала, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Заслухавши, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2010 року у справі №2-265/2010 року за позовом ПАТ "АКБ "Київ" до [PERSON] про стягнення коштів за угодою про завдаток позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти у сумі 6060000,00 грн., державне мито у сумі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 252,00 грн (а. с. 80-81). Це рішення суду набрало законної сили, а тому 16 квітня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-265/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "АКБ "Київ" грошових коштів у сумі 6060000,00 грн., державного мита у сумі 1700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 252,00 грн (а. с. 166-167). Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Пацуріної О.В. від 19 травня 2010 року було відкрито виконавче провадження №19320265 з виконання заочного рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2010 у справі №2-265/2010 року щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] (а. с. 140). 26 грудня 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. винесено постанову, якою повернуто виконавчий документ стягувачеві у зв'язку з тим, що з постановою майора міліції ОВС ГСУ МВС України Кошарської О.О. від 12 березня 2012 року №24-300 та постановою старшого слідчого ОВС ГСУ МВС України Дрок О.Ю. від 27 вересня 2012 року на майно боржника накладено арешт. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Така заборона встановлена перехідними положеннями цього закону щодо речей, на які стягнення не звертається та ст. 73 цього закону щодо коштів. За приписами ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" , крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. П. 1 ч. 2 цієї статті Закону передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. У наданих старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. матеріалах виконавчого провадження №19320265 відсутні докази, які б свідчили про вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на з'ясування наявності у боржника [PERSON] коштів у гривнях та іноземній валюті, інших цінностей, у тому числі коштів на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, рахунків в цінних паперах у депозитарних установах. Відомості про те, що у встановленому порядку уповноваженими органом чи посадовою особою було накладено заборону звернення стягнення на кошти боржника [PERSON], у матеріалах справи відсутні. Відтак, суд вважає, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. не вжито всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2010 року у справі №2-265/2010 року, а тому повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасним. З цих підстав суд приходить до висновку про необхідність визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. щодо повернення стягувачеві виконавчого листа №2-265/10, виданого 16 квітня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 грудня 2013 року. Необхідність зобов'язувати державного виконавця відновити виконавче провадження є зайвою, адже скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві тягне за собою відновлення виконавчого провадження. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 11, 47, 52, 63 Закону України "Про виконавче провадження" та,

Outcome: partial