Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що проживає у [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності та розташована на другому поверсі. Відповідач [PERSON] проживає у [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності та розташована на третьому поверсі. Відповідач систематично затоплює квартиру позивача, внаслідок чого позивачеві завдано шкоду, а саме зіпсовано стелю площею приблизно 20 м2, внаслідок короткого замикання електричної проводки вийшла з ладу електрична проводка на кухні, пошкоджені стіни на кухні, в коридорі, у ванній та туалетній кімнаті, знищені облаштунки в туалетній кімнаті. За інформацією техніків квартира відповідача перепланована та потребує приведення до технічних умов. Просить стягнути з [PERSON] 5 000,00 грн. завданих матеріальних збитків; 20 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати, а також зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні квартирою №45 шляхом демонтажу самовільних перебудов та приведення квартири №49 у відповідність до технічної документації. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с.24-26, 98) та пояснив, що квартиру позивача не затоплював і перепланування внутрішньоквартирних водопровідних мереж не здійснював. Вислухавши поясненням сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачеві. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК України). Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян тощо. Встановлено, що 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, який фактично проживає в зазначеній квартирі (а.с.11, 12, 76-77). Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло № 42932 від 30.12.2002 року квартира [ADDRESS] належить відповідачеві [PERSON] (а.с.29, 78). 18.10.2013 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" з заявою про комісійну перевірку стану стелі в його квартирі у зв'язку з систематичним затопленням сусідами з квартири № 49 (а.с.7). 31.10.2013 року [PERSON] вдруге звернувся до директора ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" з заявою про направлення комісії та оформлення відповідних документів (а.с.8). Відповідач також звертався 30.10.2013 року до директора ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" зі скаргою на безпідставні звинувачення мешканцями квартири № 45 у підтопленнях та несанкціоноване відключення від водопостачання (а.с.31); 30.10.2013 року з заявою про комісійну перевірку (а.с.32); 04.11.2013 року з заявою про надання відповідного акту (а.с.33) та 04.11.2013 року зі скаргою на відключення від водопостачання (а.с.34). 31.10.2013 року складався акт обстеження квартири № 45 (а.с.9), 06.11.2013 року складався акт обстеження квартири № 49 (а.с.10). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №536/04.14 від 04.04.2014 року (а.с.55-80) пошкодження стелі та стіни у приміщеннях кухні поз.3, санвузла поз.2, коридору поз.1 квартири [ADDRESS] виникли в результаті просочування (протікання) води з перепланованого у санвузол приміщення поз.2-3 квартири [ADDRESS]. Таким чином, оскільки відповідач зобов'язаний слідкувати за санітарно-технічним обладнанням у своїй квартирі, ним не вжито всіх заходів щодо унеможливлення завдання шкоди, через халатне відношення до свого обов'язку та як наслідок просочування (протікання) води з перепланованого у санвузол приміщення належної йому квартири № 49 спричинило пошкодження стелі та стіни у приміщеннях кухні, санвузла, коридору квартири № 45, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем заподіяної шкоди позивачеві. При цьому заподіяна матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі, визначеному судовим експертом. Так, вартість матеріальної шкоди (матеріальних збитків), завданих залиттям квартири [ADDRESS] складає 2 160,00 грн.. Враховуючи, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи виконані перепланування приміщень квартири №49 не належать до самочинного будівництва та причинно-наслідковий зв'язок між залиттям квартири № 45 та саме переплануванням квартири №49 відсутній, тому позовна вимога про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні квартирою №45 шляхом демонтажу самовільних перебудов та приведення квартири №49 у відповідність до технічної документації є безпідставною та задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи обставини заподіяння позивачеві моральних страждань, ступінь вини заподіювача шкоди, виходячи із характеру, тривалості, глибини душевних страждань та негативних наслідків, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна та які потягли порушення звичного життєвого побуту, зважаючи на необхідність докласти час та зусилля на відновлення попереднього стану, суд вважає визначити достатньою компенсувати моральні страждання позивача суму у 500 грн., яку стягує з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial