overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення судових витрат. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 29 жовтня 2013 року, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 706. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства , відповідач не бере участь в матеріальному забезпеченні сім"ї, ображає та принижує її, що призвело до погіршення її самопочуття та зниження працездатності. На побутовому рівні у них виникають сварки, непорозуміння в сімейних відносинах. Просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснення дала аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити, повернувши їй після розірвання шлюбу дівоче прізвище "[PERSON]". Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Не заперечує проти розірвання шлюбу, підтвердив, що вони із позивачкою проживають окремо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню. Суд, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке не суперечить закону й не порушує права ,свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача) ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин. Так, судом встановлено, що 29 жовтня 2013 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції , між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №706. З часом, відносини в сім"ї погіршились, що призвело до втрати любові та поваги один до одного. З лютого 2016 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачці повернути дівоче "[PERSON]". Згідно ст. 56 ч.3 Сімейного Кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 110 згаданого Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

11 вересня 2015 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 23416,90 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № BL_ЖГА00040253 від 02.06.2011 року позивач надав відповідачу кредит у сумі 19000,00 грн., строк повернення кредиту - 02.06.2014 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв'язку із чим станом на 25.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 23416,90 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача вказану суму заборгованості. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 02.06.2011 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем укладено кредитний договір № BL_ЖГА00040253, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 19000,00 грн. на строк до 02.06.2014 року /а.с.3/. Однак, відповідач систематично порушував умови погашення кредиту. В зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість: станом на 25.08.2015 року у розмірі 23416,90 грн., яка складається з наступного: - 2699,31 грн. - заборгованість за кредитом; - 30,83 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; - 2387,18 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; - 18029,58 грн. - сплата штрафних санкцій /а.с.17-18/. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що позивачем зобов'язання за Договором виконанні належним чином, а відповідач від зобов'язань по оплаті кредиту та відсотків за кредитом ухиляється. На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу обґрунтованою, в зв'язку з чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору в зв'язку із введенням тимчасової адміністрації, та прийняттям рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк". Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір у розмірі 1218,00 грн.) -підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

03 вересня 2015 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 26146,91 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № BLaЖГА00044694 від 17.06.2011 року позивач надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн., строк повернення кредиту - 17.06.2014 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв'язку із чим станом на 25.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 26146,91 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17.06.2011 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем укладено кредитний договір № BLaЖГА00044694, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн. на строк до 17.06.2014 року /а.с.5/. Однак, відповідач систематично порушував умови погашення кредиту. В зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість: станом на 25.08.2015 року у розмірі 26146,91 грн., яка складається з наступного: - 249,76 грн. - заборгованість за кредитом; - 109,05 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; - 5250,00 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; - 20538,10 грн. - сплата штрафних санкцій /а.с.3-4/. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що позивачем зобов'язання за Договором виконанні належним чином, а відповідач від зобов'язань по оплаті кредиту та відсотків за кредитом ухиляється. На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу обґрунтованою, в зв'язку з чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору в зв'язку із введенням тимчасової адміністрації, та прийняттям рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк". Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір у розмірі 392,20 грн.) -підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 03 липня 1992 року у Дрисинській сільській раді Мукачівського району, Закарпатської області, актовий запис №16. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося, однією сім"єю не проживають більше п"яти років. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи заяву представника позивача з якої слідує, що представник позивача позов підтримує, заяву відповідача з якої слідує, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 03 липня 1992 року у Дрисинській сільській раді Мукачівського району, Закарпатської області, актовий запис №16, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 03 липня 1992 року (а.с.3). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З доводів позивача вбачається, що даний шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося, однією сім"єю не проживають більше п"яти років, шлюб існує формально, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що дає суду підстави вважати, що сторони не мають бажання зберегти сім`ю. За таких обставин суд вважає, що спільне проживання та збереження сім`ї є не можливе, шлюб існує формально, тому позов слід задовольнити. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] ..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вказує, вона з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 04 червня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає із позивачкою. На даний час відповідач участі у вихованні дитини не бере та кошти на її утримання не надає. Син повністю знаходиться на утриманні матері. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивачка до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову не подавав. На підставі ч.2 ст.158, ч.2 ст. 197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін. Судове засідання проводиться без фіксації технічними засобами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 червня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 40 (а.с.4). Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець [ADDRESS], працює водієм структурного підрозділу "Дистанція електропостачання Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська Залізниця". Згідно ст.ст. 182-183,191 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку(доходу) матері,батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 27 жовтня 2016 року до повноліття дитини. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551грн. 20коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Заявник [PERSON] посилається в обґрунтування своєї заяви на те, що її син [PERSON] страждає психічним захворюванням в формі олігофренії в ступені різко вираженої дебільності, являється інвалідом ІІ групи (безстроково), внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 жовтня 2003 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2003 року, [PERSON] визнано недієздатним. З 22 березня 2011 року недієздатний [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в комунальному закладі Херсонської обласної ради "Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат". На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить суд призначити її опікуном над недієздатним [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала доводи заяви. В судове засідання представники заінтересованих осіб Органу опіки та піклування Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області та Комунального закладу Херсонської обласної ради "Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат" не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином - своїми заявами до суду просять розглядати справу за відсутності їхніх представників, проти задоволення заяви не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників заінтересованих осіб, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення заявника, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Син заявника [PERSON] страждає психічним захворюванням в формі олігофренії в ступені різко вираженої дебільності, являється інвалідом ІІ групи (безстроково), внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 жовтня 2003 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2003 року, [PERSON] визнано недієздатним. З 22 березня 2011 року недієздатний [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в комунальному закладі Херсонської обласної ради "Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат". Згідно ч.1 ст.41, ч.1 ст.58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області клопоче про призначення заявника [PERSON] опікуном над її недієздатним сином [PERSON] Комунальний заклад Херсонської обласної ради "Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат", в якому утримується недієздатний [PERSON], не заперечує проти призначення заявника [PERSON] опікуном над її недієздатним сином. Обставин, визначених ст.64 ЦК України, які б унеможливлювали призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON], судом не встановлено. На підставі викладеного, суд вважає можливим призначити заявника [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] право власності на який посвідчене свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 15 травня 1988 року, однак вказаний правовстановлюючий документ було втрачено, в зв'язку з чим позивачка не може розпорядитись належним їй майном, а тому звернулась до суду. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі та без участі позивачки. Представники відповідача - Дунаєвецької міської ради Хмельницької області та третіх осіб - Дунаєвецької районної ради Хмельницької області та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ЦНАП апарата виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з'явилися, суду надані заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15 травня 1988 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дунаєвецької районної ради народних депутатів №257 від 17 грудня 1987 року [PERSON] належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] що підтверджується довідкою Комунального підприємства Дунаєвецької районної ради "Інвентарбюро" №150 від 16.11.2017 року Також встановлено, що зазначене Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння було втрачено та визнано недійсним, що підтверджується оголошенням в газеті "Дунаєвецький вісник" №47 (10955) від 23.11.2017 року. [PERSON] звернулась із заявою до Дунаєвецької районної ради, однак отримала відмову з посиланням на ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно якого питання особистої власності на домоволодіння не належать до компетенції районних рад, що підтверджується відповідним повідомленням Дунаєвецької районної ради Хмельницької області від 27.11.2017 року. Також те, що позивачці належить зазначений будинок підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за р.№1-173 та зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач прохає - встановити факт набуття за життя [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; Визнати ним право власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] і складається в цілому: з житлового будинку літ. "А-1" з цегли, житловою площею 42,5 кв. м., сарая літ. "Б" з каркасу в одну дошку, сарая літ. "В" з глинохворосту, обкладеного цеглою, вбиральні літ. "Г" з цегли, як за спадкоємцем згідно заповіту після померлої [INFO] баби [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON], залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] і складається в цілому: з житлового будинку літ. "А-1" з цегли, житловою площею 42,5 кв. м., сарая літ. "Б" з каркасу в одну дошку, сарая літ. "В" з глинохворосту, обкладеного цеглою, вбиральні літ. "Г" з цегли, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» станом на 10.12.2013 року. Відповідно до заповіту, посвідченого в Старосанжарській сільській раді Новосанжарського району 04.10.2001 року, померла [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON]. Згідно довідки Новосанжарської районної державної нотаріальної контори № 598/01-16 від 24.03.2014 року, після померлої [INFO] [PERSON], заведена спадкова справа за №447/2013 від 29.11.2013 року, де єдиним спадкоємцем згідно поданої заяви про прийняття спадщини, є її онук [PERSON], позивач у справі. Так як будинок не зареєстрований в БТІ, відсутня можливість оформлення спадщини у визначеному законом порядку, через нотаріальну контору,що підтверджується відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Outcome: approved