Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Технічного коледжу Луцького національного технічного університету, Луцького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві та визнання акту про нещасний випадок на виробництві дійсним. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 21.08.1978 року по 13.11.2000 року вона перебувала у трудових відносинах з Луцьким професійно-технічним училищем № 2, яке в подальшому було перейменоване в середнє професійно-технічне училище № 10. Наказом № 273-а від 11.10.2000 року ліквідоване та на його базі створено ПТУ Луцького державного технічного університету, яке перейменовано на Професійно-технічне училище Луцького національного технічного університету (наказ № 97 від 28.05.2008 року), яке в результаті реорганізації приєднано до Технічного коледжу Луцького національного університету (наказ № 30-04-34 від 29.01.2015 року). 13.09.1984 року при виконанні своїх трудових обовязків з нею відбувся нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого, вона отримала травми перелом шийки кістки плеча та забій головного мозку. Після нещасного випадку 13.09.1984 року був складений Акт № 2 про нещасний випадок за формою Н-1. Позивач звернулась до Луцького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області для отримання направлення на медико-соціальну експертну комісію для встановлення відсотків втрати працездатності у звязку із нещасним випадком на виробництві для оплати витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації та страхових виплат. Однак, рішенням Луцького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області від 21.11.2017 року їй було відмовлено та повідомлено, що Акт про нещасний випадок від 13.09.1984 року не відповідає формі та вимогам Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд задовольнити в повному обсязі з вище наведених підстав. Представник відповідача Технічного коледжу Луцького національного технічного університету проти задоволення позову заперечила. У письмовому відзиві та в судовому засіданні зазначила, що вимоги позивача безпідставні та не відповідають дійсним обставинам справи. В архіві навчального закладу одного із примірників акту № 2 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві відносно потерпілої [PERSON] немає. Крім того, не збереглись і інші матеріали розслідування нещасного випадку на виробництві: наказ (розпорядження) про направлення [PERSON] у відрядження, що засвідчує прямування потерпілої до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, наказ про утворення комісії для проведення розслідування настання нещасного випадку на виробництві, пояснення потерпілої, осіб-свідків нещасного випадку та інші документи, що викликає сумнів у дійсності відрядження даної особи для виконання службового завдання. Представник відповідача - Луцького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в судовому засіданні та письмовому відзиві позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що у звязку з відсутністю в технічному коледжі ЛНТУ та Державному архіві Волинської області акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 стосовно [PERSON] та невідповідністю представленого позивачем акту вимогам Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, немає правових підстав у видачі [PERSON] направлення на проходження МСЕК для встановлення відсотків втрати працездатності в звязку із нещасним випадком на виробництві та прийнятті акта за формою Н-1 № 2 про нещасний випадок на виробництві для оплати витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також призначення страхових виплат. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в училищі і памятає, що [PERSON] була в вересні 1984 року відряджена від училища для профагітації школярів. Автобус, на якому вона їхала, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої [PERSON] постраждала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що про вказане ДТП їй відомо, оскільки на той час вона працювала в училищі. У звязку з отриманням [PERSON] травм, працівники училища збирали кошти та надавали їй фінансову допомогу на лікування. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.08.1978 року по 13.11.2000 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Луцьким професійно-технічним училищем № 2 (а.с.5). Згідно архівної довідки № 644 від 09.11.2017 року Луцьке професійно-технічне училище № 2 перейменоване в Середнє професійно-технічне училище № 10 (наказ № 141 від 30.10.1984 року). Наказом № 273-а від 11.10.2000 року Луцьке професійно-технічне училище № 10 ліквідоване та на його базі створено ПТУ Луцького державного технічного університету (наказ № 273-а від 11.10.2000 року), яке перейменовано в Професійно-технічне училище Луцького національного технічного університету (наказ № 97 від 28.05.2008 року), яке в результаті реорганізації приєднано до Технічного коледжу Луцького національного університету (наказ № 30-04-34 від 29.01.2015 року) (а.с.14). 13.09.1984 року з позивачем відбувся нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого, вона отримала травми перелом шийки кістки плеча та забій головного мозку. Після нещасного випадку 13.09.1984 року був складений Акт № 2 про нещасний випадок за формою Н-1. Архівна довідка № 644 від 09.11.2017 року також містить відомості про те, що акт форми Н-1 про нещасний випадок № 2, який стався в Луцькому технічному училищі № 2, та наказ про відрядження [PERSON] в архіві відсутні. У особових рахунках працівників за 1984 рік вказано, що [PERSON] перебувала на лікарняному лікуванні у період з 13.09.1984 року по 30.09.1984 року. Відповідно до копії акта про нещасний випадок № 2, складеного 13.09.1984 року за формою Н-1 (а. с. 6-7), водій Луцького АТП-30221 [PERSON] на автобусі ПАЗ-672 ГОС 51-05ВНЛ, повертаючись з смт. Маневичі в м.Луцьк в районі с.Градьє на мокрому проміжку дороги з заокругленням, не справився з керуванням і допустив перевернення автобуса в кювет. В результаті ДТП гр. [PERSON], майстер виробничого навчання, отримала тілесні ушкодження згідно лікарняного листа: «Перелом шийки кістки плеча та забій головного мозку». Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленим формами. Відповідно до Положення "Про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві", затвердженого постановою Президіуму ВЦСПС, що діяло на момент засвідчення нещасного випадку, який стався із позивачем, розслідуванню підлягають нещасні випадки, якщо вони поміж іншого сталися поза територією організації при виконанні роботи за вказівкою організації, а також із робітниками і службовцями доставленими на місце роботи і з роботи на транспорті, що наданий організацією. При цьому оформляються актом по формі Н-1. Акти розслідування нещасного випадку, акти за формою Н-1 або НПВ разом з матеріалами розслідування підлягають зберіганню протягом 45 років на підприємстві, працівником якого є (був) потерпілий. У разі реорганізації підприємства дані документи підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік цей нещасний випадок, а у разі ліквідації підприємства - до державного архіву. Однак, заявнику було відмовлено в отриманні вказаних вище видів соціального забезпечення, у зв'язку з тим, що форма акту про нещасний випадок не відповідає формі, визначеній Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, зокрема: -Акт за формою Н-1 затверджений печаткою професійного училища № 10, а назва підприємства, де працювала потерпіла [PERSON] на момент нещасного випадку Луцьке технічне училище № 2; -Відсутнє число, місяць та рік затвердження акта; -п.7 відсутнє заповнення місця роботи; -п.9 відсутнє заповнення прізвища, імя, по батькові майстра, на участку якого відбувся нещасний випадок; -п.11.2 - відсутнє заповнення проведення інструктажу на робочому місті по роботі, при виконанні якої відбувся нещасний випадок; -п.11.3 відсутнє заповнення «навчання для робіт з підвищеною небезпекою»; -п.14 відсутнє заповнення «травмуючий фактор»; -згідно акта встановлено, що нещасний випадок стався в 14 год.15 хв. 13 вересня 1984 року, а акт складено в 17 год.00 хв. 13 вересня 1984 року; -затвердження акта підписом здійснили [PERSON] та підпис даного акта як начальник цеху (керівник підрозділу) здійснила також директор [PERSON] [PERSON]. -Згідно обставин нещасного випадку, на момент нещасного випадку [PERSON] являлась працівником ПТУ № 2, то акт про нещасний випадок не можна. Щоб затверджував директор ПТУ № 10, якщо інше не передбачено Положенням; -П.6 описано обставини нещасного випадку стосовно водія Луцького АТП-30221 [PERSON] Про [PERSON] згадується в обставинах нещасного випадку, як про пасажира, яка знаходилась в автобусі; -акт про нещасний випадок повинен складатись в чотирьох примірниках; -при запиті до технічного коледжу ЛНТУ та Державного архіву Волинської області надійшли відповіді, що акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 стосовно [PERSON] відсутній. Однак, той факт, що вказаний нещасний випадок дійсно мав місце і був оформлений відповідним актом, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Відомостей, які б спростовували факт настання 13.09.1984 року з позивачем нещасного випадку на виробництві, законності проведення розслідування та складання акту, відповідачами не доведено, а судом не встановлено. Разом з тим, що стосується позовної вимоги про визнання Акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 13.09.1984 року дійсним, слід зазначити наступне. На підставі ст. 22 Закону України «Про охорону праці», ст. 171 Кодексу законів про працю України, - роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Згідно п. 33 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» від 30 листопада 2011 року № 1232, контроль за своєчасністю і об'єктивністю розслідування нещасних випадків, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та її робочі органи відповідно до компетенції. Зазначені в цьому пункті органи та особи мають право вимагати в межах своєї компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5, акта за формою Н-1 (або за формою НПВ), визнання нещасного випадку, пов'язаним з виробництвом, і складення акта за формою Н-1, якщо ними виявлено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів з охорони праці. З'ясування обставин і причин нещасного випадку, визначення, чи пов'язаний нещасний випадок з виробництвом чи ні, та складання відповідних актів є спеціальною компетенцією комісії з розслідування нещасного випадку, що встановлено законодавством, а ні як не суду. З огляду на це, суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідного уповноваженого державою органу та виконувати замість такого органу покладені на нього контрольні функції. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до приписів ст.264 ЦПК України встановлює наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, вирішує, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, визнаючи одні та відхиляючи інші докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання дійсним Акту № 2 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 13.09.1984 року у відношенні [PERSON].

Outcome: partial