Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В червні 2017 року представник публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12482,35 гривень та судові витрати. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» позов обґрунтував наступним. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 4 листопада 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується умовами та правилами надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується правилами користування платіжною картою. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Також представник позивача вказує, що відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобовязання за договором не виконала. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 30 квітня 2017 року має заборгованість в сумі 12482,35 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 732,11 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8279,65 грн; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2400 грн; штрафу (фіксованої частини) в сумі 500,00 грн, штрафу (процентної складової) в сумі 570,59 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приват Банк», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду. В судове засідання представник філії ПАТ КБ «Приват Банк» не зявився, однак представник банку [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак направила на адресу суду заяву згідно якої справу просить розглядати без її участі, позовні вимоги визнає частково. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши права та обовязки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 4 листопада 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На виконання умов Договору позивач виконав взяті на себе зобовязання за Кредитним договором та надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором. Згідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобовязання за договором не виконав. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 30 квітня 2017 року має заборгованість в сумі 12482,35 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 732,11 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8279,65 грн; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2400 грн; штрафу (фіксованої частини) в сумі 500,00 грн, штрафу (процентної складової) в сумі 570,59 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приват Банк». Відповідно до довідки № 265 від 4 липня 2017 року виданої виконавчим комітетом Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON], 13 листопада 1956 року народжененя, що зареєстрована та проживає за адресою [INFO], дійсно є одна і та ж людина. Відповідачка [PERSON] не надала належних доказів сплати заборгованості за кредитним договором, також не надала обґрунтованих заперечень проти позову. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» доказано невиконання договірних зобовязань щодо невиконання умов Кредитного договору [PERSON], а тому позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до останнього про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлені. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 35 постави "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 р., якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пунктом 9 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" інваліди І групи звільнені від сплати судового збору. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] є інвалідом І групи, тому є особою, яка у відповідності до п. 9 ч. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. Отже, з урахуванням вимог ЗУ "Про судовий збір", статті 88 ЦПК України та вищезазначених роз'яснень постанови Пленуму ВССУ на [PERSON], яка є інвалідом І групи, не можна покладати обов'язок щодо відшкодування витрат позивача, пов'язаних із розглядом справи, а такі витрати мають компенсуватися за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved