Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради, третя особа 7-ма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог пояснила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадкова квартира на праві власності належала її покійному чоловіку. Покійним чоловіком заповіту не було складено. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 19 квітня 2008 року нею було отримано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на ? частину вказаної квартири. З невідомих їй причин інша ? частина квартира їй у спадщину не визначена. Як єдиний спадкоємець, дружина покійного, вона знову звернулась із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини на іншу ? частину квартири. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, всю квартиру, після померлого [INFO] чоловіка, постановою нотаріуса від 15 липня 2014 року їй було відмовлено з незрозумілої для неї підстави: у зв*язку із наявністю іншого спадкоємця. Разом з тим, їй відомо, що, крім неї, інших спадкоємців у покійного чоловіка не було. Батько її нині покійного чоловіка помер [INFO]. Тобто, після смерті її чоловіка, а свого сина. Вона до теперішнього часу зареєстрована та проживає у квартирі та фактично прийняла спадщину. За весь цей час, після смерті чоловіка, ніхто не заявив свої права на ? частину квартири. Просить позов задовольнити, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, яка нею до цього часу не була успадкована. Представниця позивачки вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та пояснила, що спадкоємцями після смерті [PERSON], чоловіка позивачки, який помер [INFO], були визнані позивачка та його батько, [PERSON]. Вони, спадкоємці, в установлений законом строк звернулись із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. Однак, батько покійного чоловіка позивачки, [PERSON], до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на ? частини квартири не з*явився і помер [INFO]. Вважає, що [PERSON], хоч і звернувся 12 березня 2001 року із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, спадщини не прийняв. Позивачка до теперішнього часу проживає у спадковій квартирі та фактично вступила у права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка є спадкоємцем 5-ї черги після смерті [PERSON], батька чоловіка. До теперішнього часу ніхто права на ? частину квартири не пред*явив. Тому єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка залишилась позивачка і повторно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус, знаючи, що вже немає спадкоємців, не повністю виконала вимоги закону, ст. 1277 ЦК України, і не повідомила виконавчий комітет, що немає спадкоємців. Представник відповідача пред*явленого позову на визнала та пояснила, що після смерті [PERSON] є інший спадкоємець. У задоволенні позову просила відмовити. Суд, вислухавши сторони, представника позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. У судовому засіданні було встановлено, що нині покійному [PERSON], чоловіку позивачки, який помер [INFO], на праві власності належала квартира [ADDRESS]. Покійним [PERSON] заповіту складено не було. Відповідно до ст. 529 ЦК України /1963р./, який діяв на той час, позивачка по справі та [PERSON], батько спадкодавця, були спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Позивачкою було отримано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS]. Іншим спадкоємцем першої черги за законом на той час, батьком спадкодавця [PERSON], свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом отримано не було та він помер [INFO]. Позивачка повторно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, але вже всієї квартири квартири [ADDRESS]. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на всю квартиру після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] було відмовлено із-за наявності іншого спадкоємця - [PERSON], батька спадкодавця. Згідно ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, --- Цивільний Кодекс Української РСР від 18 липня 1963р. був визнаний таким, що втратив чинність з 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України: "Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов*язків, що виникли або продовжують існувати після набрання набрання ним чинності." Згідно зі ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України: "Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом." У судовому засіданні була оглянута спадкова справа № 682/2000 до майна померлого [INFO] [PERSON], яка судом була витребувана із нотаріальної контори. Зі спадкової справи вбачається, що позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка звернулась 21 жовтня 2000 року. Тобто, у встановлений законом строк. У поданій до нотаріальної контори заяві вказала, що, крім неї, спадкоємцем за законом ще є батько померлого [PERSON]. 12 березня 2001 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, також у встановлений законом строк, звернувся батько померлого [INFO] [PERSON] --- [PERSON], якому нотаріусом були роз*яснені вимоги ст.535 ЦК України /1963р./. Відповідно до ст.548 ЦК України /1963р./: "Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадшина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини." Згідно зі ст.549 ЦК України /1963р./: "Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він подав нотаріальному органові за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини." Таким чином, померлий [INFO] батько спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину. Тому, відповідно до вимог ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, він набрав чинності 01 січня 2004 року, Правила книги шостої Цивільного кодексу України у даному випадку не застосовуються. Цивільний Кодекс України /2004р./ застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення Кодексу застосовуються до тих прав і обов*язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У судовому засіданні було встановлено, що цивільні відносини виникли, існували та перестали існувати до набрання чинності Цивільним Кодексом України, який набрав чинності 01 січня 2004 року. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивачку.

Outcome: dismissed