Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» пред'явило позов до [PERSON], [PERSON] з вимогами стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11351980000 від 27.05.2008 в сумі 26245,27 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.11.2013 еквівалентно 209778,44 грн., яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань; звернути стягнення на предмет іпотеки - трьох кімнатної квартири № 51 у будинку 59-г корпус 1 по вулиці Академіка Вільямса у місті Одесі, загальною площею 98,1 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., що належить на праві власності [PERSON], для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли внаслідок невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, а також встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час проведення виконавчих дій. Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не сповістили. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11351980000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в сумі 30000,00 дол. США на споживчі потреби, а відповідач зобовязався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку повернути кредит в повному обсязі не пізніше 27.05.2016 року. В забезпечення виконання кредитних зобовязань цього ж дня був укладений іпотечний договір з майновим поручителем позичальника - [PERSON] На умовах договору іпотеки в іпотеку банку передано нерухоме майно - трьох кімнатна квартира № 51 у будинку № 59-г корпус № 1 по вулиці Академіка Вільямса у місті Одесі, загальною площею 98,1 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до умов іпотечного договору, іпотекою забезпечуються в повному обсязі виконання грошових зобовязань відповідача, які виникають з кредитного договору. У випадку невиконання позичальником положень кредитного договору іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього станом на 13.11.2013 року перед банком виникла заборгованість в розмірі 26245,27 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.11.2013 еквівалентно 209778,44 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV "Про іпотеку" (далі - Закон України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій", згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України "Про мораторій" мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій" не підлягає виконанню. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-57цс15. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved