Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

ПТ "Ломбард "Кит груп плюс" ТОВ "Кит груп" І компанія" звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором про надання фінансового кредиту №001166482 від 12.04.2016 року, в розмірі 484 029 грн.: звернути стягнення на транспортний засіб автомобіль марки HONDA, модель ACCORD рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ -легковий седан-В, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] дата реєстрації 14.11.2013р. року, у ВРЕР№3 ГУМВСУ Харків шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення ПТ «Ломбард «Кит Груп Плюс» ТОВ «Кит Груп» І Компанія» від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем. Надати право ПТ «Ломбард «Кит Груп Плюс» ТОВ «Кит Груп» І Компанія» в особі її уповноваженого представника підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаних транспортних засобів під час його укладення з іншою особою-покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаних транспортних засобів з обліку за місцем звернення в органах Управління превентивної діяльності України, в тому числі одному із Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, а також повноваження на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаних транспортних засобів, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаних транспортних засобів для огляду. Витребувати у [PERSON] предмет обтяження - транспортний засіб автомобіль марки HONDA, модель ACCORD рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ -легковий седан-В, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] дата реєстрації 14.11.2013р. року, у ВРЕР№3 ГУМВСУ Харків та передати у володіння ПТ «Ломбард «Кит Груп Плюс» ТОВ «Кит Груп» І Компанія» для проведення процедури звернення стягнення. Просив також стягнути на користь ПТ «Ломбард «Кит Груп Плюс» ТОВ «Кит Груп» І Компанія» з відповідача судові витрати в сумі 7949,44 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 12.04.2016 року між ПТ «Ломбард «Кит Груп Плюс» ТОВ «Кит Груп» І Компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання фінансового кредиту №001166482, згідно з яким він отримав кредит в розмірі 315 000 грн., строк дії кредиту - до 12.05.2016р., зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи з 6,0% у місяць, сплати проценти за користування кредитом, що неповернуті в терміни, передбачені договором про надання фінансового кредиту, виходячи з 0,2% від суми кредиту за кожен день прострочення. Ломбард виконав свої зобов'язання і надав позичальнику кредитні кошти у сумі 315 000 грн. Оскільки позичальник не виконав належним чином власні зобов'язання за Кредитним договором щодо своєчасного та повного погашення передбачених договором платежів, виникла прострочена заборгованість. 12.04.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу предметом якого є автомобіль марки HONDA, модель ACCORD рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ -легковий седан-В, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] дата реєстрації 14.11.2013р. року, у ВРЕР№3 ГУМВСУ Харків, та яким забезпечені всі боргові зобов'язання відповідача за кредитним договором. Обумовлена сторонами договору застави транспортного засобу ціна предмету застави дорівнює 500 000 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі тих доказів, що зазначені в позові, в разі неявки відповідачки - винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи вищенаведене та зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.04.2016 року між ПТ «Ломбард «Кит Груп Плюс» ТОВ «Кит Груп» І Компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання фінансового кредиту №001166482, згідно з яким він отримав у ломбарду кредитні кошти в розмірі 315 000 гривень та зобов'язався повернути ломбарду суму отриманого кредиту та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором; строк дії кредитного договору до 12.04.2016р.; позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом виходячи з 6,0% у місяць, сплати проценти за користування кредитом, що неповернуті в терміни, передбачені договором про надання фінансового кредиту, виходячи з 0,2% від суми кредиту за кожен день прострочення. Банк виконав свої зобов'язання і надав позичальнику згідного кредитні кошти у сумі 315 000 гривень. (а.с.8-11) Оскільки позичальник не виконує належним чином власні зобов'язання за Кредитним договором щодо своєчасного та повного погашення передбачених договором платежів, виходячи з наданого позивачем розрахунку, на 20.10.2016 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 484 029 гривень (що складається з заборгованості за кредитом - 315 000 грн., заборгованості по процентам та пені за користування кредитом - 169 029 грн.). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим позивач виконав свої зобов'язання перед ним. Непогашення боржником заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним їх умов, а також вимог ст.. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК Українита ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Стаття 1050 ЦК Українивстановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України. Стаття 1054 ЦК Українивстановлює, що до відносин за кредитними договорами застосовуються норми параграфу 1 глави 71 ЦК України, тобто норми ст..ст. 1046-1053 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 12.04.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу предметом якого є автомобіль марки HONDA, модель ACCORD рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ -легковий седан-В, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] дата реєстрації 14.11.2013р. року, у ВРЕР№3 ГУМВСУ Харків, та яким забезпечені всі боргові зобов'язання відповідача за кредитним договором. Обумовлена сторонами договору застави транспортного засобу ціна предмету застави дорівнює 500 000 грн. (а.с.12-16) Відповідно до п.10 договору застави транспортного засобу, право звернення на заставне майно за цим договором виникає у заставодержателя в разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов'язань за договором про надання фінансового кредиту №001166482 від 12.04.2016р. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (ст. 572 ЦК України). Згідно з п.п.1, 2 ст.590 ЦК України, ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 Договору застави передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Заставодавцем своїх зобов'язань Заставодержатель за власним вибором має право на свій розсуд задовольнити свої вимоги у позасудовому порядку або на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса (п. 4.1, 4.3). Відповідно до п. 4.4. Договору, заставодержатель може здійснити звернення стягнення, зокрема, шляхом продажу від свого імені майна будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу чи іншого договору відчуження у порядку, встановленому законодавством, діючим на момент звернення, за ціною, прийнятною для Заставодержателя. Згідно правової позиції, що викладена Верховним Судом України в постанові від 06 березня 2013 року (справа № 6-10 цс 13), відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу застави згідно зі статтею 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом України. Таким чином, позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом продажу вказаного предмету застави з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Крім того, частиною 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено: «якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача». Відповідач, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не надав суду доказів, які спростовують їх зобов'язання за укладеним кредитним договором і розмір заборгованості перед позивачем по передбачених договором платежах. Тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов, таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved