Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], [INFO] на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що [INFO] в м.Горлівка Донецької області помер її батько [PERSON]. Місцем проживання батька було м.Горлівка Донецької області. 5 березня 2018 року Калінінським відділом запису актів громадянського стану м.Горлівка видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], [INFO] в місті Горлівка. Місто Горлівка входить у перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На даний час заявниця не може отримати свідоцтво про смерть батька, оскільки документ, який підтверджує факт його смерті, не відповідає законодавству України та виданий непередбаченим органом, а тому є недійсним та не створює правових наслідків. Проте, державна реєстрація смерті [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства України є безпосереднім обов'язком її, його дочки, [PERSON] Заявниця в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.18). Заінтересована особа Кролевецький районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області до суду свого представника не направив, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Проти заяви не заперечують (а.с. 17). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання заявниці та заінтересованої особи, суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] м.Горлівка Донецької області, її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, її зареєстроване місце проживання: [ADDRESS], фактичне місце проживання: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №5906000286 від 01.10.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.6). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №534 від 05.03.2018 р., довідки про причину смерті №534 від 05.03.2018 р., виданих бюро судово-медичних експертиз, [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], помер [INFO] в м.Горлівка (а.с.7). Згідно копії паспорта серії [NUMBER], виданого Калінінським РВ Горлівського УМВС України у Донецькій області 28.03.1998 року, [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець с.Нижня Верея Горківської області (на даний час Нижегородська область), з 26.01.1975 року був зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.19). 5 березня 2018 року Калінінським відділом запису актів громадянського стану м.Горлівка видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], [INFO] у віці 78 років, місце смерті - місто Горлівка Центрально-Міський район, про що 05.03.2018 року складений запис акта про смерть №261 (а.с. 8). 6 березня 2018 року заявниця [PERSON] провела поховання свого батька [PERSON] на кладовищі №1 м. Горлівка, вул. Інтернаціональна, понесла витрати, пов'язані з похованням, що підтверджується копіями накладної ПП "Ритуал" від 03.03.2018 р., договору-замовлення на організацію та проведення поховання №08/32, акта прийому-передачі наданих послуг по договору-замовленню від 06.03.2018 р., квитанції на оплату поховання №99 від 04.03.2018 р., чеку від 06.03.2018 р. по оплаті за поховання, фототаблицею з місця поховання [PERSON] (а.с.9, 10, 11). Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до розпорядження КМУ №1085 від 7 листопада 2014 року місто Горлівка Донецької області входить у перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Пунктом 1 Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно Постанови Верховної Ради України "Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування" від 17.03.2015 року № 252-VIII місто Горлівка належить до окремих районів Донецької і Луганської областей, де запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме: документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які акти (рішення, документи), видані органами та/або особами, створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (заява №25781/94), виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Таким чином, документи видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвя'зку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Оскільки отримане заявницею свідоцтво про смерть батька [PERSON] не може бути використане для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту її законних прав та інтересів, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця с.Нижня Верея Нижегородської області, РФ, [INFO] в м.Горлівка Донецької області у віці 78 років. Встановлення вказаного факту надасть можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved