Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

10.07.2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з цивільним позовом до [PERSON] та ТДВ СТДВ "Глобус" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.09.2013 року о 19 годині в м. Прилуках по вул. Котляревській, [PERSON], керуючи автомобілем «Мазда 6» /д.н.з. [NUMBER]/, не виконала вимоги дорожнього знаку (дати дорогу), не надала перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобіль ВАЗ 2103 /д.н.з. [NUMBER]/, під керуванням [PERSON] був пошкоджений, а пасажир який перебував в ньому - [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2013 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивачі вказують, що внаслідок саме протиправних дій відповідача [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої застрахована в ТДВ СТДВ "Глобус", їм була спричинена матеріальна та моральна шкода. Ухвалою суду від 02.09.2014 року, в зв'язку з письмовою заявою позивача [PERSON] від 11.08.2014 року, заявлені нею позовні вимоги, з підстав п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, залишено без розгляду. 11.08.2014 року позивачем [PERSON], в порядку ст.31 ЦПК України, було подано заяву про зменшення позовних вимог відповідно до якої останній просив стягнути з [PERSON] - 1 000 грн за заподіяну матеріальну шкоду та 609 грн судових витрат, які пов'язані з наданням правової допомоги; 400 грн пропорційно до задоволених позовних вимог з [PERSON] та ТДВ СТДВ "Глобус" за проведення автотоварознавчого дослідження /а.с.86/. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі і наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в цивільному позові /а.с.4-5/. Відповідачі [PERSON] та представник ТДВ «СТДВ «Глобус», третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надавали, в зв'язку з чим, суд, за згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідачів за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення сторін учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] - підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що 29.09.2013 року о 19 годині в м. Прилуках по вул. Котляревській, [PERSON], керуючи автомобілем «Мазда 6» /д.н.з. [NUMBER]/, не виконала вимоги дорожнього знаку (дати дорогу), не надала перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобіль ВАЗ 2103 /д.н.з. [NUMBER]/ під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2013 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, в результаті чого вона була визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП /а.с.7-8/. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова в справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом також встановлено, що автомобіль «Мазда 6» /д.н.з. [NUMBER]/, відповідно до полісу АС/0800458 від 11.03.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, був застрахованим страхувальником [PERSON] в ТДВ СТДВ "Глобус". Ліміт відповідальності страховиком, який встановлений за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу становить 50 000 грн /а.с.30/. Дорожньо-транспортна пригода від 29.09.2013 року, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], є страховим випадком згідно до умов вищезазначеного полісу, оскільки жодних доказів в спростування правомірності володіння нею транспортним засобом Мазда 6» /д.н.з. [NUMBER]/ матеріали цивільної справи не містять. Жодних письмових застережень з даного приводу не було надано і залученою до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] Пунктом 36.6 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З оглянутого полісу АС/0800458 від 11.03.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що розмір франшизи визначений в розмірі 1 000 грн, а відтак позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON], як особи відповідальною за збитки, 1 000 грн за заподіяну матеріальну шкоду в зв'язку з пошкодження автомобіля ВАЗ 2103 /д.н.з. [NUMBER]/ підлягають беззаперечному задоволенню. Стосовно вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог коштів в розмірі 400 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 063/14 від 20.06.2014 року судом встановлено наступне. Згідно з положеннями ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання стразового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2013 року з метою забезпечення виконання ТДВ СТДВ "Глобус" своїх страхових зобов'язань, у присутності позивача [PERSON], було проведено огляд пошкодженого автомобіля та складено Акт огляду транспортного засобу. На підставі зазначеного Акту було сформовано Звіт про оцінку вартості майнової шкоди, яка за виключенням ПДВ, франшизи становить 1754 грн 71 к. /а.с.72-74/. Тобто, відповідачем ТДВ СТДВ "Глобус" виконано всі необхідні дії в частині визначення розміру матеріального шкоди, яка була завдана позивачеві [PERSON], внаслідок пошкодження транспортного засобу. Під час розгляду цивільної справи жодних клопотань ані позивачем, ані його представником в порядку ч.2 ст.185 ЦПК України щодо Звіту про оцінку вартості майнової шкоди № 094/06/14 від 19.06.2014 року, заявлено не було, встановлений в ньому розмір шкоди також не оспорювався, а тому суд визнає його доказом, що стосується предмету доказування, як належним та допустимим. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Виплата страхового відшкодування на суму 1 871 грн 19 к. була проведена ТДВ СТДВ "Глобус" виходячи саме з даних Звіту про оцінку вартості майнової шкоди № 094/06/14. Таким чином, з огляду на недоведеність позивачем об'єктивної необхідності проведення за власної ініціативи експертного автотоварознавчого дослідження № 063 від 20.06.2014 року, яке окрім того було проведено пізніше аніж відповідачем ТДВ СТДВ "Глобус", підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає. Понад те, відповідачем ТДВ СТДВ "Глобус" інформаційним листом за № 2423-ВРСВ від 02.07.2014 року тобто, ще до початку подання судового позову позивачем, було письмово проінформовано останнього про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування. Витрати позивача за проведення додаткового експертного дослідження, з огляду на фактичні обставини справи та надані в розпорядження суду докази, не можуть визнаватись збитками в розумінні ст.22 ЦК України, а відтак заявлені позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. За змістом ст.ст.79,84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, і витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст.56 ЦПК. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу. В судовому засіданні [PERSON], незважаючи на роз'яснення головуючого, наполягав на залученні участі в розгляді справи адвоката [PERSON] в якості саме представника позивача, а не особи, яка надає правову допомогу. Представник особи, яка бере участь у розгляді справи за дорученням або за договором (ордером), має процесуальний статус представника цієї особи, що передбачено ст.ст.26,42 ЦПК, відноситься до осіб, які приймають участь у розгляді справи, і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу. ЦПК не відносить до судових витрат витрати за послуги представника у суді. Оскільки [PERSON], за клопотанням позивача, приймав участь в судових засіданнях в якості представника останнього, а не особи, яка надає правову допомогу, підстав для компенсації витрат на правову допомогу саме за участь в судових засіданнях суд не вбачає. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем [PERSON] по справі та [PERSON], як адвокатом, було укладено договір про надання правової допомоги згідно умов якого та розрахунку витрат робочого часу, оплата була проведена зокрема і за складання позовної заяви /а.с.47/. При визначені розміру витрат на правову допомогу суд бере до уваги положення ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» /далі-Закону/ і обсяг виконаної роботи адвокатом [PERSON] під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, що визначені в п.6 розрахунку витрат робочого часу, а саме - 0,75 години для складання позовної заяви. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що заявлений розмір компенсації витрат на правову допомогу в сумі 609 грн не може бути задоволений, оскільки в судових засіданнях адвокат приймав участь як представник, а відтак належна сума, що може бути стягнена з відповідача [PERSON] становить 365 грн 40 к. Доказів виконання інших видів правової допомоги визначеної Законом до суду не надано. Інша частина витрат, яка зумовлені участю представника в судовому засіданні не можуть вважатися витратами на правову допомогу, відшкодування яких передбачено цивільним процесуальним законодавством, і які підлягають розподілу між сторонами за правилами ст.88 ЦПК України. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає відшкодуванню понесені документально судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог /1000*100/1400=72%/, а саме судовий збір в сумі 175 грн 40 к. /243 грн 60 к.*72%=175 грн 40 к./ та витрати на правову допомогу в сумі 263 грн 10 к. /365 грн 40 к.*72%=263 грн 10 к./.

Outcome: partial