Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання незавершеного будівництва житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання майнового права на частину незавершеного будівництва житлового будинку, визначення частки у спадщині. У позові вказано, що з 15.04.1994 року вона проживала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, з яким у 1998 році ними за спільні кошти сімейного бюджету на підставі договору купівлі - продажу від 07.07.1998 року було придбано 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, розташованих по 1-му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області. У 1999 році її чоловікові [PERSON] на підставі договору - дарування від 01.03.1999 року подаровано іншу 1/2 частину даного домоволодіння з відповідною частиною надвірних побудов і приватизовану земельну ділянку площею 854 кв. м, розташовані по 1-му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області. На підставі даного договору дарування , 15.06.1999 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради видано Державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0,0854 га ,з якої земельну ділянку площею 0,0600 га передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівельні споруд, земельну ділянку площею 0,0254 га передано для ведення особистого селянського господарства. 26.05.1999 року рішенням № 106 виконавчого комітету Лубенської міської ради [PERSON] надано право індивідуального житлового будівництва на земельній ділянці по 1- му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області . 07.06.1999 року архітектором управління містобудування та архітектури виконкому Лубенської міської ради складено акт розбивки осей житлового будинку та господарчих будівель та виконкомом Лубенської міської ради видано дозвіл № 10/99 на індивідуальне житлове будівництво по 1- му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області . В червні 1999 року ними був знесений старий житловий будинок із господарськими будівлями, якими [PERSON] володів на підставі договору дарування та договору купівлі, отже право власності на них ним були припинені. На протязі 1999 -2002 років ними за спільні сімейні кошти за рахунок спільних зусиль було закладено фундамент , зведено стіни та кришу нового цегляного житлового будинку "А-1", побудовано цегляний погріб під частиною будівлі "під А", цегляний сарай "Б", замінено дерев'яну огорожу № 1, дах перекрито азбестовими листами , що підтверджується технічним паспортом на будівлі. Згідно даних технічного паспорту готовність будинку становить 76%, вартість об'єкту незавершеного будівництва становить 95816 грн. 25.08.2007 року [PERSON] помер , після його смерті відкрилась спадщина , що складається з вищевказаного незавершеного будівництва житлового будинку та земельної ділянки , розташованих по 1-му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області. 23.03.2011 року вона, як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки , загальною площею 0,0854 га, розташованої на території м. Лубни, 1-й пров. Садової 10 Полтавської області , виданого державним нотаріусом 1-ї Лубенської державної нотаріальної контори [PERSON] , на іншу частину вищевказаного майна претендує рідна дочка [PERSON] - [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини на підставі ст. 1261 ЦК. При зверненні до нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини на частину незавершеного будівництва житлового будинку їй було відмовлено в зв'язку тим, що дана спадщина у не зареєстрована у встановленому законом порядку за спадкодавцем , що унеможливлює зареєструвати дане нерухоме майно за спадкоємцем, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду для встановлення свого права на спадщину. Позивачка прохає суд: - визнати об'єкт - незавершений будівництвом житловий будинок (76% готовності) з відповідними господарськими будівлями по 1-му провулку Садової, 10 в м.Лубни Полтавської області - спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], визнавши їх частки в об'єкті рівними, тобто по 1/2 за кожним, - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку ( готовністю 76%) "А-1", погреба під частиною будівлі "під А", сараю "Б" , огорожі "1, розташовані по1-му провулку Садової, 10 в м. Лубни Полтавської області - визнати за нею право власності на 1/4 частини незавершеного будівництвом житлового будинку ( готовністю 76%) "А-1", погреба під частиною будівлі "під А", сараю "Б" , огорожі "1, розташовані по1-му провулку Садової, 10 в м. Лубни Полтавської області , в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка, її представник свої позовні вимоги підтримали, на заявлених вимогах наполягають, прохають їх задовольнити, не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслала, причини неявки не повідомила. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Представники третіх осіб - 1-ої Лубенської державної нотаріальної контори, територіальної громади в особі Лубенської міської ради, відділу державної реєстрації виконкому Лубенської міської ради, КП "Лубенське МБТІ" в судове засідання не з'явилися, повідомивши суд про можливість розгляду справи без своєї участі, при цьому покладаються на розсуд суду. Суд , враховуючи думку позивача, його представника достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку , від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини, докази справи суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено , що [PERSON] являється дружиною [PERSON], померлого 25.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження позивачки, свідоцтвом про смерть [PERSON] З 15.04.1994 року позивачка проживала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, з яким у 1998 році ними за спільні кошти сімейного бюджету на підставі договору купівлі - продажу від 07.07.1998 року було придбано 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, розташованих по 1-му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області, що підтверджується копією договору купівлі продажу від 07.07.1998р.(а.с.10) У 1999 році [PERSON] на підставі договору - дарування від 01.03.1999 року подаровано іншу 1/2 частину даного домоволодіння з відповідною частиною надвірних побудов і приватизовану земельну ділянку площею 854 кв. м, розташовані по 1-му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області. На підставі даного договору дарування , 15.06.1999 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради видано Державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0,0854 га ,з якої земельну ділянку площею 0,0600 га передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівельні споруд, земельну ділянку площею 0,0254 га передано для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копіями документів( а.с. 11, 13) 26.05.1999 року рішенням № 106 виконавчого комітету Лубенської міської ради [PERSON] надано право індивідуального житлового будівництва на земельній ділянці по 1- му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області ( а.с.14). 07.06.1999 року архітектором управління містобудування та архітектури виконкому Лубенської міської ради складено акт розбивки осей житлового будинку та господарчих будівель та виконкомом Лубенської міської ради видано дозвіл № 10/99 на індивідуальне житлове будівництво по 1- му пров. Садової 10 в м. Лубни Полтавської області(а.с.15,16) . В судовому засіданні встановлено, що в червні 1999 року подружжям [PERSON] був знесений старий житловий будинок із господарськими будівлями, якими [PERSON] володів на підставі договору дарування та договору купівлі, отже право власності на них ним були припинені. На протязі 1999 -2002 років ними за спільні сімейні кошти за рахунок спільних зусиль було закладено фундамент , зведено стіни та кришу нового цегляного житлового будинку "А-1", побудовано цегляний погріб під частиною будівлі "під А", цегляний сарай "Б", замінено дерев'яну огорожу № 1, дах перекрито азбестовими листами , що підтверджується технічним паспортом на будівлі. Згідно даних технічного паспорту готовність будинку становить 76%, вартість об'єкту незавершеного будівництва становить 95816 грн.( а.с.19-22). З викладеного вбачається, що значну частину домоволодіння (76%) по 1 пров. Садової 10 в м.Лубни Полтавської області було створено спільною позивачки та її чоловіка [PERSON] працею та за спільні сімейні кошти. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про власність», який був чинним на момент добудовування домоволодіння, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Таким чином, враховуючи те, що домоволодіння створювалось подружжям [PERSON] спільною працею та за спільні сімейні кошти, воно є їх спільною сумісною власністю. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, (ч. 2 ст. 372 ЦК України) За таких обставин, наявні підстави для визнання домоволодіння розташованого за адресою м.Лубни, 1-й пров. Садової ,10 Полтавської області спільною сумісною власністю [PERSON] з померлим [PERSON]В, з підстав, передбачених ст. 22,28 КпШС України. Їх частка в спільній сумісній власності має становити по 1/2 частини домоволодіння кожному. Оскільки у неї відсутні правовстановлювальні документи, які б посвідчували набуття права спільної сумісної власності на зазначене домоволодіння, воно може бути повністю включено до спадкової маси, що істотно порушить її права. Згідно ч. 4 ст. З ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки. Замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови. Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 30 вересня 2009 року «Про затвердження Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл та Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт» дозвіл не вимагається на виконання робіт з будівництва приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків, прибудов до них загальною площею до 500 кв.м. включно, господарських будівель і споруд, а також підключення приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків, прибудов до них, господарських будівель і споруд до газових мереж низького тиску та інших інженерних мереж. Згідно експлікації приміщень до плану індивідуального житлового будинку №10 по 1-му пров. Садової м.Лубни Полтавської області, загальна площа житлового будинку складає -85, 2 кв.м., погрібу під частиною будівлі -9,0 кв.м., сараю -27,7 кв.м., а отже не перевищує загальної площі , вказаної в постанові. ( а.с.20, 21) За правилами п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 30 вересня 2009 року «Про затвердження Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл та Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт» замовник зобов'язаний повідомити у семиденний строк про початок проведення будівельних робіт інспекції, що видала відповідний дозвіл, у довільній формі. У разі, коли проведення будівельних робіт не потребує дозволу, про їх початок повідомляється в зазначений строк інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за місцем розташування такого об'єкта. За вимогами п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та з урахуванням п 3.2. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на незакінчений будівництвом будинок відповідно до чинного законодавства неможливе. За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимоги ст. 355 ЦК України встановлюють, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно з положеннями ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Однією із вимог позивачки являється визнання за нею в порядку спадкування за законом 1/4 частини спадщини , що відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку . В обґрунтування зазначила, що відповідно до ст. 1261 ЦК України у встановлений законодавством строк вона звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та успадкувала за законом після [PERSON] 1/4 частки у спадщині. З листа нотаріуса від 14.07.2008 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину на успадковану нею частину після [PERSON] не вбачається можливим у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння, розташованого за адресою м. Лубни, 1- му пров. Садової 10 Полтавської області. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно ч. З ст. З ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (ст. 1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже, право власності на 1/4 частини домоволодіння, яка належала [PERSON]В, перейшло до неї, але офіційно не визнане та не може бути зареєстроване у встановленому законодавством порядку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявні підстави для звернення до суду із позовом про визнання за нею права власності на успадковану частину зазначеного домоволодіння. Враховуючи її позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою м.Лубни, 1-й пров. Садової 10 Полтавської області як таке , що набуте внаслідок спільної праці за час спільного проживання та у разі їх задоволення, до спадкового майна після її чоловіка входитиме лише 1/4 частина зазначеного домоволодіння, як однієї із спадкоємців, яка і підлягатиме спадкуванню. Тому враховуючи позовні вимоги, та успадкування 1/4 частини домоволодіння, яка має увійти до складу спадщини, вважає, що за нею має бути визнано право власності на 3/4 домоволодіння. Враховуючи інтереси позивача, вищенаведені обставини , відсутність спору, неможливість оформлення спадщини у визначеному законом порядку , що іншого шляху для захисту права позивача немає суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved