Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду в жовтні 2018 року із позовною заявою до відповідача [PERSON], в обґрунтування якої посилається на те, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. В зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебували з 23.09.2008 року, який розірвано згідно з рішенням Нетішинського міського суду 16.08.2017 року. До травня 2016 року сторони проживали разом у м.Нетішин в будинку відповідача, а потім позивачка разом із донькою переїхали до м.Зеленодольська Апостолівського району Дніпропетровської області, де проживають на даний час. позивачка вказує, що по причині того, що чоловік ухилявся від суспільно-корисної праці, жив за її рахунок, був схильний до зловживання спиртними напоями та до різнобічного сімейного насильства, в судовому порядку у квітні 2013 року за позовом [PERSON] з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] та повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] у своєму позові зазначає, що після участі відповідача в АТО на сході України, останній отримав контузію, а після повернення додому став ще більш небезпечним як для неї так і для дитини. Погрози вбивством та іншими фізичними розправами із застосуванням ножа та нецензурної лайки у присутності дитини стали чи не повсякденними. Вказує, що відповідача було поставлено на профілактичний облік як сімейного дебошира та 06.12.2015 року зареєстровано кримінальне провадження, однак [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. Оскільки рішення суду про сплату аліментів на утримання дитини чоловік відверто і тривалий час ігнорував, поводив себе все більш неадекватно, [PERSON] для збереження свого життя та психічного здоров'я дитини вирішила розлучитися з відповідачем та поїхати від нього разом з донькою [PERSON]. Старша донька [PERSON] на тої час вже створила свою сім'ю і проживає у м.Нетішин, проте з батьком не спілкується через антигромадську поведінку. Після повернення до місця проживання своєї мами [PERSON] у м.Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області у травні місяці року позвиачка зареєструвалася з донькою у її квартирі, але фактично винаймає квартиру у м.Зеленодольську. Позивачка зазначає, що за два роки, які сторони живуть окремо, колишній чоловік не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки [PERSON], не цікавиться її навчанням, не готує її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дитиною хоча має таку можливість; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Аліменти колишнього чоловіка на утримання дитини, як і на себе, вона не отримувала від самого початку стягнення (з 2013 року). Борг по сплаті аліментів станом на 31.07.2018 року склав 41385,60 грн. Соціального супроводу їхньої сім'ї не було. Стан здоров'я [PERSON] задовільний, додаткових витрат на своє утримання вона не потребує. Також позивачка зазначила, що викладені нею факти можуть бути підтверджені членами її родини, сусідами, а також працівниками дитячого садочку, який відвідує донька [PERSON]. З урахуванням наведеного, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала до суду заяву (а.с.35, 47) зі змісту якої вбачається, що остання свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд справу за її позовом до [PERSON] розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи з винесенням заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] у визначені судом дату та час в судове засідання не з'явився, своїх заперечень або відзиву на позов до суду не надав, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено судом у встановленому законом порядку, заява про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходила. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, проте подала до суду заяву (а.с.43) зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі і просить суд справу розглядати без його участі, а також долучив висновок районного органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] (а.с.45). З урахуванням наведеного та відповідно до ч.3 ст.131, статтей 223, 280 ЦПК України суд приходить до висновку про наявність можливості та правових підстав для розгляду справи за відсутності в судовому засіданні сторін, їх представників та третьої особи в порядку заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 05.10.2018 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання про що повідомлено сторони, відмовлено позивачці у клопотанні про звільнення від сплати судового збору та відстрочено у його сплаті до ухвалення судового рішення. Ухвалою суду від 19.11.2018 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 06.06.2012 року, актовий запис №215. Відповідно до заочного рішення Нетішинського міського суду 16.08.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Нетішинського міського суду 01.04.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] та повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. 04.04.2013 року Нетішинським міським судом видано виконавчий лист №2/679/257/2013. Відповідно до довідки-розрахунку №2660 від 30.07.2018 року, виданої державним виконавцем, заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №2/679/257/2013 станом на 31.07.2018 року становить 41385 грн. 60 коп. Висновком №17 органу опікунської ради при виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради у м.Зеленодольську, затвердженого рішенням виконавчого комітету цієї ради №116/1 від 21.09.2018 року, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] [INFO], оскільки він не виконує батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться її життям та здоров'ям, не підтримує з нею родинні стосунки, тривалий час не бачив дитину, з дитиною не спілкується, що є підставою для позбавлення його батьківських прав (а.с.23-24). Висновком районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області також визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] (а.с.45). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов дитини від 12.09.2018 року встановлено, що малолітня [PERSON] [INFO], проживає у належних умовах для виховання та розвитку (а.с.21). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень викладених в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час розгляду справи судом встановлені незаперечні факти винних дій відповідача [PERSON] щодо ухилення від належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини - доньки [PERSON], так як протягом тривалого часу він не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавиться її життям та участі у вихованні дитини не приймає. Дитиною опікується мати, яка займається її вихованням та утриманням. При вирішенні даного спору суд враховує також положення Конвенції про права дитини. Так, відповідно до положень ч.1 ст. 20 Конвенції про права дитини дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. За приписами частини та другої першої статті 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Проте, будь-яких доказів того, що батьківські обов'язки не виконуються відповідачем [PERSON] з поважних причин, як того вимагають ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, судом не здобуто. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки переконаний, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини, сприятиме її повноцінному фізичному та духовному розвитку. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки відповідно до ухвали суду від 05.10.2018 року було вирішено відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення, проте такий сплачений позивачкою, що підтверджується квитанцією та платіжним дорученням №0027762405 від 11.12.2018 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved