Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

22.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати із [PERSON] на його користь аліменти, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] являється його батьком. [INFO] він досяг повноліття. До повноліття батько сплачував аліменти. Однак, починаючи з 01.09.2017 рокудо 30.06.2021 року він продовжує навчання на денному відділенні за спеціальністю "123 - Комп`ютерна інженерія" в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі на бюджетній формі навчання, яку планує продовжити у вищих навчальних закладах. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 , щомісячно, до закінчення ним навчання чи досягнення 23-х років. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, пояснивши, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). На даний позивач є повнолітнім і продовжує навчання на денному відділенні за спеціальністю "123 - Комп`ютерна інженерія" в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі на бюджетній формі навчання (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. [PERSON] , відповідач у справі, є військовослужбовцем у ЗСУ і проходить військову службу у ВЧ А 1910. Цей факт підтвердив і сам [PERSON] у судовому засіданні. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Суд дійшов висновку позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 3000 грн., щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років. Окрім цього, [PERSON] являється учасником бойових дій, а тому суд дійшов висновку на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнити йог від сплати судового збору.

Outcome: partial