Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача товариства з додатковою відповідальністю "Ю.ЕС.АЙ" (далі - ТДВ "Ю.ЕС.АЙ") про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2018 року на автодорозі Іллінці-Липовець водій автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який у результаті пригоди загинув. За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020000000420 за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого СВ СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області Мазура Ю.А. кримінальне провадження № 12018020000000420 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Як стверджувала [PERSON] , вона є сестрою [PERSON] . У зв`язку з загибеллю брата нею понесено витрати на поховання у сумі 16750,00 грн, а також придбано надгробний пам`ятник вартістю 23550,00 грн. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 вересня 2018 року № АМ/5430225, позивач звернулася до указаного страховика з повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Однак ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" виплатило позивачеві лише 8375,00 грн, не у повному обсязі сплативши страхове відшкодування. З цих підстав [PERSON] просила суд стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування у сумі 31925,00 грн, пеню за прострочення страховиком виплати страхового відшкодування у сумі 8220,04 грн, втрати від інфляції у сумі 509,70 грн, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 766,00 грн. Також позивач просила суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6300,00 грн. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" зазначило, що воно не відмовляло [PERSON] у компенсації витрат на встановлення надгробного пам`ятника, а лише просило додатково підтвердити факт його спорудження. Отримавши підтверджуючі документи, страховик 05 травня 2020 року додатково сплатив позивачеві 11775,00 грн. Загальна сума страхового відшкодування становила 20150,00 грн (8375,00 грн + 11775,00 грн = 20150,00 грн). Розраховуючи суму страхового відшкодування, ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" покликалось на норму п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з якою у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. З цих підстав відповідач стверджував, що ним у повному обсязі виконано зобов`язання зі сплати страхового відшкодування [PERSON] 24 вересня 2020 року [PERSON] подала заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій просила суд стягнути з ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" невиплачену суму страхового відшкодування у сумі 20150,00 грн, пеню за прострочення страховиком виплати страхового відшкодування у сумі 10724,52 грн, втрати від інфляції у сумі 769,40 грн, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1230,00 грн. Позивач та її представники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності його довірителя. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяву про розгляд справи за відсутності його представника до суду не подав. Залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 24 жовтня 2018 року на автодорозі Іллінці-Липовець водій автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який у результаті пригоди загинув. За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020000000420 за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого СВ СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області Мазура Ю.А. кримінальне провадження № 12018020000000420 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У цій постанові зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали такі обставини, при яких пішохід [PERSON] , йдучи по проїзній частині дороги у попутному напрямі, опинився в полі зору водія [PERSON] на такій відстані до автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. [NUMBER] , що водій вже не володів технічною можливістю попередити зіткнення. Таким чином, розслідуванням кримінального провадження встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необережних дій пішохода [PERSON] , який у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи одягненим у темний одяг, як учасник дорожнього руху, не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, рухався по проїзній частині дороги, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. При цьому пішохід [PERSON] порушив вимоги п. п. 4.4, 4.7, 4.14 Правил дорожнього руху. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є заподіяння їх іншій особі. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц; від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц; від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц; від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц. Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. При цьому вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання (ч. 3 ст. 1193 ЦК України). Ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Cadillac Escalade, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 вересня 2018 року № АМ/5430225. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. За положеннями ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Нормами п. п. 27.1, 27.4, ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2 ст. 35 цього Закону. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ "Ю.ЕС.АЙ", позивач, яка є рідною сестрою загиблого [PERSON] , в особі її представника [PERSON] звернулася до цього страховика, подавши повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування (а. с. 14, 15). До заяви про виплату страхового відшкодування було долучено накладну та товарний чек від 25 жовтня 2018 року на придбання ритуальних товарів для проведення поховання на суму 16750,00 грн, а також накладну від 25 жовтня 2018 року та товарний чек від 10 січня 2019 року на придбання та встановлення надгробного пам`ятника на суму 23550,00 грн (а. с. 11, 12, 14, 15). За приписами абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial