Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

17 квітня 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 06 червня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір №\~б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~ \~ \~ \~Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 02 березня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 18\~424,88 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 186,69 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 8 749,29 грн., заборгованості за пенею у розмірі 2 135,33 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 853,57 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 11 травня 2018 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання (а.с. 35-36). Представник позивача, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував (а.с. 3). Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавала, про розгляд справи була повідомлена належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Позивач 06 червня 2012 року відкрив відповідачу [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом №\~СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та "Тарифів банку", що викладені на банківському сайті, що обов`язкові для сторін згідно з ст.\~629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою (а.с. 9, 11-25). На цих умовах позивач зобов`язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п.\~1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальная". При цьому, відповідно до п.\~1.1.7.3 та п.\~1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. \~ \~ \~ \~Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України\~зобов`язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 42,00 % річних, визначивши максимальною сумою для грошового переказу 5 000,00\~грн., яка згодом була збільшена банком. \~ \~ \~ \~Відповідач зобов`язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому здійснено платіж на користь відповідача, що він мав виконати згідно з\~ст. 526 ЦК України. \~ \~ \~ \~Зобов`язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст.\~548,\~551 ЦК України\~забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом. \~ \~ \~ \~ Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами\~ст. 545 ЦК України\~дійшов висновку\~про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 7-8), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст.\~529,\~530,\~536 ЦК України\~відступила від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочила виконання згідно з\~ст.\~612 цього Кодексу\~щодо повернення кредиту та сплати процентів. \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно\~ст. 611 ЦК України\~підлягають захисту з присудженням з відповідача 6\~186\~гривень 69 коп. боргу за кредитом і 8 749 гривень 29 коп. боргу з процентів за користування кредитом. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до\~ст.\~550 ЦК України\~відповідач зобов`язана сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1 353 гривні 57 коп. штрафу. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. В той же час, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за пенею, необхідно відмовити, виходячи з наступного. Згідно\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч. 1\~ст. 61 Конституції України\~та ч. 3\~ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов`язання у вигляді штрафу та пені, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial