Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

В листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт його участі у бойових діях під час антитерористичної операції в період факт участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення з 15 квітня 2014 по 04 червня 2015 в Луганській та Донецькій областях. В обґрунтування заяви посилався на те, що будучи старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області та територіально перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції, а саме в м. Ізюм Харківської області, [PERSON] здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №22014130000000062 від 16.04.2014 у відношенні [PERSON] , який підозрювався у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.109, ч.3 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України. (Дії, вчинені з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, створення терористичної групи чи терористичної організації). Також ним\~проводилось досудове\~слідство по\~кримінальному провадженню\~№ 42014130000000314\~від 17.06.2014\~за обвинуваченням\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~за підозрою\~у скоєнні\~злочинів передбачених\~ч.\~1\~ст.\~15,\~ч.\~2\~ст.\~258\~КК України\~(замах\~на терористичний\~акт).\~Крім того,\~на підставі\~розпорядження прокурора\~Харківської області\~від 13.08.2014\~№107\~ [PERSON] \~з 18.08.2014\~по 30.08.2014\~був відряджений\~до м.\~Слов`янська\~Донецької області,\~де здійснював\~досудове розслідування\~у кримінальному\~провадженні №42014220000000351\~від 14.04.2014\~ у\~відношенні [PERSON] ,\~яка підозрювалася\~у скоєнні\~у скоєнні\~кримінальних правопорушень\~-\~злочинів,\~передбачених ч.1\~ст.258-3,\~ч.3\~ст.110\~КК України.( посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, створення терористичної групи чи терористичної організації). Встановлення та підтвердження факту його участі в бойових діях по захисту незалежності України, її суверенітету та територіальної цілісності, в воєнізованих підрозділах без офіційного оформлення на засадах самоорганізації та з врахуванням власної громадянської позиції, викликає необхідність щодо визначеності його статусу, як учасника АТО, з метою отримання соціальних прав та гарантій і є необхідним для визнання його особою, на яку розповсюджується Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положенням частин 1 та 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У заяві [PERSON] ставиться питання щодо встановлення факту участі його в бойових діях під час проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях в зоні проведення антитерористичної операції в період з з 15 квітня 2014 по 04 червня 2015 року у зв`язку з тим, що встановлення даного факту має для нього юридичне значення, а саме на отримання гарантій щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав. Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ч.1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про основи національної безпеки України" об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність. Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України "Про основи національної безпеки України"). Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України). Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. У преамбулі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Ст.7 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом. Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій. Разом з тим, особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст.6 Закону України № 3551-ХІІ від 22.10.1993 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Збройних сил, Нацгвардії, СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу. Згідно постанови КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р був визначений перелік населених\~пунктів,\~на території\~яких здійснювалася\~антитерористична операція (в тому числі м. Слов`янськ Донецької області, м. Ізюм, Харківської області, м. Кремінна Луганської області) Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 "Про внесення зміни до статті 6 Закону України №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який набрав чинності з 22.05.2014, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій. Так, учасниками бойових дій згідно з п. 19 ст. 6 Закону № 3551-ХІІ від 22.10.1993, визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством. Суд вважає, що у [PERSON] є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року). Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до п.2 якого, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції. А в п.4 зазначеної вище постанови КМУ зазначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень). Судом встановлено, що відповідно до наданих письмових доказів [PERSON] приймав участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення АТО з 15 квітня 2014 по 04 червня 2015р., що підтверджується копіями матеріалів кримінальних проваджень №22014130000000062 від 16.04.2014 у відношенні [PERSON] , № 42014130000000314 від 17.06.2014 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] , №42014220000000351 від 14.04.2014 у відношенні [PERSON] . Факт участі в бойових діях, перебування в зоні антитерористичної операції протягом 15 квітня 2014 по 04 червня 2015р. [PERSON] підтверджено також нотаріально завіреними показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які перебували у зоні АТО, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій. Зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] , 27.06.1975,Харківська область, м. Ізюм,\~брав безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення: м. Слов`янськ Донецької області, м. Ізюм, Харківської області, м. Кремінна Луганської області у складі\~прокуратури Харківської\~області \~з 15 квітня 2014 по 04 червня 2015. Також [PERSON] за співпрацю з внутрішніми військами МВС України наказом командуючого внутрішніми військами МВС України від 07.05.2014 №174 його нагороджено відомчою заохочувальною відзнакою МВС України медаллю «За співпрацю з внутрішніми військами МВС України». Крім того, наказом командуючого внутрішніми військами МВС України від 25.06.2014 №74 його нагороджено відомчою заохочувальною відзнакою МВС України медаллю «Мужність, честь, закон». З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, пояснення свідка об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Виходячи, що заявник підтвердили викладені в заяві обставини належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви, а саме встановлення факту участі [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Ізюм, Харківської області, жителя м. Ізюм Харківської області, громадянина України, у бойових діях під час антитерористичної операції, в зоні проведення антитерористичної операції в період з 15\~квітня 2014\~по 04\~червня 2015включно в Луганській та Донецькій областях.

Outcome: approved