Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

у липні 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, отриманому 5 жовтня 2011 року позичальником на підставі її заяви разом з Умовами надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] щодо надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. 26 липня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Згідно з умовами кредитування [PERSON] повинна була погашати кредит та відсотки по ньому, але відповідач своїх зобов'язань не виконує, тому позивач змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості з боржника в сумі 15287 грн. 48 коп. та понесених судових витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. 23 жовтня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з заявою, в якій вказує, що виклик відповідача здійснено позивачем через оголошення в газеті «Урядовий курєр», тому просить стягти з [PERSON] витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий курєр», причину неявки відповідач суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 5 жовтня 2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Позичальник прийняв умови надання споживчого кредиту фізичним особам і зобовязався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов кредитування. 26 липня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8тис. грн. Згідно розрахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" прострочена сума заборгованості [PERSON] станом на 23 березня 2017р. становить - 15287 грн. 48 коп., яка складається з кредиту 4568,71 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 3317,15грн.; заборгованість за пенею 6197,45грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 704,17 грн. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Виходячи з матеріалів цивільної справи банк виконав свій обовязок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушила умови кредитування та зобовязання по погашенню кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). За змістом ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості банк, окрім стягнень по основних зобовязаннях, просив стягнути неустойку: заборгованість по процентам за користування кредитом 3317,15грн.; заборгованість за пенею 6197,45грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 704,17 грн. Відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні Позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Отже банк за одне й те саме правопорушення передбачив подвійну відповідальність одного виду, що суперечить ст. 61 Конституції України. Вказаною статтею визначено, що ніхто не може бути притягнутий двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином вимога про стягнення штрафу в сумі 500 грн. і 704,17 грн. не ґрунтується законі, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ КБ ПриватБанк, тому слід стягти заборгованість по кредитному договору та задовольнити позов в цій частині. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог по оплаті судового збору в сумі 1600 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання на суму 420 грн., що документально підтверджено платіжним дорученням від 18 жовтня 2017 р.

Outcome: partial