Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк") відповідно до приписів ч. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" звернулося до Київського апеляційного суду з клопотанням про визначення підсудності цивільної справи за позовом ПАТ АБ "Укргазбанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року підсудність указаної справи визначена Оболонському районному суду м. Києва. 14 січня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва прийнято до провадження позовну заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито загальне позовне провадження у справі. Свої позовні вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" обґрунтовувало тим, що 04 травня 2007 року між ним та [PERSON] укладено кредитний договір №2203-01-11/USD, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 30000,00 доларів США на строк з 04 травня 2007 року до 03 травня 2019 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 12,5% річних. 07 травня 2007 року для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD, ПАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, відповідно до якого [PERSON] поручилася за належне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD. Зважаючи на те, що позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором, ПАТ АБ "Укргазбанк" просило суд стягнути з солідарно з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD у сумі 14438,21 доларів США, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 12707,68 доларів США, проценти за користування кредитом у сумі 1730,53 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04 травня 2007 року ПАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] уклали кредитний договір №2203-01-11/USD, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 30000,00 доларів США на строк з 04 травня 2007 року до 03 травня 2019 року. Сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом - 12,5% річних (а. с. 8-11). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ПАТ АБ "Укргазбанк" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 30000,00 доларів США грн (а. с. 26-40). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним повинно було здійснюватись шляхом сплати ануїтетних платежів згідно з графіком, визначеним у пп. 3.3.1 п. 3.3. кредитного договору від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Однак [PERSON] не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 11248,89 доларів США, зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 154,32 долари США. Наведені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором від 06 листопада 2018 року б/н, випискою по особовому рахунку позичальника (а. с. 25, 26-40, 42-44). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. Зважаючи на те, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, у банку виникло право вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USDшляхом звернення до суду з позовом, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. Загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USDстановить 14438,21 доларів США, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 12707,68 доларів США, проценти за користування кредитом у сумі 1730,53 доларів США. З аналізу норм ст. ст. 524, 533 ЦК України можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов'язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті, зокрема кредитних, не суперечить чинному законодавству (такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 16 січня 2019 року №373/2054/16-ц). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" підлягає заборгованість за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USDу сумі 14438,21 доларів США. Ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. 07 травня 2007 року для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD, ПАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, відповідно до якого [PERSON] поручилася за належне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD (а. с. 72-73). За приписами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. П. 1.2, п. 1.3 договору поруки від 07 травня 2007 року б/н встановлено, що поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язання у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання у повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо. У п. 5.2 договору поруки від 07 травня 2007 року б/н сторони погодили, що порука за цим договором припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього договору. Зважаючи на наведені положення договору поруки, приписи ст. 559 ЦК України, ураховуючи те, що позов до поручителя пред'явлено 30 листопада 2018 року, порука за договором від 07 травня 2007 року б/н не припинена. Отже, позивач має право вимагати солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з солідарно з відповідачів [PERSON] і поручителя [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором від 04 травня 2007 року №2203-01-11/USD у сумі 14438,21 доларів США, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 12707,68 доларів США, проценти за користування кредитом у сумі 1730,53 доларів США. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 5942,77 грн.

Outcome: approved