Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Міністерства охорони здоров'я України про стягнення вихідної допомоги, мотивуючи позов тим, що 19.11.2009 року згідно наказу № 274 її було прийнято на роботу до Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції на посаду медичного статистика. 29.12.2012 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України її було звільнено з займаної посади на підставі наказу № 298 від 29.12.2012 року, у зв'язку з ліквідацією Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції. Ліквідація даної установи здійснювалась на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України від 21.09.2012 року №176-о. Відповідно до с. 1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених в п.1 ст. 47 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. При звільнені з нею не було проведено розрахунок у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України та не повідомлено про суми належні їй до виплати. Вінницька районна санітарно-епідеміологічна станція здійснила з нею розрахунок в день звільнення частково, вихідну допомогу згідно п.1 ст. 40 КЗпП України вона не отримала, чим було порушено її права. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь кошти за час затримки виплати вихідної допомоги в розмірі 10 946 грн. 01 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що 19.11.2009 року відповідно наказу № 274 її було прийнято на посаду медичного статистика до Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції. 29.12.2012 року її було звільнено з займаної посади на підставі наказу № 298 від 29.12.2012 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції. Ліквідація даної установи здійснювалась на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України від 21.09.2012 року №176-о. При звільнені з нею не було проведено розрахунок у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України та не повідомлено про суми належні їй до виплати, розрахунок в день звільнення було проведено частково та виплачено лише заробітну плату, вихідну допомогу згідно п.1 ст. 40 КЗпП України вона не отримала. Вона неодноразово усно зверталася до ліквідаційної комісії Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції з проханням видати вихідну допомогу, однак їй відмовляли в зв'язку з відсутністю коштів, повідомляли, що кошти не надійшли з Міністерства охорони здоров'я України. Їй не повідомили про відкриття на її ім'я на карткового рахунку [NUMBER] в Вінницькому обласному управлінні ПАТ "Державний ощадний банк України" та про перерахунок вихідної допомоги в сумі 1 193 грн. на даний картковий рахунок, про це вона дізналася лише в судовому засіданні. Даним рахунком вона не користувалася та кошти з нього не знімала. Лише під час судового розгляду справи їй стало відомо про повідомлення державного реєстратора Вінницького району про внесення запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції. Враховуючи те, шо Вінницька районна санітарно-епідеміологічна станція входила до складу Державної санітарно - епідеміологічної служби України, яка входила до складу Міністерства охорони здоров'я України, просить стягнути кошти з Міністерства охорони здоров'я України, оскільки вважає, що саме відповідачем порушено її права, так як кошти мали надійти саме з Міністерства охорони здоров'я України, однак відповідачем не було забезпечено своєчасну виплату належних їй коштів. Згідно довідки № 6 від 29.01.2014 року виданої Вінницькою районною санітарно-епідеміологічною станцією середньоденна заробітна плата становить 34 грн. 53 коп. часом затримки виплати їй вихідної допомоги при звільненні являється період з 01.01.2013 року по 07.04.2014 року. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь кошти за час затримки виплати вихідної допомоги в розмірі 10 946 грн. 01 коп. Просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач Міністерством охорони здоров'я України, будучи належним чином повідомлене про день та час розгляду справи, свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило, заяви про розгляд справи у відсутності представника не надало. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у справі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Із персонального попередження [PERSON] (медичний статистик санітарно-гігінієнічного відділу) від 09.10.2012 року вбачається, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України №176-0 від 21.09.2012 року та наказу по облСЕС №205-мережа від 03.10.2012 року у Вінницькій районній санітарно-епідеміологічній станції здійснюється скорочення штату працівників через ліквідаційну комісію. На підставі ст.49-2 КЗпП України та відповідно до наказу по Вінницькій райСЕС №213 від 05 10.2012 року [PERSON] підлягає звільненню з роботи з 31.12.2012 року (в разі перенесення робочого дня з 31.12.2012 року на 29.12.2012 року, днем звільнення вважати 29.12.2012 року) по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням компенсацій згідно з Законом, зокрема вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Як вбачається з наказу Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції № 298 від 29.12.2012 року «Про звільнення [PERSON]» [PERSON] медичного статистика санітарно-гігієнічного відділу звільнено у зв'язку з ліквідацією Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції з 29.12.2012 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Бухгалтерії наказано провести остаточний розрахунок із [PERSON], виплатити вихідну допомогу і компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 19.11.2012 року по день звільнення згідно з вимогами чинного законодавства. Підставами зазначено наказ МОЗУ від 21.09.2012 року №176-О, наказ Вінницької облСЕС від 03.10.2012 року №205-мережа, наказ Вінницької райСЕС від 05.10.2012 року №213. [PERSON] ознайомлена з даним наказом під підпис. Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні трудової книжки позивача, 19.11.2009 року [PERSON] була прийнята на посаду медичного статистика санітарно-гігієнічного відділу Вінницької районної санітарно-епідеміологічній станції, 29.12.2012 року [PERSON] була звільнена із займаної посади у зв'язку ліквідацією Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №298 від 29.12.2012 року). Із листа Державної установи "Вінницький обласний лабораторний центр держсанепідслужби України" Державної санітарно-епідеміологічної служби України №06-02-93 від 07.04.2013 року вбачається, що [PERSON], яка працювала у Вінницькій районній санітарно-епідеміологічній станції і була звільнена у зв'язку з повною ліквідацією закладу, вихідна допомога в сумі 1 193 грн. відповідно до постанови КМУ № 681 від 11.09.2013 року перерахована Державною установою "Вінницький обласний лабораторний центр держсанепідслужби України" згідно акту приймання-передачі кредитної заборгованості від Вінницької районної санепідстанції 26.12.2013 року на картковий рахунок [NUMBER] в Вінницькому обласному управлінні ПАТ "Державний ощадний банк України". Із списку працівників Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції по заборгованим виплатам при звільненні станом на 01.01.2013 року вбачається, що [PERSON] підлягає до виплати вихідна допомога в розмірі 1 193 грн. Із листа Філії - Вінницького обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" від 03.12.2013 року №16/893 адресованого Державній установі "Вінницький обласний лабораторний центр держсанепідслужби України" вбачається, що було відкрито картковий рахунок для зарахування зарплати працівникам, зокрема на ім'я [PERSON] відкрито картковий рахунок [NUMBER]. Згідно ч. 1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулася з даним позовом до ліквідаційної комісії Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції. Однак, із повідомлення реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи № 03.4-10/184 від 30.04.2014 року вбачається, що 30.04.2014 року внесено запис №11491110012000848 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Вінницька районна санітарно-епідеміологічна станція, 05413095. Позивач [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача ліквідаційної комісії Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції належним відповідачем Міністерством охорони здоров'я України. Відповідно до ухвали суду від 27.05.2014 року замінено первісного відповідача ліквідаційну комісію Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції відповідачем Міністерством охорони здоров'я України. В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2009 року згідно наказу № 274 позивача було прийнято на роботу до Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції на посаду медичного статистика. 29.12.2012 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України позивача було звільнено з займаної посади на підставі наказу № 298 від 29.12.2012 року, у зв'язку з ліквідацією Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції. Вінницька районна санітарно-епідеміологічна станція здійснила з позивачем розрахунок в день звільнення частково, вихідну допомогу згідно п.1 ст. 40 КЗпП України позивач в день звільнення не отримала. Крім того, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач належним чином повідомлялася про відкриття на її ім'я на карткового рахунку [NUMBER] в Вінницькому обласному управлінні ПАТ "Державний ощадний банк України" та про перерахунок вихідної допомоги в сумі 1 193 грн. на даний картковий рахунок. Виходячи з аналізу змісту ст.ст. 104, 105, 110 ЦК України, ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов'язків до інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Ліквідація Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції здійснювалась на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України від 21.09.2012 року №176-о. Як вбачається з наказу Міністерства охорони здоров'я України від 21.09.2012 року № 176-о «Про ліквідацію бюджетних закладів, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України» ліквідовано юридичну особу - Вінницька районна санітарно-епідеміологічна станція. Зі змісту наказу вбачається, що здійснено повну ліквідацію юридичної особи. Правонаступника в даному наказі не визначено. Враховуючи викладене, те, що права позивача порушені та підлягають захисту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем надано докази на підтвердження своїх позовних вимог та доведено обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Натомість відповідачем не доведено відсутність його вини в невиплаті позивачеві в день звільнення всіх сум, що їй належать та не надано до суду жодних доказів на спростування заявлених позивачем вимог. Відповідно до довідки Вінницької районної санітарно-епідеміологічної станції № 6 від 29.01.2014 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 34 грн. 53 коп. Таким чином, за час затримки виплати позивачу вихідної допомоги з 30.12.2012 року по 07.04.2014 року сума коштів, належних до виплати позивачу, становить 10 946 грн. 01 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд бере до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved