Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Перший заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся в суд з позовом в інтересах держави до відповідачів про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.08.2017 року №22-18205-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821281300:03:015:0013), що знаходиться за межами населених пунктів Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької област, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису №24848084 від 12.02.2018 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6821281300:03:015:0016, витребування у [PERSON] на користь держави земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:015:0013, в координатах, межах та конфігурації, що була передана у власність [PERSON] зазначеним наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, скасування у поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 6821281300:03:015:0016 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та поновлення у державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6821281300:03:015:0013. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримав у власність земельні ділянки такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею по 2 га кожна на території с.Гнатівці Хмельницького району Хмельницької області та Остапковецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, що мало місце 23.06.2017 року та 01.08.2017 року. На підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2017 року [PERSON] відчужив земельну ділянку кадастровий номер 6821281300:03:015:0013 на користь [PERSON] , яка, в подальшому, провела об?єднання набутої нею спірної земельної ділянки з іншими земельними ділянками з кадастровими номерами 6821281300:03:015:0010, 6821281300:03:015:0012, утворивши земельну ділянку площею 6 га з кадастровим номером 6821281300:03:015:0016. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Понедзялок Т.В. підтримує раніше поданий відзив, де зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову, вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області діяло відповідно до норм чинного земельного законодавства при розгляді заяв гр. [PERSON] , оскільки в даних клопотаннях останній повідомляв, що він не скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно поданої заяви [PERSON] 24.04.2017 р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також, у поданій заяві [PERSON] вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не скористався (а.с.54). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.05.2017 р. №22-9940-СГ надано [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (6821281300:03:015), орієнтовний розмір ділянки 2 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.53). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.08.2017 року №22-18205-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:015:0013 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.55). Право власності на ділянку зареєстровано відповідачем 15.09.2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.17-21). В той же час, як вбачається із копії доданої до матеріалів справи заяви, 04.11.2016 р. [PERSON] звертався до голови Лісовогринівецької сільської ради з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га та передати її безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с.Гнатівці Хмельницького району Хмельницької області (а.с.52). Рішенням Лісовогринівецької сільської ради №47 від 25.11.2016 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 6825082100:01:003:0108) площею 2 га із земель комунальної власності (категорія земель сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Гнатівці Хмельницького району Хмельницької області (а.с.51). В той же час, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.07.2017 р. №22-15146-СГ отримав у власність (право зареєстроване 01.08.2017 року) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6821286200:04:007:0003) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Остапковецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.28-34). Як вбачається із долученої до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] , будучи власником спірної земельної ділянки, на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2017 р. відчужив її на користь [PERSON] (а.с.17-21). В подальшому, [PERSON] провела об`єднання раніше набутих нею земельних ділянок з кадастровими номерами 6821281300:03:015:0010, 6821281300:03:015:0012 і спірної земельної ділянки (кадастровий номер 6821281300:03:015:0013), утворивши єдиний масив ділянок площею 6 га. Дані обставини підтверджуються довідкою про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, де відображено факт об`єднання даних земельних ділянок, зокрема і спірної, в єдиний масив площею 6 га з присвоєнням кадастрового номеру об`єднаній земельній ділянці 6821281300:03:015:0016 (а.с.22-27). Також, до матеріалів справи долучено технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок за заявою громадянки [PERSON] , розроблену ФОП [PERSON] . З даної технічної документації вбачається, що дійсно відповідачем [PERSON] в один масив було об`єднано три земельні ділянки, зокрема і земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:015:0013, яка була придбана у [PERSON] у відповідності до договору купівлі-продажу від 23.09.2017 р. (а.с.35-50). Ухвалою судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 26.04.2018 року на об`єднану земельну ділянку загальною площею 6 га (кадастровий номер 6821281300:03:015:0016) було накладено арешт на підставі клопотання заступника начальника СВ Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.с.59). Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.08.2017 року №22-18205-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821281300:03:015:0013), що знаходиться за межами населених пунктів Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, суд приходить до висновку про її обґрунтованість, виходячи із такого. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Отже, станом на 31.08.2017 року, тобто день ухвалення оспорюваного наказу з приводу набуття у власність земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:015:0013, [PERSON] 25.11.2016 року вже набув і 23.06.2017 року зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6825082100:01:003:0108, а також 26.07.2017 року набув та 01.08.2017 року зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6821286200:04:007:0003, а отже скористався своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо скасування в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису №24848084 від 12.02.2018 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку (об`єднану) загальною площею 6 га (кадастровий номер 6821281300:03:015:0016), а також скасування у поземельній книзі на вказану земельну ділянку запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та поновлення у державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6821281300:03:015:0013, суд приходить до висновку про її обґрунтованість, виходячи із такого. Враховуючи те, що правова підстава виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:015:0013 є недійсною (оскільки судом встановлено недійсність наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.08.2017 року №22-18205-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки), то він не є особою, яка в розумінні ч.1 ст.317 ЦК України уповноважена виступати продавцем земельної ділянки, адже визнаний недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.08.2017 року №22-18205-СГ втрачає свою силу з моменту його прийняття через свою незаконність. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ч. 1,2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 47, 52 «Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 №1141, для внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, записів про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав обов`язково зазначається індексний номер рішення. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав, у результаті якої закрито розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, в Державному реєстрі прав проставляється відмітка про скасування державної реєстрації прав і відкривається закритий розділ Державного реєстру прав та відповідна реєстраційна справа. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] об`єднала спірну земельну ділянку (кадастровий номер 6821281300:03:015:0013), яку [PERSON] не мав права отримувати та відчужувати, тому витребувати її площею, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.08.2017 року №22-18205-СГ у власність [PERSON] та знаходиться за межами населених пунктів Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області у добросовісного набувача [PERSON] на користь держави можливо лише шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єднану земельну ділянку з кадастровим номером 6821281300:03:015:0016. Відповідно до п.135 Постанови КМ України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги. У разі коли відомості вносяться до Державного земельного кадастру про земельну ділянку (в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж), на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості вносяться до відповідної Поземельної книги після її відкриття відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку. Спеціальний Закон, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України «Про Державний земельний кадастр». Відповідно до ст. 1 Закону державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 6 Закону). За нормами ст.9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (ч. 7 ст. 9 Закону). Відповідно до ч. 6 ст.16 Закону кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить пункт 114 Поряду ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ст.177 ЦК України). Згідно ч.1 ст.181 ЦПК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України). Отже, захист цивільних прав може мати місце лише стосовно реально існуючого майна (яке можливо ідентифікувати) чи майнових прав. У відповідності до положень ст.16 ЗУ "Про Державний земельний кадастр": Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Отже, кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Зважаючи на важливість застосування кадастрового номеру для однозначної ідентифікації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, а також у зв`язку із неприпустимістю прийняття органами влади рішень щодо земельних ділянок без їх належної персоніфікації як об`єктів цивільних правовідносин, ч.5 ст.16 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" встановлює правило обов`язковості зазначення у рішеннях органів державної влади кадастрових номерів відповідних ділянок. Рішення органів влади, що прийняті із порушенням цієї норми, слід розглядати як нікчемні та такі, що не матимуть правових наслідків. Отже, суд приходить до висновку, що способом ідентифікації спірної земельної ділянки в межах та координатах, які вона мала до об`єднання, що є запорукою можливості реального виконання майбутнього судового рішення, є присвоєння їй відповідного кадастрового номеру, що можливо зробити лише після скасування державної реєстрації прав на об`єднану земельну ділянку та її поділ (відновлення меж). За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у [PERSON] на користь держави земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер до об`єднання земельних ділянок 6821281300:03:015:0013), суд приходить до висновку про її обґрунтованість, виходячи із такого. Згідно з ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому ст.346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року (справа №587/430/16-ц, провадження № 14-104 цс 19) вказує, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинній з 15 грудня 2017 року. Також суд не погоджується з позицією прокурора щодо можливості солідарного стягнення судових витрат, оскільки нормами ЦПК України такого способу розподілу судових витрат не передбачено. За таких обставин, судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved