Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

15.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що в м.Суми по вул. Шахтарська № 5 знаходиться житловий будинок, який перебуває в спільній частковій власності позивачки та відповідчки. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.07.2015 року цей будинок з господарськими спорудами був розділений між співласниками та припинено право спільної часткової власності. Кожна із часток будинку після поділу була визнана окремим об'єктом нерухомого майна і 24.02.2016 року позивачка із відповідачкою зареєстрували свою частину будинку з господарськими спорудами як цілий будинок - форма всласності спільна сумісна власність, частка в домоволодінні позивачки і відповідачки складає 26/100, тому позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати частку в спільній сумісній власності по 1/2 від 26/100 частки домоволодіння що в м.Суми по вул. Шахтарська № 5 з господарськими спорудами, у звязку з цим, позивачка і була вимушена звернутися до суду з позовом про припинення права спільної сумісної власності. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила здійснити поділ будинку в натурі, відповідно до варіанту № 1 висновку № 504 судової будівельно-технічної експертизи від 29.06.2016 року. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задовільнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці та відповідчці на підставі рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.07.2015 року на праві спільної сумісної власності належить 26/100 частки домоволодіння що в м.Суми по вул. Шахтарська № 5 з господарськими спорудами.(а.с. 5-7). За клопотанням позивачки, для вирішення спору посправі, було проведене експертне будівельно-технічне дослідження, висновок № 504 від 29.06.2016 року якого вона надала суду. Відповідно до вказаного висновку запропоновано варіант розподілу домоволодіння № 5 по вул. Шахтарська в місті Сумах, а саме: По І варіанту порядку користування житловим будинком: - в користування [PERSON] виділяється - житлова кімната "1-6"; - в користування [PERSON] виділяються - житлові кімнати "1-8" і "1-9"; - залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] - житлову кімнату "1-7". По І варіанту порядку користування надвірними будівлями: - в користування [PERSON] виділяється - літня кухня літ. "Б"; - в користування [PERSON] виділяються - сараї літ. "Д" і літ. "Е"; - залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] - вбиральню літ. "Ж", гараж літ. "З", огорожу "№2" та огорожу "№3". Горище приміщення залишити в загальному використанні. (а.с. 37--49). Сторони у судовому засіданні погодилися з таким варіантом виділу часток в натурі, так як даний будинок вже давно розділений між співвласниками на дві окремі квартири. Спірне домоволодіння зареєстровано за двома співвласниками. Тому, в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві просить суд провести поділ будинку між власниками і як правову підставу позову зазначає ст.370 ЦК України. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України-Право спільної власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено внатурі між співвласниками, згідно ч.1 ст.370 ЦК України, за домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1,2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1,2,3 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Положеннями статті 364 цьогож Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальном упосвідченню. Майно учасників спільної сумісної власності за наявності спору між ними ділиться внатурі, коли це можливо без не розмірної шкоди для його призначення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступни мизмінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділу натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N55(1.2.) поділ та виділ частки внатурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу внатурі частки з об'єкта нерухомого майна. Поділ та виділ частки внатурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу внатурі частки з об'єкта нерухомого майна. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної сумісної власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної сумісної власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною. Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. За умовами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судові витрати по справі, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача. Напідставівикладеногота

Outcome: approved