Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [PERSON] з метою отримання кредитних послуг підписала заяву б/н від 28.01.2011 року, згідно якої отримала кредитну картку "Універсальна" та було відкрито картковий рахунок, отримала кредит в розмірі 6000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту. Вона погодилася, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та погодилася на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг," "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та "Тарифами банку", що викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають договір між нею та банком. У зв'язку з порушенням зобов'язань взятих на себе відповідачем у неї утворилась заборгованість в розмірі 112 446 грн. 54 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5576,45 грн. за відсотками за користування кредитом в розмірі 97567,47 грн., пені і комісії на суму 3471,83 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 5330,79 грн. штрафу (процентної складової), яку позивач просив стягнути із відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, подали відзив. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.01.2011 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» та підписала заяву №б/н, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна» та кредит на суму 6000 грн. Відповідач свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за кредитом не виконала, у зв'язку з цим, станом на 31.03.2018 року утворилась заборгованість. Та згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість становить 112 446 грн. 54 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5576,45 грн. за відсотками за користування кредитом в розмірі 97567,47 грн., пені і комісії на суму 3471,83 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 5330,79 грн. штрафу (процентної складової). Відповідачем факт отримання кредиту в сумі 6000 грн. та факт проведеного нею останнього платежу за кредитом 11.06.2015 року на суму 300 грн. і виникнення у зв'язку з цим заборгованості за кредитом перед банком на вказану дату не заперечила, однак позов не визнала. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків. Частиною першоюстатті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч. 1ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Так, встановленим є те. що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг. Разом з тим, зазначені умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи не містять підпису відповідача. Відсутні належні і допустимі докази в підтвердження, що саме ці умови та тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови та тарифи мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брала на себе зобов'язання відповідач зі сплати щомісячного платежів, комісії за несвоєчасне внесення мінімального щомісячного платежу, відсотків, винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. При цьому, суд враховує правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що за даним кредитним договором з моменту укладення процентна ставка була встановлена на рівні 30 %, але з 01.09.2014 року процентна ставка позивачем була вже змінена і становила 34,8 %, а з 01.04.2015 року відсоток за користування кредитом становить 43/2 %. Представник позивача пояснила, що зміна відсотків банком передбачена кредитним договором і всі зміни викладаються на банківському сайті. Зокрема, пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, позивач вказує, що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. При цьому представник позивача не надала доказів того, що відповідач була проінформована щодо змін тарифів. Згідно ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо вимоги про стягнення неустойки за вказаним кредитним договором, то слід зазначити, що відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає виплаті в першу чергу. За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Так, у зв'язку з порушеннями відповідачем своїх зобов'язань щодо належного повернення кредитних коштів, позивач провів нарахування пені, комісії та штрафів. Зокрема, згідно наданого суду розрахунку вбачається, що позивач нарахував відповідачу пеню і комісію на суму 3471,83 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 5330,79 грн. штрафу (процентної складової). Однак, нарахування комісії та пені проведено в одній колонці, представник позивача в судовому засіданні не змогла пояснити яку суму складає комісія, а яку - пеня, а тому з наданого розрахунку та пояснень сторони позивача неможливо зрозуміти та встановити, яку суму складає комісія, а яку пеня та якого виду, оскільки тарифами передбачено нарахування 2-х видів пені, а тому, суд взагалі не має можливості перевірити правильність нарахування пені. Розрахунок заборгованості пені і комісії суд вважає необґрунтованим, тоді як за ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна обґрунтувати свої вимоги та заперечення. Що стосується нарахування позивачем штрафу, то суд виходить з наступного. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, яка є видом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Слід зазначити, що зазначеним договором передбачено сплату двох видів штрафів «фіксована частина» та «процентна складова», як виду цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення клієнтом строків виплати грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Згідно тарифів банку та відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, штраф нараховується банком у твердій сумі -500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій, що суперечить нормам ЦК України. Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг і вказано вище в рішенні, штраф, як і пеня, нараховується при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, тобто, за одні і ті ж самі порушення. А відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення штрафу, суд, також, вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Оцінивши наведені докази по справі щодо їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, доведеною. позовну вимогу про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5576,45 грн. Однак, є недоведеними та необґрунтованими позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі 97567,47 грн., пені і комісії загальним розміром 3471,83 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 5330,79 грн. штрафу (процентної частини). Всупереч твердженням позивача, банк в порушення вимог ст. ст. 12,81 ЦПК України, не довів перед судом належними і допустимими доказами обставини, на які посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень в наведеній частині. Отже, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 5576,45 грн. Та, суд відмовляє в частині позову щодо стягнення відсотків, пені та штрафів із-за необґрунтованості та недоведеності заявлених вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial