Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобовязань щодо повернення коштів за кредитним договором № б/н від 10.11.2010, внаслідок чого на 16.05.2016 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком 31215,46 грн, яка включає 28108,75\~грн тіло кредиту, 4644,28 грн відсотки, 9026,41 грн пеня, 850,00 грн штраф, з них 13376,62 грн внесено на погашення заборгованості з 01.05.2015. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 1378,00\~грн. Представник позивача позов підтримав, вказав, що відповідач заповнив у банку анкету-заяву, йому відкрито рахунок, надано кредитну лінію, яку надалі збільшено до 15000,00\~грн. Відповідач отримував у банку 4 карти для здійснення відповідних операцій. Останнє погашення заборгованості відповідач здійснив 22.01.2015 у сумі 427,00 грн. У липні 2016 року банк встановив заборгованість за кредитом, тому звернувся до суду з розрахунками станом на травень 2016 року. Ставка кредитування змінювалася з 01.01.2013 з 36 % річних до 30 %, з 01.09.2013 становила 33,8 % річних, з 01.04.2015 становила 42 % річних. Відповідач отримував відповідні смс-повідомлення від банку. 01.07.2015 здійснено переказ 13135,00 грн з картки відповідача через сервіс "Пормоне", які 03.07.2015 повернуто банком. Щодо цього було відповідне внутрішнє розслідування. Також 01.07.2015 здійснено переказ 14976,13 грн з картки відповідача через сервіс "Пормоне". Представникові не відомо хто є одержувачем цих коштів. Представник не знає чи проводилося внутрішнє розслідування щодо цього переказу. У банку немає відомостей чи була заява відповідача про протиправне заволодіння його коштами з рахунку. Представник не знає про існування відповідного кримінального провадження. Відповідач міг не підписувати у банку нову заяву перед отриманням карти GOLD у грудні 2014 року, оскільки вже був ідентифікований банком як клієнт. Згідно внутрішніх правил банку з 01.06.2015 всі нарахування клієнту автоматично зараховуються до тіла кредиту. Надалі відповідач представника у судові засідання не направляв, про які повідомлявся належним чином, у т.ч. шляхом участі представника у судових засіданнях у режимі відеоконференції, будь-яких нових доказів до суду не надав. Такі обставини відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджають розгляду справи по суті. Відповідач проти позову заперечував, пояснив, що наприкінці 2014 року у нього закінчилася пенсійна картка, він звернувся до банку за іншою, де йому навязали ще одну кредитну карту GOLD. Новою картою він не користувався до червня 2015 року, працівники банку періодично телефоном цікавилися чому він не користується кредитними коштами. 01.07.2015 на його мобільний телефон, коли позивач перебував на дачі, зателефонувала невідома особа, повідомила, що наразі є збій у системі банку, карта відповідача заблокована, запитав реквізити карти, на що відповідач повідомив, що карта не при собі, повідомити її реквізити не може. Цей дзвінок викликав у відповідача підозру і тому на наступний день 02.07.2015 він з'явився у відділення банку, повідомив про дзвінок, що відбувся днем раніше. Працівник банку одразу заблокував усі наявні у відповідача платіжні карти, видав нові платіжні карти, зафіксував звернення щодо протиправного заволодіння коштами з рахунку. Саме під час відвідування 02.07.2015 банку відповідач дізнався від працівника банку, що з його карти GOLD двічі знято весь кредитний ліміт, кошти перераховано в інший банк. Відповідач одразу написав банку заяву про шахрайство, також написав відповідну заяву про злочин у поліцію. Через кілька днів банк повернув на карту відповідача близько 13300,00 грн, інші кошти банк не повертав, долю переказу на сумі більше 14000,00 грн банк не з'ясовував, а пред'явив позов щодо дій, які відповідач не вчиняв. Представник відповідача заперечував проти позову, вказав, що відповідач не використовував кошти кредитного ліміту, анкету-заяву на використання кредитної карти GOLD не підписував, а, відтак, не ознайомлений у встановленому порядку з умовами і правилами її використання, відповідними тарифами банку, що свідчить про не укладення відповідного кредитного договору. Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням передбачає, що на тримача карти (відповідача) може бути покладено відповідальність лише у разі, якщо доведено що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню кодів, що дало змогу ініціювати два спірних грошових перекази. Обидва перекази здійснено за допомогою системи "Портмоне" з карти відповідача в один день 01.07.2015, проте банк з невідомих причин з'ясовував лише підставність першого переказу. З'ясовувати відомості щодо підставності другого переказу не став. Також на пропозицію суду і вимогу відповідача позивач не надав відомостей щодо проведення внутрішньої перевірки (розслідування), не надав відомостей про осіб, які були отримувачами відповідних коштів. Банк не довів провину відповідача у дворазовому несанкціонованому списанні коштів у один день за ідентичним алгоритмом дій невідомих осіб. 02.07.2015 відповідач у належній формі повідомив банк про сумнівний дзвінок особи, яка представилася працівником банку. У цей же день банк заблокував усі попередні карти відповідача, надав йому інші, а вже 03.07.2015 самостійно повернув перший платіж, що свідчить про виконання банком вимог Положення щодо емісії електронних платіжних засобів. Банк визнав неналежне списання коштів без ідентифікації платника за першим переказом на суму близько 13000,00 грн. Щодо іншого аналогічного переказу банк без діяв і бездіє, свідомо не повідомляє кому і коли перераховано відповідні кошти, приховуючи у такий спосіб їх одержувача. Відтак посилання позивача на не звернення відповідача щодо незаконності списання коштів є безпідставними. Більш того, 02.07.2015 за заявою відповідача внесено відомості до ЄРДР щодо шахрайства, вчиненого невідомими особами. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши усі надані сторонами та їх представниками докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, шляхом заповнення та підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.\~11) 10.11.2010 укладено договір № б/н, згідно якого відповідач 10.11.2010 отримав у банку емітовану останнім кредитну карту "Кредитка "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" GOLD з кредитним лімітом 500,00 грн (а.с. 10). Відповідно до зазначеної заяви заява разом із памяткою клієнта (відсутня у справі), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.\~14-47), тарифами (а.с. 12, 13) складають договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт за картою GOLD 11.11.2010 збільшено до 10000 грн, 23.12.2010 до 13000\~грн, 27.06.2013 до 15000 грн, 02.12.2014 до 15000 грн (а.с. 10, 126). Про зміну ставки на 3,5 та 2,9 % відповідач отримував від позивача відповідні смс-повідомлення (а.с. 131, 132). Умовами кредитування визначені, зокрема, вказаний кредитний ліміт; відновлювальний тип кредитної лінії у гривні; базова відсоткова ставка за кредитом 2,5\~% на місяць; строк дії карти 2 роки; строк внесення щомісячних платежів до 25\~числа місяця, наступного за звітним; щомісячний платіж 7 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн (а.с. 12, 13). 02.12.2014 здійснено перевипуск карти GOLD № 4149625806170674 зі строком дії по червень 2018 року № 5168742342152075, яка отримана відповідачем у позивача (а.с.\~125, 157). Кредитний ліміт визначено у розмірі 15000,00 грн (а.с. 126). Анкета-заява від 10.11.2010 містить підпис відповідач, містить вказівку на карту "Універсальна" і карту GOLD, ознайомлення відповідача з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, у грудні 2014 року здійснено пере випуск карти GOLD, яку відповідач отримав у банку, а тому суд відхиляє доводи представника відповідача про не укладення між сторонами відповідного кредитного договору і договору банківського рахунку. Отже між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України далі\~ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.\~2\~ст.\~10561 ЦК\~). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.\~625 ЦК). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК). З наданого позивачем розрахунку (а.с. 9) і довідки позивача від 22.07.2015 №\~150722/640 (а.с. 149) вбачається і не заперечувалося сторонами, що 01.07.2015 з рахунку відповідача за картою GOLD № 4149625806170674 ініційовано переказ у сумі 13132,62\~грн (13135,00 грн) і 14976,13 грн (257,50 грн і 14145,00 грн). 03.07.2015 сума 13132,62 грн внесена на погашення заборгованості. Суд повторює, що представник банку пояснив, що ця сума була повернута банком 03.07.2015 внаслідок встановленого банком несанкціонованого списання за відсутності відповідної ініціативи тримача карти (відповідача). Вказані перекази також підтверджено виписками про рух коштів на карті №\~4149625806170674 (а.с. 128, 175) , довідкою позивача (а.с. 149-155). Такі обставини узгоджуються з поясненнями відповідача про зняття з рахунку відповідача саме 01.07.2015 двох вказаних сум та повернення банком за відповідним реагуванням відповідача першої із вказаних сум 03.07.2015 у розмірі 13132,62 грн. Два перекази 01.07.2015 на суми 267,80 грн і 14710,71 грн, а всього з урахуванням комісій 14976,13 грн. Надалі позивач, вважаючи, що відповідач не повертає 14976,13 грн. кредиту склав розрахунок, згідно якого на 16.05.2016 відповідач має заборгованість перед позивачем 31215,46 грн, яка включає 28108,75 грн тіло кредиту, 4644,28 грн відсотки, 9026,41 грн пеня, 850,00 грн штраф, з них 13376,62 грн внесено на погашення заборгованості з 01.05.2015 (а.с.\~9). Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області листом від 12.10.2016 №\~15065/115/117/02-2016 повідомив відповідачеві, що 02.07.2015 за його заявою внесено відомості до ЄРДР за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК\~України (а.с. 85), кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування (а.с.\~148, 206). Тобто на наступний день після переказу вказаних двох сум із карткового рахунку відповідача відповідач звернувся щодо цих фактів і до правоохоронного органу. Частинами 1, 2 статті 401 Закону\~України «Про\~платіжні системи\~та переказ\~коштів в\~Україні» визначено,\~що еквайр\~та емітент\~повинні проводити\~моніторинг з\~метою ідентифікації\~помилкових та\~неналежних переказів,\~суб'єктів\~помилкових та\~неналежних переказів\~та вжиття\~заходів із\~запобігання або\~припинення зазначених\~переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" судам розяснено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Ураховуючи зазначене, оцінивши усі надані учасниками справи докази, суд відхиляє доводи позивача, що відповідач не повідомляв позивача 02.07.2015 про несанкціоноване списання коштів з його рахунку, оскільки це спростовується перевипуском банком позивачеві карти нової GOLD саме у день цього звернення 02.07.2015; встановленою 03.07.2015 банком безпідставністю вчиненого з рахунку відповідача 01.07.2015 грошового переказу на суму 13132,62 грн; відсутністю будь-яких доказів внутрішньої (службової) перевірки щодо підставності списання 01.07.2015 двох других сум з рахунку відповідача; існуванням відповідного звернення відповідача щодо шахрайських дій з картою GOLD до органу поліції та здійснення відповідного кримінального провадження. Позивач не надав відомостей про проведення банком службової (внутрішньої) перевірки щодо переказів, вчинених 01.07.2015 із карти GOLD відповідача. Суд відхиляє доводи позивача про звернення до нього відповідача щодо несанкціонованих грошових переказів лише 21.07.2015, оскільки надана щодо цього заява відповідача 21.07.2015 стосувалася згоди на надання дозволу на розкриття банківської таємниці у звязку із відповідним кримінальним провадженням, ініційованим відповідачем 02.07.2015 (а.с. 178). Позивач не спростував доводи та докази відповідача про те, що операції 01.07.2015 щодо зняття з платіжної картки відповідача GOLD спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, що користувач (відповідач) своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду, CVV-коду, реквізитів карти або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до\~статті 1073 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ ЦК України) у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину [PERSON] як підставу цивільно-правової відповідальності. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі за позовом 6-71цс15. На незмінність такого висновку вказано у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 202/10128/14-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 190/926/16-ц. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд відмовляє у задоволенні позову повністю за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з урахуванням відмови у позові, сплачений позивачем судовий збір не покладається на відповідачів. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed