Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення різниці у курсі валют за невиконання грошового зобов'язання, посилаючись на те, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси 27 травня 2014 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Черкаської філії АТ "Брокбізнесбанк" про визнання незаконним нарахування, про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди, а саме визнано незаконним нарахування штрафних санкції за кредитним договором 3п-2011 від 16.05.2011 року в розмірі 652 915,16 грн. неустойки, 214 166,39 грн. несплачених відсотків, 105 749,79 неустойки за несплачені відсотки. Зобов'язано ПАТ "Брокбізнесбанк" здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ПАТ "Брокбізнесбанк" на користь [PERSON] кошти в розмірі 118 172 грн. На підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області від 01.08.2014 року рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 травня 2014 року залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача повернуто. 13 червня 2014 року в газеті "Урядовий кур'єр" було опубліковано повідомлення про відкликання банківської ліцензії ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Куреного Олександра Вікторовича. У встановлений законом термін, позивач подала заяву про визнання її кредитором банку, надавши при цьому рішення суду щодо стягнення з банку коштів та зобов'язання вчинити дії. До заяви було додано рішення суду, яке не вступило в законну силу, оскільки повідомлялось, що воно наявне і після апеляційного оскарження буде пред'явлено в належному вигляді. 22 серпня 2014 року рішенням суду було пред'явлено уповноваженій особі Фонду з метою погашення заборгованості. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 травня 2014 року, кошти, які підлягають погашенню не повертає, тому в позивача наявне право до стягнення курсової різниці за невиконання грошового зобов'язання беручи до уваги той факт, що прострочення відповідача - боржника з повернення боргу триває, то сума боргу повинна розраховуватись з урахуванням індексу інфляції основної суми боргу, трьох відсотків річних від суми боргу на день звернення до суду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але за допомогою електронної пошти на адресу суду надіслав письмове заперечення, яким позовні вимоги не визнав та просив суд їх відхилити. Свої заперечення відповідач обґрунтовував тим, що вимоги [PERSON] являються не включеними до реєстру акцептованих вимог кредиторів, який затверджений рішенням №226/14 від 16.10.2014 року, про рішення Соснівского районного суду м.Черкаси від 27.05.2014 року банку не відомо, вимоги про стягнення різниці у курсі валют, з урахуванням індексу інфляції основної суми боргу, трьох відсотків річних не підлягають задоволенню у зв'язку з необґрунтованістю та являються такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в результаті повного та всебічного їх дослідження, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Соснівського районного суду м.Черкаси 27 травня 2014 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Черкаської філії АТ "Брокбізнесбанк" про визнання незаконним нарахування, про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди, а саме визнано незаконним нарахування штрафних санкції за кредитним договором 3п-2011 від 16.05.2011 року в розмірі 652 915,16 грн. неустойки, 214 166,39 грн. несплачених відсотків, 105 749,79 неустойки за несплачені відсотки. Зобов'язано ПАТ "Брокбізнесбанк" здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ПАТ "Брокбізнесбанк" на користь [PERSON] 118 172 грн. На підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області від 01.08.2014 року рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 травня 2014 року залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача повернуто. Відповідно до ст..44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Відповідно ст. 46 Закону уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. 13 червня 2014 року в газеті "Урядовий кур'єр" було опубліковано повідомлення про відкликання банківської ліцензії ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Куреного Олександра Вікторовича. 08 липня 2014 року [PERSON] листом з повідомлення про вручення подала заяву про визнання її кредитором банку, надавши рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.05.2014р. щодо стягнення з банку коштів та зобов'язання вчинити дії. Лист був отриманий представником відповідача, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення та фіскальним чеком про направлення від 08 липня 2014 року. 22 серпня 2014 року представником [PERSON] була подана повторна заява з приєднаними рішеннями Соснівського районного суду м.Черкаси та ухвали апеляційного суду Черкаської області уповноваженій особі Фонду з метою погашення заборгованості. За вхідним номером ПАТ "Брокбізнесбанк" №Вх-3838 оригінали рішень судів та виконавчий лист отримав, що знаходить своє підтвердження письмовими доказами. 16 жовтня 2014 року на підставі частини п'ятої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №226/14 про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК". Серед затверджених кредиторів банку [PERSON] немає, про це позивач дізналася не з листа, а прибувши до приміщення ПАТ "Брокбізнесбанк" в м.Києві, де була ознайомлена з списком кредиторів. В жовтні 2014 року [PERSON] подала заяву до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою отримати інформацію щодо погашення заборгованості за рахунок коштів Фонду. 12.11.2014 року була отримана відповідь з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з умовою звернення до уповноваженої особи на ліквідацію банку аби бути включеною до реєстру, але питання, що стосувалось погашення коштів не розглядалося. Разом з тим відповідачем на момент розгляду справи рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 травня 2014 року не виконано, кошти, які підлягають погашенню не повернуто позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України передбачають насамперед договірні правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦКУ регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Вимога позивача про стягнення різниці у курсі валют підлягає задоволенню, з урахуванням наступного. При постановленні рішення Соснівський районний суд врахував, що станом на момент винесення рішення 27 травня 2014 року курс гривні до іноземної валюти (долара США) змінився внаслідок збільшення, в зв'язку із чим судом було вирішено стягнути із відповідача еквівалент 3128,00 доларів США в сумі 25 399 грн., як невиплачені відсотки згідно договору банківського строкового вкладу "Скарбничка" №D_070122977 на суму 46 000 доларів США. На час подання позову іноземна валюта (долар США) згідно курсу національного банку України становила 16,15 грн., що при перерахунку 3128 (невиплачена сума коштів)*16,15 (курс валюти) становила 50 517,20 грн., а курсова різниця відповідно становила 50 517,20 - 25 399 = 25 1418,20 грн.. Стосовно стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 132 588,98 грн. з урахуванням індексу інфляції суд вважає за необхідне зазначити, що право кредитора на підставі ст.625 ЦК України вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних його втрат від знецінення національної валюти (гривні) внаслідок інфляційних процесів. Предметом стягнення грошових коштів згідно рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.05.2014р. є сума в національній валюті. Сума боргу присуджена згідно позовних вимог до виплати [PERSON] у гривнях, тому суд приходить до висновку, що наявні матеріальні втрати позивача від знецінення національної валюти (гривні) внаслідок інфляційних процесів і вказана вимога підлягає до стягнення в повному обсязі. Вимоги позивача щодо стягнення 3% річних від суми невиконання грошового зобов'язання суд вважає такими, які підлягають до задоволення, оскільки правовідносини між позивачем та ПАТ "Брокбізнесбанк" на момент укладення договорів та прийняття рішення Соснівським районним судом м.Черкаси регулювались Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", відповідно до якого договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань регулюються цим законом та іншими нормативно-правовими актами. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Відповідач необґрунтовано ухиляючись від погашення заборгованості фактично створює безперервність існування прострочення за невиконання грошового зобов'язання та надає право позивачу нараховувати 3% річних для вказане прострочення. Заперечення відповідача щодо позовних вимог повністю спростовані письмовими доказами наявними в матеріалах справи, посилання в запереченні на необґрунтованість позову не спростовано жодними доказами, їх не надано відповідачем до суду, що стверджує про неправомірність вимог [PERSON] до банку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що позивач довів в судовому засіданні обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог у зв'язку з чим позов підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved