Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогою: - визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в розмірі 4,94 га в умовах кадастрових гектарах із не витребуваних земельних часток (паїв), розташованих на території Брицької сільської ради Вінницького (раніше - Липовецького) району Вінницької області, за межами населеного пункту. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 28.12.1990 позивач був прийнятий на роботу в колгосп ім. Ульянове, с. Брицьке, Вінницького (раніше - Липовецького) району Вінницької області. На момент видачі колективному сільськогосподарському підприємстві «Промінь» державного акту на право колективної власності на землю від 22.12.1995, він був членом КСП "Промінь", проте з невідомих причин його не було включено до списку громадян-членів КСП "Промінь", що додається до державного акту, у зв`язку з чим позивачу не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 23.02.2021 залучено правонаступника відповідача Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, яким є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, у зв`язку з реорганізацією та припиненням Брицькою сільською радою своєї діяльності, та в зв`язку з об`єднанням територіальних громад. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак канцелярією суду одержано заяву від представника відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судове засідання позивач не з`явився, хоча був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як зазначено в позові, 28.12.1990 позивач був прийнятий на роботу в колгосп ім. Ульянове, с. Брицьке, Вінницького (раніше - Липовецького) району Вінницької області, що підтверджується копією з трудової книжки колгоспника (а.с. 5). 22.12.1995 було видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Промінь» с. БрицькеЛиповецького району Вінницької області, про що було зроблено запис в книзі реєстрації за №29. Згідно розпорядження №371 від 24.10.1996 Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, були видані сертифікати на право на земельну частку (пай) та було затверджено розмір земельної частки паю КСП «Нива» с. Іванька в у розмірі 4,94 га. В період розпаювання земель господарства, позивач помилково не був включений до списку-додатку до Державного акту КСП «Промінь» с. Брицьке. Позивач був членом КСП «Промінь» с. Брицьке, а його звільнення було розглянуто 18.02.2000 на загальних зборах таким чином на час отримання Державного акту КСП «Промінь», а тому він мав право на частку земельного паю. Тому позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. Суд, з огляду на встановлені обставини та зміст спірних правовідносин, вирішуючи питання про визнання за позивачем права на земельну частку (пай), виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У силу вимог ст. 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додасться до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті у спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). У разі якщо до 01.01.2025 власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Згідно п. 21 Прикінцевих положень до ЗК України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач до розпаювання земель колективної власності був прийнятий до членів колгоспу "Промінь", де пропрацював до 18.02.2000, при цьому він добровільно не виходив та не був виключений з членів товариства на момент передачі землі у колективну власність у 1995 році та видачі 22.12.1995 державного акту на право колективної власності КСП "Промінь", про що було зроблено запис у книзі реєстрації за №29 (рішення про виключення [PERSON] з членів товариства суду не надано, інші відомості у суду відсутні), в зв`язку з чим набув право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 4,94 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Враховуючи, що передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Брицькоїсільської ради Вінницького (колишня назва до реорганізації Липовецького) району Вінницької області. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права на земельну частку (пай), ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved