Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

31.01.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "Європейська компанія з повернення боргів") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 8793, 58 грн. та стягнення судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 08.06.2012 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18618405 , згідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 3748. 63 грн. строком на 36 місяців, під 0.01% річних. 28 березня 2014 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" уклали Договір про відступлення вимоги № 37/14-ФНКю, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] В порушення умов договору, відповідачка взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує, в зв"язку з чим заборгованість перед позивачем склала 8793.58 грн. за кредитним договором № 186181405 від 08.06.2012 року з яких: 3644.87 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 0.23 грн. заборгованість за відсотками, 1399.85 грн. - заборгованість за латою з управління кредитом, 3748. 63 грн. - заборгованість за пенею. Посилаючись на викладенні обставини, позивач просив про задоволення позовних вимог. Представник позивача, в судове засідання не з"явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином про, що мається при справі поштове повідомлення з особистим підписом відповідачки, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позовних вимг не надала. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення вимог цього Закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорами належним чином не виконує. З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2012 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18618405 , згідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 3748. 63 грн. строком на 36 місяців, під 0.01% річних. 28 березня 2014 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" уклали Договір про відступлення вимоги № 37/14-ФНКю, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] Взяті зобов'язання відповідачка по кредитному договору виконувала неналежно, допустила заборгованість. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Таким чином, на підставі ст.ст. 509, 512, 513, 530, 549, 610-612 ЦК України позовні вимоги є законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідаки, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів, представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував.

Outcome: approved