Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

05.08.2019 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з профзахворюванням, яким просить стягнути, відповідно до ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України 77440,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності, а також 4\~000,00грн. витрати на правничу допомогу (а.с.1-2). В обґрунтування вказує, що в період часу з 02.04.2001 р. по 24.02.2019 р. працювала контролером продукції збагачення 3 розряду гірничої інспекції ПАТ «Кривбасзалізрудком» . В період роботи в умовах перевищення гранично допустимих небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПАТ «Кривбасзалізрудком» призвели до стійкої втрати позивачем професійної працездатності та професійних захворювань. Нею отримані професійні захворювання:1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. 2. Радикулопатія попереково-крижова L4 справа, помірні порушення біомеханіки хребта, нейрородистрофічні прояви у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого ступеня), які, відповідно до акту розслідування від 07.02.2019, виникли з вини роботодавця- ПАТ «Кривбасзалізрудком». Первинним оглядом МСЕК від 15.04.2019 р. їй було встановлено 40% втрати професійної працездатності, потреба у забезпеченні лікарськими засобами та виробами медичного призначення.\~ Вважає, що позивачу не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань, позивач неодноразово знаходилась на лікуванні, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, біль у грудях та між лопатковій дільниці, загальну слабкість, підвищену втому, головний біль, обмеження рухів в шийному відділі хребта, напади з втратою свідомості короткочасно при болі в шийно-плечевій зоні, біль у поперековому відділі з іррадіацією в праву ногу по стегну, затерпання рук, біль в ліктьових суглобах. Позивач не має можливісті виконувати роботу по дому, на дачі, обмежена у спілкуванні з оточуючими, значну частину часу витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує її нормальні життєві зв`язки. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 22.08.2019 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 20.09.2019 р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.48). 08.10.2019 р. відповідачем подано суду відзив на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу, а також клопотання про розгляд справи з викликом сторін, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві звертає увагу суду на те, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Сам позивач свідомо порушив законодавство у сфері охорони праці, що виразилося у недбайливому ставленні до свого здоров`я, та як наслідок, і спричинило виникнення у неї професійного захворювання. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, а розмір витрат на професійну правову допомогу позивачем не доведено, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.54-58). Також, відповідач в відзиві просить зобов`язати позивача надати письмову відповідь на питання у вигляді заяви свідка. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 15.10.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 25.10.2019 р. представник позивача надав відповідь на відзив, в якій заперечував проти доводів відповідача. Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 02.04.2001 р. [PERSON] працювала контролером продукції збагачення 1та 2 розряду ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», який реорганізовано в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; 15.09.2016 р. переведена учнем лаборанта хімічного аналізу 1 розряду хімічної лабораторії гірничої інспекції з технічного контролю якості руд; 01.12.2016 р. переведена лаборантом хімічного аналізу 3 розряду хімічної лабораторії гірничої інспекції з технічного контролю якості руд; 06.06.2018 р. переведена лаборантом хімічного аналізу 4 розряду хімічної лабораторії гірничої інспекції з технічного контролю якості руд (а.с. 6-9 копія трудової книжки). У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 15.01.2019 р. (а.с.26-270, а також згідно акту розслідування хронічного\~професійного захворювання\~від 07.02.2019\~р.\~(а.с.\~14-16), позивачу\~встановлено діагноз: 1.Хронічне\~обструктивне захворювання\~легень першої-другої\~стадії (пиловий\~бронхіт першої-другої\~стадії,\~емфізема легень\~першої-другої\~стадії),\~група В.\~Легенева недостатність\~першого-другого\~ступеня.\~2.\~Радикулопатія попереково-крижова\~L4\~справа,\~помірні порушення\~біомеханіки хребта,\~нейрородистрофічні прояви\~у вигляді\~остеоартрозу колінних\~суглобів (ПФ\~першого ступеня). В окремій думці членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] зазначено, що ПАТ «Кривбасзалізрудком», як роботодавець, не винне у виникненні професійних захворювань у [PERSON] , тому що працівник має право відмовитися від дорученої роботи якщо створилася виробнича ситуація небезпечна для його життя чи здоров`я. Він зобов`язаний негайно повідомити керівника. Працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням. Жодних заяв про відмову від дорученої роботи, у зв`язку з небезпекою, від [PERSON] не надходили (а.с.17). Первинним оглядом МСЕК від 15.04.2019 року [PERSON] було встановлено 40% втрати професійної працездатності,\~потреба у\~ забезпеченні\~лікарськими засобами\~та виробами\~медичного призначення (а.с.18). \~ \~ \~ \~З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст. 21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого нею професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст. 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 07.02.2019 р. (а.с.14-16), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є підвищена концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони 3 класу 2 ступеня (шкідливі) та фізичним перенавантаженням (а.с. 15). Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, медичним висновком лікарсько-експертної комісії, випискою-епікризом, випискою з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.23-35), позов слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 40\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191 - VI\~" Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах ". Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, що міститься в п.48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, подання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У акті виконаних робіт за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 30.07.2019 р., укладеного між [PERSON] та адвокатом Залюбовським В.В., вказано які дії по даній справі були проведені адвокатом, що узгоджується з вимогами Закону України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191 - VI\~" Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" а саме: попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регламентує спірні правовідносини 500 грн., підготовка правової позиції, збір документів 500 грн., підготовка процесуальних документів 1000, судове представництво - 2000 грн. Позивачем надано квитанцію про оплату послуг адвоката за договором від 30.07.2014 р. у розмірі 4000 грн, тобто, документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу. Однак, відповідно до матеріалів справи, адвокат Залюбовський В.В. не приймав участь у судовому засіданні, так як розгляд даної справи постановлено проводити в спрощеному провадженні без виклику сторін, тому виходячи з вартості роботи адвоката за судове представництво, узгоджену сторонами 2000 грн., не підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу, тому всього на відшкодування правової допомоги слід стягнути з відповідача на корить позивача 2000грн, без врахування вартості судового представництва. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial