Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

9 січня 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, третя особа - приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Неборачко Ірина Віталіївна про завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON] За життя спадкодавцеві [PERSON], згідно з рішенням сесії Хотинівської сільської ради народних депутатів № 36 від 24 грудня 1993 року виділено у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га для ведення садівництва, яка розташована у адміністративних межах Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, а також видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Проте в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку, у зв'язку з відмовою приватного нотаріуса Неборачко І.В. через відсутність в Державному акті серії [NUMBER] дати його видачі, а також відсутність запису про реєстрацію Державного акту в книзі записів про державну реєстрацію Державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди. Оскільки спадкодавець за життя розпочала процес приватизації земельної ділянки, однак її не завершила у зв'язку зі смертю, реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку з підстав, передбачених ст.ст.1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст.116, 125 та п.2 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача - територіальної громади в особі виконавчого комітету Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій зазначив про визнання позову, а також просив розгляд справи провести без участі представника установи. Третя особа в поданій до суду заяві при ухваленні рішення поклалась на розсуд суду. Відповідно до ст.200 ч.3 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії архівного витягу з рішення виконкому Хотинівської сільської ради народних депутатів від 24 грудня 1993 року № 36 [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для садівництва, що були раніше надані громадянам у розмірах згідно з додатком № 1 (а.с.10). З Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка знаходиться на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області серії [NUMBER], який видано спадкодавцеві [PERSON] вбачається, що в ньому відсутня дата його видачі (а.с.11). Відповідно до листа управління Держгеокадастру у Коростенському районі Житомирської області від 8 листопада 2018 року запис про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] серії [NUMBER], виданий [PERSON], відсутній у книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (а.с.9). Копією свідоцтва про смерть серії І-ТП, яке видане 26 лютого 2018 року Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.4). Позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги, після смерті матері звернувся до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме земельну ділянку. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом "г" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені статтею 152 Земельного кодексу України, в тому числі і шляхом визнання права. Частиною 1 статті 125 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень статті 125 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 126 Цивільного кодексу України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України. Згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,0600 га з цільовим призначенням для садівництва, яка знаходиться на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області і на час смерті її не завершила. Враховуючи, що рішення про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки прийнято у 1993 році, до спадкових правовідносин у справі підлягають застосуванню вищенаведені Перехідні положення Земельного кодексу України. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до вказаних роз'яснень, правильною є практика судів, які у випадку незавершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті матері, набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній за життя, включно й з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

Outcome: approved