Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "[PERSON] Аваль", назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/10-01/74/17634, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 42 630,00 дол. США на строк по 13.08.2027 р. зі сплатою 13% річних, позичальник був зобовязаний повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі зобовязанння в строки та в порядку встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договром, між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено 14.08.2007 року договір поруки. Позивач посилався на те, що з грудня 2016 року [PERSON] не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, незважаючи на переплату тіла кредиту, позичальник не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. 25.06.2014 року відповідачу [PERSON] надіслано вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором №014/10-01/74/17634, якою було зобовязано не більш як у 60 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення кредиту. Проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була. Позивач вказував на те, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/10-01/74/17634 від 14.08.2007року станом на 27.12.2016 року складає 36 825,64 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 970 929,28 грн., із них: заборгованість за кредитом 20 773,46 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 547 704,28 грн.; заборгованість за відсотками 16 052,18 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 423 225,60 грн. Позивач просив суд стягнути достроково солідарно з обох відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 36 825,64 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 970 929,28 грн. та судові витрати по справі. / Згідно до нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль", затвердженої загальними зборами акціонерів ПАТ "[PERSON] Аваль" від 12.04.2012 року, протокол №Зб-49, згідно до протоколу загальних зборів акціонерів №3б-45 від 14.10.2009 року прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" на Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль"./ Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просила суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по кредиту та відсотках по сплаті кредиту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавала, а направила суду письмово викладені заперечення на позов де просить застосувати строк позовної давності та вважати поруку припиненою (а.с.75-78). Так у судовому засіданні встановлено, що 14.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "[PERSON] Аваль" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/10-01/74/17634 згідно якого ВАТ "[PERSON] Аваль" надав [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 42 630,00 дол. США на строк по 13.08.2027 р. зі сплатою 13% річних. Кредит банком надавався на спожичі цілі (п.2.1 Договору). Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитор на положеннях та умовах цього договору надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 42 630,00 дол. США. В п. 1.2 кредитного договору вказано, що кредит надається на строк по 13.08.2027 (включно) згідно графіку надання кредиту. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, погашення кредиту здійснюється позичальником згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до договору) в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п. 1.1 цього договору; погашення відсотків (процентів) за користування кредитом, здійснюється щомісячно. Згідно до п.1.4 кредитного договору, процента ставка за користування кредитом складає 13,000% відсотки річних. Згідно до п. 5.1. кредитного договору, позичальник зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 10.11.2026 року (включно) на рахунок зазначений в п.4.1 цього договору. Щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № 22185245 в [PERSON] Аваль», МФО 321121. Відповідно до п. 6.5 Кредитного договору, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та неустойки, у випадках невиконання позичальником умов цього Договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим Договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Згідно до п. 10.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов»язань, зазначеного в цьому договорі. Додатком до вказаного договору є Графік погашення кредиту (а.с.15-19). Встановлено, що в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 014/10-01/74/17634 між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/10-01/74/17634-1 від 14.08.2007 року. Відповідно до п.1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагорд, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В судовому засіданні було встановлено, що ВАТ «[PERSON] Аваль» було повністю виконане своє зобовязання, щодо надання [PERSON] кредиту в розмірі 42 630,00 доларів США. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданої позивачем загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/10-01/74/17634 від 14.08.2007року станом на 27.12.2016 року складає 36 825,64 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ /на день звернення до суду/, становить 970 929,28 грн., із них: заборгованість за кредитом 20 773,46 дол.США, що еквівалентно 547 704,28 грн.; заборгованість за відсотками 16 052,18 дол.США, що еквівалентно 423 225,60 грн. Встановленим є те, що позивач направляв відповідачам вимоги про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Так, матеріали справи містять одну із таких вимог, надіслану [PERSON] 31.01.2011 року (а.с.82). Встановленим є те, що останній платіж по вказаному кредитному договору позичальник [PERSON] здійснив 04.10.2012 року . Також судом встановлено, що [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору № 014/10-01/74/17634 від 14.08.2007 року, зокрема, позичальник, сплатив наперед, тобто більшу частину по поверненню тіла кредиту,ніж передбачено Графіком погашення кредиту, але не виконує умови договору щодо повернення відсотків за користування кредитними коштами. Невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 014/10-01/74/17634 від 14.08.2007 року на підставі п. 6.5 вказаного договору дає право банку достроково вимагати виконання боргових зобов"язань за кредитом у [PERSON] Наведене підтверджується поясненнями представника позивача, матеріалами справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов"язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом. Згідно ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову солідарну (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Представник відповідача [PERSON] заявила про застосування судом положення про строки позовної давності до позовних вимог позивача, при цьому, звертала увагу суду на надіслану відповідачам вимогу про дострокове погашення кредиту від 31.01.2011 року (а.с.82), також, зазначала, про невірний розрахунок відсотків, тобто нарахування не у відповідності до умов договору. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що 30.05.2008 року позичальник сплатив в рахунок погашення кредиту 20 000,00 дол.США, однак банком не було внесено зміни до Графіка погашення кредиту, не здійснений перерахунок відсотків за користування кредитом. З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що починаючи з 15.08.2010 року утворилася заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 229,37 дол.США, яка постійно накопичувалася. Останній платіж по відсотках за користування кредитом, позичальник здійснив 04.10.2012 року у розмірі 100,00 дол.США. Отже, починаючи із 15.08.2010 року у позивача виникло право на предявлення вимоги про погашення заборгованості. І як було зазначено вище, що позивач користуючись своїм правом, 31.01. 2011 року, направив позичальнику вимогу про виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Тобто, цією вимогою банк змінив строк виконання основного зобовязання, визначивши його 02 березня 2011 року. Банк зазначив у вимозі, що у позичальника існує заборгованість по сплаті відсотків по кредиту і також вимагав погасити достроково всю суму кредиту в розмірі 20773,46 дол.США. Вимога відповідачами виконана не була. 25.06.2014 року банк знову направляє вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, в якій зазначає, що позичальник повинен сплатити суму заборгованості по відсотках за користування кредитом та всю суму кредиту в розмірі 20773,46 дол.США. В цій вимозі позивач вже надав позичальнику 60 календарних днів для виконання вимоги, хоча кредитним договором передбачалося 30 календарних днів. І як було встановлено, дана вимога теж виконана не була. 03.01.2017 року позивач знову направляє вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, в якій зазначає, що позичальник повинен сплатити суму заборгованості по відсотках за користування кредитом та всю суму кредиту в розмірі 20773,46 дол. США . Вимога виконана не була. 24.02.2017 року банк звернувся з позовною заявою до суду. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 -ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ПК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено - на 02.03.2011 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише у лютому 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Крім того, пунктом 12.5 кредитного договору передбачено, що до всіх правовідносин, повязаних з укладенням та виконанням цього Договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. За ч.ч. 3,4 ст.267 цього Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116 цс13 викладено правову позицію стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Про зміну настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений самим кредитором зверненням до суду зазначає Верховний Суд України і в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, предметом якої був спір про визнання поруки припиненою. Так, суд зробив правовий висновок, про те, що «пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати». Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріали права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Крім того, щодо позовної вимоги до відповідача [PERSON], як до поручителя, то слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. А також, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з матеріалів справи та, як було встановлено судом, позивач не звернувся до поручителя з вимогою у шестимісячний строк від дня виконання основного зобов'язання за вимогою про дострокове викоанння від 31.01.2011 р., а також, не звернувся позивач і після порушення боржником строку виконання зобов'язання (чергового платежу), а отже, суд вважає, що в даному випадку порука припинена у відповідності до ст. 559 ЦК України . Таким чином, даючи аналіз зазначеним правовим нормам, суд приходить до висновку, що, дійсно, сплив строк позовної давності за вимогами по даному позову, та наведене вище є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача. Верховним Судом України у постанові по цивільній справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року викладено правову позицію стосовно того, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням /якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами/ або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання /у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем/. При цьому пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення кредитором саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги, але зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч.3,ч.6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо в задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито, або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову по даній справі, які були застосовані судом відповідно до ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду від 13.04.2017року (а\\с 61).

Outcome: dismissed