Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною , встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , в уточненій редакції якої від 03.11.2020 просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] ; встановити час [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , визначивши такі терміни: другий та четвертий понеділок місяця з 16-00 до 19-00 години; перша та третя субота місяця з 10-00 до 20-00 години; щороку [INFO] з 15-00 до 20-00 години з поверненням дитини до постійного місця проживання; два тижні в літній період для спільного відпочинку батька з дитиною за погодженням із матір`ю дитини з поверненням дитини до постійного місця проживання. Позов мотивований тим, що з відповідачем позивач перебував з 25.11.2014 у зареєстрованому шлюбі, який 15.04.2019 було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова. Під час шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] . Позивач звернувся до служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та рішенням № 927 виконавчого комітету ХМР Харківської області від 11.12.2019 було встановлено порядок участі батька у вихованні малолітнього сина. Однак, відповідач чинить перешкоди побаченням батька з сином та не виконує відповідне рішенням виконкому, не дає йому можливості бачитися з сином. У зв`язку з чим [PERSON] неодноразово звертався до відділів поліції з заявами про порушення [PERSON] рішення органу опіки та піклування та вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Крім того, позивач зазначає, що під час розгляду справи в суді він змінив роботу та на теперішній час працює в трьох організаціях, внаслідок чого дотримання ним графіку зустрічей з сином за рішенням виконкому ХМР від 11.12.2019 стало неможливим. Вказані обставини було враховано під час надання виконавчим комітетом ХМР Харківської області уточненого висновку № 497 від 08.10.2020 «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином позивача». У судовому засіданні позивач та його представник уточнений позов (а.с. 230-234) підтримали, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та на докази, що містяться в матеріалах справи, наполягали на його задоволенні у повному обсязі. При цьому позивач пояснив суду, що він ніколи не самоусувався від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки піклується про фізичний та духовний розвиток малолітнього [PERSON] , сплачує аліменти на його утримання, заборгованість по аліментам відсутня , купує іграшки, книги. Ухвалою суду від 19.02.2020 відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі, призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 15.04.2020 відповідно до ч.3 ст. 189 , ст. 198, 223 ЦПК України, продовжено строк проведення підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання (а.с.48-49 том 1). Ухвалою суду від 15.05.2020 відповідно до п.3 ч.2 ст. 198, п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку з ненаданням до суду третьою особою , що є її обов`язком, письмового висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини , та у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення повідомлення відповідачеві про дату , час та місце проведення підготовчого засідання, відкладено підготовче засідання (а.с.92-93 том 1). Ухвалою суду від 04.06.2020 витребувано у Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини та, відповідно до п.3 ч.2 ст. 198, ст. 223 ЦПК України, відкладено підготовче засідання (а.с.107-108 том 1). Ухвалами суду від 01.07.2020, постановленими у підготовчому засіданні , не виходячи до нарадчої кімнати, долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, задоволено частково , відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів, задоволено клопотання представника позивача про допит свідка [PERSON] , оголошено у підготовчому засіданні перерву у зв`язку з невиконанням третьою особою ухвали суду від 04.06.2020 про витребування висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини (а.с. 135-143 том 1). Ухвалами суду від 14.07.2020, постановленими у підготовчому засіданні , не виходячи до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідача про допит свідка [PERSON] , долучено до матеріалів справи письмові докази, оголошено у підготовчому засіданні перерву у зв`язку з невиконанням третьою особою ухвали суду від 04.06.2020 про витребування висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини (а.с.186-190 том 1). Ухвалою суду від 07.10.2020 відповідно до ст. 198, 223 ЦПК України, відкладено підготовче засідання у зв`язку з поважною причиною неявки позивача та представника відповідача (а.с. 217 том1 ). Ухвалами суду від 05.11.2020, постановленими у підготовчому засіданні , не виходячи до нарадчої кімнати, долучено до матеріалів справи висновок (уточнений) щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи уточнену позовну заяву, за клопотанням представника відповідача оголошено перерву для ознайомлення з уточненою позовною заявою та уточненим висновком третьої особи (а.с. 239-244). Ухвалою суду від 09.11.2020 закрито підготовче провадження у вказаній справі (а.с.6 том 2). Ухвалою суду від 09.12.2020, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати, оголошено перерву у судовому засіданні для виклику свідка [PERSON] (а.с. 29 том 2). У судовому засіданні 09.12.2020 позивач визнала уточнені позовні вимоги позивача в частині встановлення [PERSON] часу для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , який відповідає уточненому висновку Департаменту Служб у справах дітей ХМР Харківської області № 497 від 08.10.2020 . Однак, відповідач заперечувала в частині позовних вимог щодо перешкоджання нею позивачеві у спілкуванні з малолітнім сином, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.12.2020 (а.с. 24 том 2). При цьому відповідач пояснила, що не надавала можливості позивачеві бачитися та спілкувати з сином в дні, які були визначені рішенням № 927 виконавчого комітету ХМР Харківської області від 11.12.2019 про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітнього сина, лише у випадку, коли дитина хворіла. Однак , жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б хворобу дитини суду ні відповідачем , ні її представником в порушення ст. 81 ЦПК України суду не надано. У судових дебатах представник відповідача просила у позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не чинила перешкод позивачеві у спілкуванні , вихованні малолітнього сина та у позивача відсутні підстави щодо звернення до суду з вказаним позовом, оскільки рішенням № 927 виконавчого комітету ХМР Харківської області від 11.12.2019 вже був встановлений порядок участі батька у вихованні малолітнього сина. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради до суду надано висновок № 328 від 17.06.2020 та уточнений висновок № 497 від 08.10.2020 про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина , [PERSON] , [INFO] , та заяву про розгляд справи за відсутності представника Департаменту служб, у якій просили при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини (а.с.195-197, 226-228 том 1). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.15). Після розірвання шлюбу рішенням Ленінським районним судом м. Харкова від 15.04.2019 сторони проживають окремо , іх малолітній син [PERSON] залишився з матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Позивач проживає за адресою : [ADDRESS] (а.с. 7-9, 11-12, 16, 26). За судовим наказом Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки заробітку доходу [PERSON] , але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.06.2019 до досягнення дитиною повноліття (а.с.18). За [PERSON] заборгованість по аліментам станом на 01.06.2020 року відсутня, що підтверджується довідкою державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові від 16.06.2020 (а.с.156 том 1). Рішенням № 927 виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 11.12.2019 було встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 13.00; щопонеділка та щочетверга з 17.00 до 19.00 у присутності матері дитини; два тижні в літній період для спільного відпочинку батька з дитиною за погодженням з матір`ю дитини. А також попереджена матір дитини, [PERSON] , що перешкоджаючи зустрічам [PERSON] з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , вона порушує права дитини та батька (а.с.20). Підставою звернення до суду стало те, що з лютого 2020 року відповідач перешкоджає зустрічам [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON] . У зв`язку з чим він вимушений був неодноразово звертатися до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області з заявами у відношенні відповідача щодо невиконання нею рішення органу опіки, з приводу конфлікту з [PERSON] , яка не приводить дитину на зустріч, що підтверджується листом т.в.о. начальника Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області В.Драбинки від 13.03.2020 та листом начальника Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Д.Плотнікова від 06.03.2020 (а.с. 39, 90 том 1). У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , пояснила , що відповідач перешкоджає позивачеві бачитися , спілкуватися з його сином [PERSON] . З телефонної розмови між батьками дитини вона почула, що [PERSON] сказала позивачеві, що не дасть йому спілкуватися з дитиною. На прохання [PERSON] в січні 2020 зустрітися з сином, відповідач на телефон позивача прислала образливе відео. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, пояснила, що восени 2019 року її донька заперечувала надати дитину [PERSON] для їх зустрічі , оскільки вночі викликали швидку медичну допомогу для дитини, а вранці донька пішла на роботу. При цьому свідок зазначила, що вона особисто водила дитину на побачення з батьком, були випадки, коли позивач хворів, тому з сином не зустрічався, він попереджав про причини неможливості зустрітися з дитиною. Вказаним свідком не було надано суду жодних пояснень щодо неможливості дитини побачитися з батьком в лютому 2020 року. У судовому засіданні відповідач пояснила суду, що не пам`ятає, чи зверталася вона до лікаря у зв`язку з хворобою сина у лютому 2020 року. Крім того, відповідач зазначила, що на смс- питання позивача щодо стану здоров`я їх сина та бажання зустрітися з ним , вона іноді взагалі не відповідала через взаємовідносини, що між ними склалися. Жодних належних та допустимих доказів, які достовірно підтверджували б хворобу дитини, на що посилається відповідач як на причину заперечень у спілкуванні, зустрічі дитини з батьком, суду ні відповідачем , ні її представником в порушення ст. 81 ЦПК України не надано. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 77, ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" наголосив "що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що позивач у спілкуванні з дитиною обмежується лише походом до свого місця проживання та місця проживання його матері. З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що позивач, який позитивно характеризується за місцем роботи, не перебуває на обліку у врача нарколога та психіатра, відповідальне відноситься до виконання своїх батьківських обов`язків, сплачує аліменти на утримання сина , при цьому заборгованість по аліментам відсутня. [PERSON] піклується про фізичний та духовний розвиток свого малолітнього сина [PERSON] ( відвідує з сином планетарій, ігрову кімнату «Рост»), забезпечує його медичним доглядом , книгами, іграшками ( а.с.21-24,87,88, 89,159, 160-163). Також суд вважає такими, що не відповідає вимогам закону, посилання представника відповідача на відсутність у позивача підстав щодо звернення до суду з вказаним позовом, оскільки рішенням № 927 виконавчого комітету ХМР Харківської області від 11.12.2019 вже був встановлений порядок участі батька у вихованні малолітнього сина. Так, частиною 1 статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Отже, суд, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, приходить до висновку про доведеність факту перешкоджання матір`ю [PERSON] у спілкуванні батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , у його вихованні , необхідність усунення вказаних перешкод та приймаючи до уваги інтереси дитини, права обох батьків щодо виховання їх малолітнього сина,доцільність встановлення позивачу графіку побачень з дитиною, який відповідає уточненому висновку Департаменту Служб у справах дітей ХМР Харківської області № 497 від 08.10.2020, з яким погодилися сторони у справі. Відповідно уточненому висновку Департаменту Служб у справах дітей ХМР Харківської області № 497 від 08.10.2020, орган опіки та піклування в інтересах дитини вважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] : другий та четвертий понеділок місяця з 16-00 до 19-00 години; перша та третя субота місяця з 10-00 до 20-00 години; щороку [INFO] з 15-00 до 20-00 години з поверненням дитини до постійного місця проживання; два тижні в літній період для спільного відпочинку батька з дитиною за погодженням із матір`ю дитини з поверненням дитини до постійного місця проживання(а.с.227-228 том 1). З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення уточненого позову у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 840,80 грн. (а.с.6). На підставі викладеного та

Outcome: approved