Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Прокурор Маневицького району Волинської області в інтересах територіальної громади Комарівської сільської ради Маневицького району, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна інспекція сільського господарства у Волинській області, звернувся в суд з позовом до Маневицької райдержадміністрації Волинської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Свої вимоги обґрунтували тим, що рішенням Комарівської сільської ради Маневицького району № 1/8 від 11.04.2002 року [PERSON] було погоджено відведення в натурі (на місцевості) земельної ділянки у розмірі частки (паю) згідно схеми поділу земель на частки (паї). На підставі розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року [PERSON] було відведено в натурі (на місцевості) земельну ділянку у розмірі частки (паю) для ведення особистого селянського господарства згідно схеми поділу земель, що підлягають паюванню, в межах Комарівської сільської ради Маневицького району згідно з додатком: в урочищі „Селище № 6", площею 0.19 га, в урочищі „Ковлі № 1", площею 0.51 га, та в урочищі „Стрічено № 6", площею 0.3 га, тобто загальною площею 1 га. В подальшому, [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12.03.2003 року, згідно з яким йому для ведення особистого селянського господарства на території Комарівської сільської ради Маневицького району передано земельні ділянки загальною площею 2.31 га, з них: ділянка №? 1 - в урочищі „Селище №? 6", площею 0.19 га, ділянка №? 2 - (без зазначення назви урочища), площею 1.82 га, ділянка №? 3 - в урочищі „Стрічено №? 6", площею 0.30 га. Даний державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 267. Проведеною Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області перевіркою встановлено, що ділянка №? 2, внесена до плану зовнішніх меж земельних ділянок, у державному акті, виданому [PERSON], не відповідає додатку до розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року (акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000152 від 30.04.2014 року). Відповідно до схеми розпаювання на земельні частки (паї) колишнього КСП ім. Шевченка по Комарівській сільській раді Маневицького району, затвердженої рішенням сільської ради № 19/2 від 28.12.2001 року та погодженої начальником відділу земельних ресурсів Маневицького району Левчиком І.О., територія, на якій знаходиться земельна ділянка №? 2, площею 1.82 га, в державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON], не відноситься до земель пайового фонду - це землі запасу сільської ради. [PERSON] із заявою в органи виконавчої влади та місцевого самоврядування про отримання даної земельної ділянки не звертався і вказаними органами рішення про надання йому цієї земельної ділянки не виносилось. При набутті [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку №? 2, площею 1.82 га, на території Комарівської сільської ради Маневицького району було порушено вимоги ст. 116 Земельного кодексу України. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті право власності на вказані у державному акті на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12.03.2003 року земельні ділянки на спадкоємців не переоформлялось. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12.03.2003 року, виданий Маневицькою райдержадміністрацією на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року „Про відведення в натурі земельних ділянок у розмірі частки (паю)", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 267, в частині земельної ділянки №? 2, площею 1.82 га, що передана для ведення особистого селянського господарства та знаходиться на території Комарівської сільської ради Маневицького району Волинської області. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25.09.2014 року до участі в даній справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] В судовому засіданні представник прокуратури Дуднік М.М., представник позивача Ліщук С.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12.03.2003 року, виданий Маневицькою райдержадміністрацією на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року „Про відведення в натурі земельних ділянок у розмірі частки (паю)", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 267, в частині земельної ділянки №? 2, площею 1.82 га, що передана для ведення особистого селянського господарства та знаходиться на території Комарівської сільської ради Маневицького району Волинської області. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державної інспекції сільського господарства у Волинській області в судове засідання не з'явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце слухання справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача - Маневицької райдержадміністрації Волинської області в судове засідання не з'явилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце слухання справи, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог райдержадміністрація не заперечує. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заперечень на заявлені позовні вимоги не подавала. Враховуючи думку представника прокуратури Дуднік М.М., представника позивача Ліщука С.І., які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності вказаних співвідповідача, представників відповідача та третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності співвідповідача [PERSON], представника Маневицької райдержадміністрації та представника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області. Заслухавши пояснення представника прокуратури Дуднік М.М., представника позивача Ліщука С.І., проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-2 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно ч.ч. 6-11 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на час передачі у власність земельних ділянок [PERSON]) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. В судовому засідання встановлено, що рішенням Комарівської сільської ради Маневицького району № 1/8 від 11.04.2002 року [PERSON] було погоджено відведення в натурі (на місцевості) земельної ділянки у розмірі частки (паю) згідно схеми поділу земель на частки (паї). На підставі розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року [PERSON] було відведено в натурі (на місцевості) земельну ділянку у розмірі частки (паю) для ведення особистого селянського господарства згідно схеми поділу земель, що підлягають паюванню, в межах Комарівської сільської ради Маневицького району згідно з додатком: в урочищі „Селище № 6", площею 0.19 га, в урочищі „Ковлі № 1", площею 0.51 га, та в урочищі „Стрічено № 6", площею 0.3 га, тобто загальною площею 1 га. В подальшому, [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12.03.2003 року, згідно з яким йому для ведення особистого селянського господарства на території Комарівської сільської ради Маневицького району передано земельні ділянки загальною площею 2.31 га, з них: ділянка №? 1 - в урочищі „Селище №? 6", площею 0.19 га, ділянка №? 2 - (без зазначення назви урочища), площею 1.82 га, ділянка №? 3 - в урочищі „Стрічено №? 6", площею 0.30 га. Даний державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 267. Проведеною Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області перевіркою встановлено, що ділянка №? 2, внесена до плану зовнішніх меж земельних ділянок, у державному акті, виданому [PERSON], не відповідає додатку до розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року. Відповідно до схеми розпаювання на земельні частки (паї) колишнього КСП ім. Шевченка по Комарівській сільській раді Маневицького району, затвердженої рішенням сільської ради № 19/2 від 28.12.2001 року та погодженої начальником відділу земельних ресурсів Маневицького району Левчиком І.О., територія, на якій знаходиться земельна ділянка №? 2, площею 1.82 га, в державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON], не відноситься до земель пайового фонду - це землі запасу сільської ради. [PERSON] із заявою в органи виконавчої влади та місцевого самоврядування про отримання даної земельної ділянки не звертався і вказаними органами рішення про надання йому цієї земельної ділянки не виносилось. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті право власності на вказані у державному акті на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12.03.2003 року земельні ділянки на спадкоємців не переоформлялось. Зазначені обставини підтвердили представник прокуратури Дуднік М.М., представник позивача Ліщук С.І. в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачем та співвідповідачем, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року „Про відведення в натурі земельних ділянок у розмірі частки (паю)" та додатків до нього, заяви [PERSON], рішення Комарівської сільської ради Маневицького району № 13/1 від 27.10.2000 року „Про надання земель згідно сертифікатів, що посвідчують право на земельну частку (пай), громадянам - жителям с. Комарово Маневицького району", рішення Комарівської сільської ради Маневицького району №? 2/6 від 24.05.2002 року „Про погодження відведення в натурі земельних часток (паїв)" та додатків до нього, державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12.03.2003 року, відношення Державної інспекції сільського господарства у Волинській області № 01-12/1347 від 15.05.2014 року, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000152 від 30.04.2014 року, пояснень [PERSON] та Ліщука С.І. від 25.04.2014 року, повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції № 1549/02-2.2.23 від 2.09.2014 року, повідомлень відділу Держземагенства у Маневицькому районі № 872/1.8 від 2.09.2014 року та № 874/1.8 від 2.09.2014 року, повідомлення Комарівської сільської ради Маневицького району № 142/1-12/2-14 від 24.09.2014 року, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 749/01-16 від 23.09.2014 року. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки територія, на якій знаходиться земельна ділянка №? 2 (без зазначення назви урочища), площею 1.82 га, не відноситься до земель пайового фонду, а належить до земель запасу сільської ради, [PERSON] із заявою в органи виконавчої влади та місцевого самоврядування про отримання даної земельної ділянки не звертався і вказаними органами рішення про надання йому цієї земельної ділянки не виносилось, слід визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ від 12 березня 2003 року, виданий Маневицькою райдержадміністрацією на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 393 від 17.12.2002 року „Про відведення в натурі земельних ділянок у розмірі частки (паю)", зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 267, в частині земельної ділянки №? 2, площею 1.82 га, що передана для ведення особистого селянського господарства та знаходиться на території Комарівської сільської ради Маневицького району. На підставі викладеного,

Outcome: approved