Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Галичанської сільської ради, в якому просить визнати в порядку спадкування за законом її право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,27 га для ведення особистого підсобного господарства, земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які передавалися спадкодавцю у приватну власність згідно рішення Галичанської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 01.03.1994 року № 16/1, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [PERSON] померла [INFO] . Враховуючи, що позивач є її спадкоємницею за законом, прийняла спадщину, просить поданий позов задовольнити в порядку спадкування за законом по праву представлення, так як мати спадкодавця, [PERSON] померла [INFO] . Представник відповідача в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] , яка є матір`ю позивача, померла [INFO] . Документами про родинні відносини стверджується, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 9 листопада 2019 року №02-31/1748, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] було відмовлено. Довідкою Галичанської сільської ради від 20.11.2019 року №659 стверджується, що заповіт [PERSON] у сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями за законом після її смерті є онука, [PERSON] . Остання прийняла спадщину шляхом спільного проживання. Відповідно до виписки з рішення Галичанської сільської ради від 01.03.1994 року №16/1, [PERSON] передано у приватну власність і користування земельну ділянку площею всього 0,52 га. З відповіді Волинського обласного державного нотаріального архіву від 21.01.2020 року №29/01-2 видно, що спадкової справи після померлої [PERSON] в архіві не виявлено. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є спадкоємцем за законом першої черги. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, на думку суду, до складу спадкового майна, яке утворилося після смерті [PERSON] входять вказані вище земельні ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після померлої [PERSON] має право на спадкування її майна, прийняла спадщину в установленому порядку, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки, а також право на реєстрацію права власності на цю земельну ділянку на її ім`я в порядку спадкування за законом після померлої баби, [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved