Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області, т.о. [PERSON], [PERSON] сільська рада Жидачівського району Львівської області, відділ Держгеокадастру в [PERSON] районі Львівської області, ДП "Західгеодезкартографія" про визнання недійсними та скасування, виданих [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 410 від 12.05.2008 року, державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 649581 від 22.09.2009 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 010945100186 та державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ 649584 від 22.09.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 0109451100182, та відповідно скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 1,7244 га кадастровий номер 4621584900:04:000:0251. У підтвердження заявлених вимог посилається на те, що 15.02.2002 року померла мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входила земельна ділянка площею 2,48 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області. Фактично спадщину прийняв чоловік і відповідно батько позивача [PERSON], проте юридично не оформив. 12.03.2008 року батько помер. Згідно заповіту від 02.12.2003 року все майно залишив позивачу. На підставі розпорядження голови [PERSON] РДА № 410 від 12.05.2008 року було затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) у власність, виготовлену ДП "Західгеодезкартографія" та згодом видано Державні акти на право власності на земельні ділянки, згідно списку до вказаного розпорядження. Згідно списку під № 689 землевласником помилково вказана [PERSON], жителька с. Голешів Жидачівського району, яка відповідно отримала державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,2209 га серії ЯЖ № 649584 та площею 1,7244 га серії ЯЖ № 649581 від 22.09.2009 року, У результаті виготовлення технічної документації на зазначені земельні ділянки їх реальна площа в підсумку становить 1,9453 га, а не 2,48 га. Оскільки прізвище ім"я та по-батькові матері позивача та матері [PERSON] були -[PERSON], тому виникла така помилка. 25.06.2009 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька, який фактично прийняв спадщину після смерті дружини, а її матері, яка складалася із земельної частки площею 2.48 умовних кадастрових гектари на підстві Сертифіката серї РН № 579513 від 16.03.2009 року. 25.06.2009 р. у цей сертифікат внесено інформацію про перехід права на земельну частку на позивача, згідно свідоцтва на спадщину за заповітом. Згідно розпорядженння голови [PERSON] РДА № 125 від 24.02.2010 р. позивач отримала дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку згідно вказаного сертифіката, однак ДП "Західгеодезкартографія" не виготовило технічну докуменнтацію, оскільки вже попередньо виготовило технічну документацію на цю земельну ділянку і по ній видано два державні акти [PERSON]. Оскільки видані акти порушують права позивача як фактичного власника земельної ділянки, через те звернулася до суду з цим позовом. Представник позивача [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав, зазначивши що [PERSON] сільською радою робилися спроби скасувати дані акти, однак дане питання повинно вирішуватись в судовому порядку. Представник відповідача [PERSON] РДА в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] сільська рада в особі сільського голови [PERSON] позов визнала та пояснила, що сільською радою робилися спроби виправити ім"я власника земельних ділянок із [PERSON] на [PERSON], зокрема з цього приводу вони зверталися в ДП"Західгеодезкартографія", проте відповіді не отримали, крім того [PERSON] не відмовляється повернути земельні акти і з цього приводу зверталася в сільську раду Т.особа представник Управління Держземагентства [PERSON] позовні вимоги вважає підставними. Т.о. [PERSON] позов визнала, не заперечує проти задоволення позову. Представник третої особи ДП "Західгеодезкартографія" в судові засідання не з»являвся, незважаючи на те, що повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини регулюються ст. 14 Конституції України, ст.ст. 116, 118, 119, 125, 126, 140, 149, 152, 158 ЗК України, ст. 373 ЦК України. Право власності громадян та юридичних осіб на землю гарантується ст.14 Конституції України. Відповідно до положень ч.2 ст.14 Конституції України це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 155 ЗК України - у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Поняття, зміст права власності на землю та підстави його набуття визначено в нормах ст.ст. 78, 81 і 116 цього Кодексу. Частиною 2 та 3 ст. 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами і юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому безоплатна передача земельних ділянок у власність провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Згідно зі ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільні справи розглядаються судом в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу ( ч.1 ст. 60 ЦПК України ). Як встановлено, що Державниий акт серії ЯЖ № 9649584 від 22 вересня 2009 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2209 га на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було видано [PERSON], згідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 12.05.2008 року № 410 та державний акт серії ЯЖ № 849581 від 22 вересня 2009 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7244 га на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було видано [PERSON], згідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 12.05.2008 року № 410 . Відповідно до розпорядження голови [PERSON] райдержадмінстрації від 12 травня 2008 року № 410 було затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) у власність і видачі Державних актів на право власності на землю громадянам [PERSON] сільської ради. Із долученого списку вбачається, що [PERSON] вказана декілька разів, а [PERSON] не вказана, хоча згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.16) їй належить спадкове майно, яке зокрема складається з земельної частки (паю) в майні АТ ""Дружба" , площею 2,48 га . Отже державні акти серії ЯЖ № 9645584 та ЯЖ № 849581 від 22 вересня 2009 року видані на ім"я [PERSON] невірно, а отримання нових правовстановлюючих документів можливо лише після виготовлення нової технічної документації на вказані земельні ділянки з дотриманням вимог чинного законодавства України. Згідно пункту 2 статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. За таких обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] набула право власності на вказані земельні ділянки в порядку, визначеному законом, однак не з її вини було допущені помилки при видачі державних актів на ім"я [PERSON], що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Також, ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Відповідно до частини 1 статті 125 ЗК України(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до п. 2.14 Наказу Державного комітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» державний акт на право приватної власності на земельну ділянку підписується органом, який прийняв рішення про передачу земельної ділянки у власність, та відповідним державним органом земельних ресурсів. Як становлено, що особа, якій було видано державні акти не є фактичним власником цього майна, а позивач не може іншим шляхом оформити право власності на частину спадкового майна, а саме на зазначені в позові земельні ділянки, без усунення порушень та помилок, зазначених в технічній документації. За таких обставин, суд дійшов висновку, що права позивача як власника земельних ділянок, підлягають захисту, оскільки видача Державних актів [PERSON] на спірну земельну ділянку порушує цивільні права та інтереси позивача, що є підставою для визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки розташовані на території [PERSON] сільської ради, серії ЯЖ № 649581 та ЯЖ № 649584, виданих 12.05.2008 року на ім"я [PERSON] та скасування запису про їх реєстрацію. Зазначені Державні акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010945100186 та № 010945100182.

Outcome: approved