Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.07.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в зв'язку з чим станом на 31.01.2016 року має заборгованість - 23332.15 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою в якій вказує, що банком до нього були застосовані незаконно дії, а саме --приниження його честі і гідності, у порушенні моральних життєвих зв"язків, через неможливість продовження активного громадського життя. Це виражалось постійними дзвінками в яких були погрози, залякування, отримання ним листів, які начебто з підозрою у шахрайстві та заява про вчинення злочину за ч.1 ст.190 КК України відсилалися банком в Тиврівську районну прокуратуру від 29.09.2015р., також повістка про виклик до Тиврівського районного суду на 31 серпня 2015р. на 12год. 15хв. Він приїздив до суду в вказаний час, але ця повістка виявляється несправжня. Були потрачені кошти нерви і час. Після чого лежав хворий цілу неділю. 03.05.2016р. приїхали два чоловіка, які на словах представилися працівниками банку та почали погрожувати розправою йому та його сім'ї, погрожували конфіскувати майно, квартиру. До нього прийшов через деякий час онук і сказав, що у нього на вхідних дверях наклейка з банківським повідомленням. Після хімічного клея двері залишились пошкодженими. Після всього пережитого знову довге лікування, враховуючи те, що він - інвалід 2 гр., має тяжке захворювання серця та ряд інших хвороб, знову витрати на ліки. Через постійні погрози зі сторони банку (який в свій час не пішов йому на зустріч та відмовив у проханні щоб надати кредитні канікули, тощо...) він втрачає іще більше здоров'я, йому дуже важко, тому що незабаром буде 70 років. Просить стягнути з банку 25000 грн. за надану йому моральну і матеріальну шкоду. В судове засідання представник позивача за первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Подав суду заперечення на зустрічний позов [PERSON], в якому вказує, що правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися тільки тоді, коли це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК) . Главою 71 ЦК України "Позика. Кредит. Банківський вклад" відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язань не передбачено. Відшкодування моральної шкоди також не передбачено кредитним договором. Таким чином, спірні правовідносини виникли з домовленістю сторін, тобто договірних зобов'язань, а положеннями ст. ст. 23 1167 ЦК України регулюються правовідносини з відшкодування шкоди з не договірних зобов'язань. Більше того, банк в позасудовому порядку намагався вирішити питання погашення заборгованості відповідачем, надсилаючи листи-повідомлення про наявність боргу, в телефонному режимі, але відповідач всі спроби Банку ігнорував та продовжував ухилятись від виконання зобов'язань по кредитному договору, тому банк змушений був звернутись з позовом до суду для захисту своїх прав. Також щодо посилання в частині звернення відповідача до відділення Банку, зазначає, що доказів даного звернення відповідач до суду не надає, а тому через свою необґрунтованість дане посилання не може бути прийняте до уваги, крім того, банк не має змоги надавати кредитні канікули відповідачу, так як це поставило б в нерівне положення інших клієнтів банку. Крім того, банк за кредитним договором свої зобов'язання виконав в повному обсязі, натомість відповідач не виконав всі покладені на нього зобов'язання, при цьому не зазначає причин порушення договірних зобов'язань та, що кошти не були повернуті на рахунок банку у належний строк. Щодо посилання відповідача на витрати коштів з картки лише на лікування, є безпідставними та необгрунтованими, так як належних доказів даних витрат відповідач не надає. Більше того з наданої виписки, не вбачаються витрати на лікування, а саме покупка ліків в аптеках, тощо. Жодних витрат та покупок, крім як, у продуктових магазинах та зняття коштів в банкоматі відповідач не проводив, а отже своїм твердженням вводить суд в оману. Щодо посилання на відсутність простроченої заборгованості до 2014 року, також є хибним, так як з наданої виписки вбачається, що прострочення заборгованості за кредитним договором у відповідача виникло ще 05.07.2013р. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до нього про стягнення заборгованості визнав частково, зустрічний позов до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підтримує повністю. Пояснив, що визнає заборгованість в розмірі 4396,29 грн., яка не змінювалась з 30.05.2014 р. до 31.01.2016 р. і вказана в розрахунку заборгованості, а де взялась заборгованість по тілу кредиту, вказана в позовній заяві станом на 31.01.2016 р. в розмірі 4948,93 грн. йому не зрозуміло. Він періодично сплачував борги по кредиту, всього платив 9 разів , а в 2015-2016 р.р. 5 разів (10 грн.+12 грн.+11 грн.+10 грн.+8 грн). Всього він взяв 5200 грн. кредиту, виплатив 3800 грн. Заборгованість по відсотках він не визнає, оскільки вони не законні. Згідно ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є не справедливими, він взяв 5200 грн., зобов'язаний повернути не більше 2600 грн., а все , що перевищує дану суму є незаконними вимогами банку. Посилається на ст. 233 Господарського кодексу і вважає, що йому має бути зменшено проценти. Пояснив, що в кредитному договорі не вказано, що він учасник на ЧАЕС 1 категорії і є інвалідом 2 групи, а тому йому мають бути надані пільги. Він звільнений від сплати судового збору. Свій зустрічний позов підтримує повністю, банк порушував його права, йому надісліно фальшиву повістку в суд, він приїхав, а його ніхто не викликав, також отримав заяву про вчинення злочину та копію заяви про шахрайство. Ще приїжджали 2 чоловіка з банку і вимагали сплатити борг, говорили щоб він влаштовувався на роботу і заплатив заборгованість, або заберуть кврартиру. Після їх візиту 03.05.2016 р., 04.05.2016 р. він викликав швидку допомогу. Просить стягнути із банку на його користь 5 тис. матеріальної та 20 тис. моральної шкоди. Суд, вислухавши відповідача-позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до укладеного договору № б/н від 04.07.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг", [PERSON] має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 2.1.1.3.5 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість - 23332.15 грн., яка складається з наступного: 4948.93 грн. - заборгованість за кредитом; 14746.97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2049.00 грн. - заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 1087.25 грн. - штраф (процентна складова). До цього часу вказане зобов'язання не виконано. Посилання відповідача на ст. 233 Господарського кодексу є безпідставними так як не має стосунку до розгляду справи в порядку цивільного судочинства. Дана стаття регулює підстави зменшення штрафних санкцій ( а не плати за користування кредитним коштами, якими є проценти) та між учасниками господарських відносин, до яких позивач не відноситься . За змістом п. 5 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умова договору щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором є несправедливими та може бути визнана недійсною. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте, позову про визнання недійсними умов кредитного договору щодо розміру та порядку нарахування штрафних санкцій позивач за зустрічним позовом не подав, а відтак його доводи щодо їх непропорційності наданому кредиту не є предметом даного судового розгляду. Доводи позивача [PERSON] про те, що наслідок протиправних дій позивача йому завдано моральної та матеріальної шкоди доказами не обґрунтовані. Так, з наданої позивачем «повістки про виклик до суду» немає ні підпису посадової особи, ні штампу, що унеможливлює встановити хто саме направив йому цю повістку (а.с.73). Письмове роз'яснення щодо даної «повістки про виклик до суду», лист "Підозра у шахрайстві", заява про вчинення злочину за ст. 190 ч. 1 КК України написані від імені ТОВ «Кредит Експрес [PERSON] ЕЛ.СІ", а не ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 75-76) . Фотознімок з написом «[PERSON] має намір звернути стягнення на цю нерухомість» не обґрунтовує ні конкретного місця його знаходження, ні особи, яка виготовила та прикріпила його поверхні. Доказів, що дані матеріали надійшли позивачу з ПАТ КБ «Приватбанк» чи за його дорученням суду не надано. Відповідного обґрунтування неправомірності дій позивача за первісним позовом суду не наведено. Так само, позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження причинного звязку між діями ПАТ КБ «Приватбанк та станом його здоров»я. Відповідно до ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки суду не надано жодних допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у зустрічному позові, суд вважає його недоведеним і таким, що не підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved