Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" про стягнення компенсації за порушення строків виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 26 січня 1994 року по 27 липня 2017 року вона перебувала у трудових відносинах з державним підприємством "Луцький комбінат хлібопродуктів №2". За час роботи на вказаному підприємстві позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 17086,31 грн, сума до виплати становить 13488,86 грн. 25 липня 2017 року наказом №41-К/тр [PERSON] була звільнена з роботи за угодою сторін. Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 17086 (сімнадцять тисяч вісімдесят шість) грн. 78 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51 041 (п`ятдесят одну тисячу сорок одну) грн. 87 коп., компенсацію за порушення строків виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 25.07.2017 року в сумі 4503 (чотири тисячі п`ятсот три) грн. 66 коп. В ході виконання рішення суду, 30.10.2019 року на користь позивача було стягнуто вищезазначені суми, в тому числі, заборгованість по заробітній платі в розмірі 17086,78 грн. Таким чином, днем фактичного розрахунку підприємства по заборгованості перед [PERSON] є 30.10.2019 року. Зазначає, що в зв`язку з порушення строків виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу відповідну компенсацію та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до проведеного розрахунку, розмір компенсації за невиплачену заробітну плату за період з 08.03.2019 року по 30.10.2019 року становить 1886,22 грн. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки за період з 08.03.2019 року по 30.10.2019 року становить 20191,01 грн. Вказує, що позивач неодноразово зверталась до ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" з вимогами виплатити їй заборгованість по заробітній платі, але такі вимоги відповідачем до тепер не виконані. Враховуючи наведене, просить стягнути з ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" в користь [PERSON] компенсацію за порушення строків виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 08.03.2019 року по 30.10.2019 року в розмірі 1886,22 грн. за вирахуванням податків та інших загальнообов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 20191,01 грн. за вирахуванням податків та інших загальнообов`язкових платежів. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Грибан Ж.В. заявою від 27.02.2020 року просить розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в судове засідання не з`явився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд встановив, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», в період з 26.01.1994 року по 27.07.2017 року вона працювала в ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» на посаді змінний майстер. Наведене підтверджується довідкою ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» №2 від 28.05.2018 року. З вказаної довідки також встановлено, що станом на 25.07.2017 року (день звільнення з роботи) ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» заборгувало [PERSON] 1 заробітну плату в розмірі 17086,31 грн. Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2019 року з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 17086 (сімнадцять тисяч вісімдесят шість) грн. 78 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51 041 (п`ятдесят одну тисячу сорок одну) грн. 87 коп., компенсацію за порушення строків виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 25.07.2017 року в сумі 4503 (чотири тисячі п`ятсот три) грн. 66 коп. З довідки АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що 30.10.2019 року на картковий рахунок [PERSON] зараховано кошти в розмірі 72296,15 грн. Як слідує зі змісту позову такі кошти позивачу надійшли від ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» на погашення заборгованості по заробітній платі та на виконання вищевказаного судового наказу. Наведене дає підстави для висновку, що днем фактичного розрахунку ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» по заборгованості за заробітною платою перед позивачем є 30.10.2019 року. Конституція України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Основними законодавчими актами, які регулюють питання оплати праці є Закон України "Про оплату праці"\~та\~Кодекс законів про працю України. Статтею 141 КЗпП\~встановлено, що обов`язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі. Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша\~статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в\~статті 117 КЗпП України\~відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку зі звільненим працівником - виплати всіх сум, що належать йому, а у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. Та обставина, що ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в день звільнення не виплатило [PERSON] нарахованої їй заробітної плати підтверджується довідкою відповідача від 28.05.2018 року №8, а також судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2019 року, який набрав законної сили. З огляду на наведене та на підставі ч. 1, ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~така обставина не підлягає доказуванню. Таким чином, є доведеним факт порушення роботодавцем законодавства про оплату праці у зв`язку з невиплатою при звільненні позивачу [PERSON] заробітної плати, а оскільки такий розрахунок не був здійснений у строки, зазначені\~ст. 116 КЗпП України, є підстави для відповідальності, передбаченої ч. 1\~ст. 117 цього Кодексу. Як роз`яснив Верховний Суд України в абз. 1 п. 20 постанови Пленуму від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, за положеннями статей\~116,\~117 КЗпП України\~у разі не виплати належних працівникові сум при звільненні з роботи, при відсутності спору про їх розмір, на роботодавця покладається відповідальність у вигляді виплати середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, якщо він не доведе відсутності в цьому своєї вини. Наведене дає підстави для висновку, що позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 08.03.2019 року по 30.10.2019 року ( в межах позовних вимог). Відповідно до п.21\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Визначаючи розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] , суд враховує її заробітну плату за два останні відпрацьовані календарні місяці перед звільненням (травень та червень 2017 року), що складала 5016,28 грн. та кількість робочих днів за вказаний період, що становить 40 робочі дні. Таким чином середньоденна заробітна плата [PERSON] на день звільнення становить 125,41 грн. (з розрахунку 5016,28 грн. / 40 робочі дні). Розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить за період з 08.03.2019 року по 30.10.2019 року становить 20191,01 грн.: 407 (кількість робочих днів) х 125,41 грн. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення). У відповідності до\~ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону\~визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Разом із тим статтею 34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. З поданого представником позивача [PERSON] розрахунку, який не спростований відповідачем, вбачається, що розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить 1886,22 гривень. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" на користь [PERSON] належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2019 року по 30.10.2019 року в розмірі 20191 грн. 01 коп., та компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 1886 грн 22 коп.

Outcome: approved