Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

10.01.2019 року до Жмеринського міськрайонного суду надійшов позов Гребенюка О.С. із вимогами стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 109321,66 грн. за кредитним договором від 27.06.2013 року. Вказані вимоги обґрунтував тим, що свої зобов'язання за договором від 27.06.2013 року позивач АТ КБ "Приватбанк" виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїх зобов'язань за договором кредиту не виконала і станом на 30.09.2018 року допустила заборгованість в розмірі 109321,66 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, а також відсотків за користування кредитом з 27.06.2013 року по 29.06.2018 року (а.с.2-4). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 16.01.2019 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, визнавши обов'язковим надання особистих пояснень представником позивача (а.с.46). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 26.02.2019 року у зв'язку з неявкою представника позивача Гребенюка О.С., відкладено розгляд справи з викликом учасників справи, із визнанням обов'язковим надання особистих пояснень представником позивача (а.с.56). Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. явка якого визначалась судом обов'язковою для надання особистих пояснень в судове засідання в чергове не з'явився, причин власної неявки суду не повідомив . Відповідачем [PERSON] у відповідності до вимог ч.7,8 ЦПК України отримана копія ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою її проживання (а.с.53), за наслідком чого відзиву на позовну заяву чи інших клопотань відповідача судом не отримано. Відтак суд згідно положень ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2013 року відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" зі сплатою відсотків за користування кредитом первісно у розмірі 30% річних, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - у розмірі 34,8% річних, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - у розмірі 43,2% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячний обов'язків платіж первісно у розмірі 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) з 01.04.2014 року - у розмірі 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості), сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або за процентами на суму від 100 грн. або у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; а також сплатою штрафу за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява від 27.06.2013 року разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між сторонами кредитний договір, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.6,7). Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язання за Договором, - на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (утому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту згідно п.1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг. У відповідності до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до п.2.1.1.12.11. Умов надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 27.06.2013 року відповідач допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.09.2018 року становить 141029,16 грн., що включає в себе: 4857,59 грн. - заборгованість за кредитом; 131398,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4773,54 грн. - заборгованість по пені та комісії. Водночас представником позивача за змістом позову вказано, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином заборгованість, яку просить стягнути позивач з відповідача становить 109321,66 грн., що включає в себе: 4857,59 грн. - заборгованість за кредитом; 104464,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.06.2013 року по 29.06.2018 року (а.с.5). Вказані докази, окрім розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, суд приймає до уваги, так як вони узгоджуються між собою, містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що визначається п.3 ч.1 ст.3 ЦК України; відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлена до стягнення серед іншого сума заборгованості по процентам за користування кредитом з 27.06.2013 року по 29.06.2018 року в розмірі 104464,07 грн., яка визначена позивачем на його власний розсуд без належних доказів та аргументації саме цієї суми заборгованості. Натомість представлений в межах вказаного строку розрахунок заборгованості за кредитим договором від 27.06.2013 року в частині нарахування процентів на поточну заборгованість по кредиту та процентів на прострочену заборгованість по кредиту вочевидь не відповідає належному значенню, виходячи з вихідних даних відповідно сальдо поточної заборгованості за кредитом та сальдо простроченої заборгованості за кредитом, при їх тривалій незміності, визначаючи різні значення за періоди аналогічної кількості днів, що більш того, у пропорційному визначенню до відповідної ставки річних кратно та багатократно перевищує розрахункове значення таких процентів. Найбільш наочно це простежуться за розрахунком нарахованих процентів на прострочену заборгованість за кредитом, визначення якої у період на 01.04.2015 року в розмірі 177,84 грн. при незмінній процентній ставці 48,2% річних щодо однакової суми сальдо простроченої заборгованості 238,35 грн. за аналогічні періоди, які дорівнюють одному місяцю, щоразу індивідуально збільшувалась, незалежно віж наявності окремої грвфи, що обраховує суму вказаних процентів, і таким чином станом на 31.01.2018 року розрахована у значенні 5002,30 грн., що у понад 20 разів, тобто більш ніж на 2000% перевищує значення відповідного сальдо простроченої заборгованості за один лише вказаний місяць, та жодним чином не узгоджується із наведеними вище умовами кредитного договороу стосовно нарахування процентів за використання кредитних коштів. За визначення судом обов'язковим надання особистих пояснень представником позивача, останній в судове засідання за належним викликом не з'явився та не повідомив поважни причин власної неявки. З урахуванням вказаних обставин суд визнає недоведеним позивачем належними та допустими доказами власних позовних вимог в частині оспорюваної заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 104464,07 грн., а тому визначає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання, відтак суд приходить до висновку, що в межах заявлених позовних вимог сума заборгованості за кредитом в сумі 4857,59 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позов підлягає частковому задоволенню у цій частині вимог. Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1921 грн., виходячи з мінімальної ставки судового збору стосовно вимог майнового характеру для юридичної особи. Враховуючи викладене,

Outcome: partial