Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], ТОВ «Комплектелектромонтаж», [PERSON], ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» заборгованості за кредитним договором СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року станом на 05.12.2016 рік у розмірі 5\~844 696,71 гривень, зазначивши, що 29.03.2007 року відповідач, [PERSON] отримав у «ОТП Факторінг Україна» кредит в сумі 200 000,00 доларів США, однак умови договору не виконує, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 844 696,71 гривень, яку позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та відповідачів ТОВ «Комплектелектромонтаж», [PERSON] Ю, ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» як поручителів, згідно договорів поруки. Крім того просить стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 87670,45 гривень. Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж», [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод Електрозахист» звернулися до суду з зустрічними позовними заявами зазначивши що збільшення відсоткової ставки, збільшення строку повернення кредиту, збільшення обсягу відповідальності третьої особи, [PERSON] по кредитному договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року відбулося без згоди поручителя. Вважають договори поруки припиненими у звязку з тим, що підвищення сторонами кредитного договору, розміру відсотків за користування кредиту, збільшення строку повернення кредиту, збільшення обсягу відповідальності третьої особи, а відповідно - і збільшення обсягу відповідальності позивача, як поручителя, було здійснено без належного повідомлення і згоди поручителів на це, що згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки. Позивачі за зустрічним позовом просять визнати поруку укладену між ЗАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж» за договором поруки № SR-SME200/065/2007/1 від 29.03.207 року такою, що припинена; визнати поруку укладену між ЗАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод електрозахист» за договором поруки № SR-SME200/065/2007/3 від 13.11.207 року такою, що припинена; визнати поруку, укладену між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] за договором поруки № SR-SME200/065/2007/2 від 29.03.207 року такою, що припинена. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та пояснила суду, що 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір СМ-SME200/065/2007, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 200 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 28.03.2014 року, а [PERSON] зобовязався своєчасно повернути кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця, у розмірі та строк, що визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки у касу банку або безготівковим перерахунком на Поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк, передбачений Графіком Платежів (а.с.10). Згідно з п. 1.1.1 Кредитного Договору, за порушення взятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобовязався сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. 17.07.2007 року, 28.09.2007 року, 13.11.2007 року, 28.07.2011 року, 30.01.2012 року, 27.04.2012 року були укладені додаткові договори, відповідно до яких були внесені зміни та доповнення до Кредитного Договору. В якості забезпечення виконання [PERSON] грошових зобовязань за Кредитним договором, 29.03.2007 року укладено наступні договори поруки: № SR-SME200/065/2007/1 між Банком та ТОВ «Комплектелектромонтаж» (а.с.11-12); № SR-SME200/065/2007/2 між Банком та [PERSON] (а.с.13-14); № SR-SME200/065/2007/3 між Банком та ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» (а.с.15-16), згідно з якими ТОВ «Комплектелектромонтаж», [PERSON] та ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» зобовязалися відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобовязань по кредитному договору. Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів поруки поручителі та боржник відповідають як солідарні боржники. Відповідно п. 3.2, 3.4 договорів поруки, у випадку не виконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, поручитель зобовязаний здійснити виконання боргових зобовязань, в обсязі заявленому банком протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги. 26.11.2010р. між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б\\н, до якого увійшли кредитний договір та договір поруки, які були укладені між банком та відповідачами. Згідно з умовами зазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачами. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пенею за кредитним договором СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року станом на 05.12.2016 рік у розмірі 5 844 696,71 гривень. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечує у звязку з тим, що 29.03.2007 року укладено наступні договори поруки: № SR-SME200/065/2007/1 між Банком та ТОВ «Комплектелектромонтаж» (а.с.11-12); № SR-SME200/065/2007/2 між Банком та [PERSON] (а.с.13-14); № SR-SME200/065/2007/3 між Банком та ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» (а.с.15-16), згідно з якими ТОВ «Комплектелектромонтаж», [PERSON] та ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» зобовязалися відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобовязань по кредитному договору. Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів поруки поручителі та боржник відповідають як солідарні боржники. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-SME200/065/2007/2 від 29.03.207 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж» був укладений Договір поруки № SR-SME200/065/2007/1 від 29.03.207 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод електрозахист» був укладений Договір поруки № SR-SME200/065/2007/3 від 13.11.207 року. 17 липня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони збільшили розмір кредиту до 300 000, 00 (триста тисяч доларів США) та збільшили відсоткову ставку на 2 %, у випадку порушення [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. 13 листопада 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 3 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони збільшили розмір кредиту до 350 000, 00 (триста пятдесят тисяч доларів США). 28 липня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», що е правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 4 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони збільшили відсоткову ставку до 11, 5 % річних. 30 січня 2012 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 5 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони змінили дату остаточного повернення кредиту 28 березня 2019 року та збільшили відсоткову ставку на 4 %, у випадку порушення [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Збільшення відсоткової ставки, збільшення строку повернення кредиту, збільшення обсягу відповідальності [PERSON] по кредитному договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року відбулося без згоди поручителів. Договір поруки № SR-SME200/065/2007/2 від 29.03.207 року вважає припиненими у звязку з тим, що підвищення Сторонами Кредитного договору, розміру відсотків за користування кредиту, збільшення строку повернення кредиту, збільшення обсягу відповідальності [PERSON], а відповідно - і збільшення обсягу відповідальності поручителів, було здійснено без належного повідомлення і їх згоди на це, що згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки. Також стверджує що за договором купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 р. позивачу було передано право вимоги за договорами поруки: № SR-SME200/065/2007/1; № SR-SME200/065/2007/2; № SR-SME200/065/2007/3 але не за додатковими угодами до вказаних договорів поруки. Вказує на пропуск позивачем строку позовної давності, просить застосувати позовну давність. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір СМ-SME200/065/2007, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 200 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 28.03.2014 року, а [PERSON] зобовязався своєчасно повернути кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.5-8). Кредит в іноземній валюті видавався на підставі генеральної банківської ліцензії №191 та дозволу до неї № 191-1 від 08.11.2006 року (а.с.34-35). Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця, у розмірі та строк, що визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки у касу банку або безготівковим перерахунком на Поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк, передбачений Графіком Платежів (а.с.10). Згідно з п. 1.1.1 Кредитного Договору, за порушення взятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобовязався сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. 17.07.2007 року, 28.09.2007 року, 13.11.2007 року, 28.07.2011 року, 30.01.2012 року, 27.04.2012 року були укладені додаткові договори, відповідно до яких були внесені зміни та доповнення до Кредитного Договору (а.с. 17-26) В якості забезпечення виконання [PERSON] грошових зобовязань за Кредитним договором, 29.03.2007 року укладено наступні договори поруки: № SR-SME200/065/2007/1 між Банком та ТОВ «Комплектелектромонтаж» (а.с.11-12); № SR-SME200/065/2007/2 між Банком та [PERSON] (а.с.13-14); № SR-SME200/065/2007/3 між Банком та ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» (а.с.15-16), згідно з якими ТОВ «Комплектелектромонтаж», [PERSON] та ТОВ «Запорізький завод Електрозахист» зобовязалися відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобовязань по кредитному договору. Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів поруки поручителі та боржник відповідають як солідарні боржники. Відповідно п. 3.2, 3.4 договорів поруки, у випадку не виконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, поручитель зобовязаний здійснити виконання боргових зобовязань, в обсязі заявленому банком протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги. 26.11.2010р. між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б\\н, до якого увійшли кредитний договір та договір поруки, які були укладені між банком та відповідачами. Згідно з умовами зазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договорами поруки, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачами. Відповідно до ст. 11 Закону України " Про захист прав споживачів " договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Так у своєму рішення від 10.11.2011 № 15-рп/2011, Конституційний Суд України зазначив, що регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень\~ЦК України. Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3\~ст. 3 ЦК України. Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2\~ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Конституційний Суд України виходить також з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (ч. 1\~ст. 634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Конституційний Суд України бере до уваги також положення актів міжнародного права. Так зокрема за змістом Директиви 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів важливим для забезпечення довіри споживачів є пропонування ринком достатнього ступеня їх захисту. При цьому в зазначеній Директиві відповідні права споживачів регламентуються на доконтрактній стадії, а також на стадії виконання кредитної угоди. Виходячи з положень п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи такої домовленості між сторонами укладено не було. Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. На це звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 Згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем, за інформацією позивача, прострочення кредиту почалося з 03 травня 2007 року та тривало до 28.11.2016 р., при цьому позивач з позовом до суду звернувся 07 березня 2017 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, складеним позивачем станом на 05.12.20016 р., у відповідача, [PERSON] відсутня заборгованість по відсоткам. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Перебіг позовної давності починається зі спливом визначеного строку виконання зобов'язання та не пов'язується з терміном дії договору. Позивач, «ОТП Факторінг Україна» обґрунтовує своє право вимоги посиланням на договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 р. Суд констатує, що оригінал вказаного договору (з додатками) не було надано суду для огляду. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити фак-торові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відсту-пити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до п. 1 Розпорядження № 231 від 03.04.209 р. Деравної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» віднести до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): 1) фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; 2) набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; 3) отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Тобто, з огляду на приписи чинного законодавства України, позивач ОТП «Факторінг Україна та ОТП Банк не мали права укладати вказаний договір купівлі-продажу, тому що боржник є фізична особа. Також суд аналізуючи вказаний договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 р. констатує, що позивачу було передано право вимоги за договорами поруки: № SR-SME200/065/2007/1; № SR-SME200/065/2007/2; № SR-SME200/065/2007/3 але не за додатковими угодами до вказаних договорів поруки. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими дока-зами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної дав-ності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити… Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у роз-мірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином від-повідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавст-ва, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Щодо вимог про стягнення суми заборгованості з поручителів слід зазначити. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-SME200/065/2007/2 від 29.03.207 року. Відповідно умов п. 1.1. вказаного договору поруки Позивач поручається перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання [PERSON] за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж» був укладений Договір поруки № SR-SME200/065/2007/1 від 29.03.207 року. Відповідно умов п. 1.1. вказаного договору поруки Позивач поручається перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання [PERSON] за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод електрозахист» був укладений Договір поруки № SR-SME200/065/2007/3 від 13.11.207 року. Відповідно умов п. 1.1. вказаного договору поруки Позивач поручається перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання [PERSON] за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. 17 липня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони збільшили розмір кредиту до 300\~000, 00 (триста тисяч доларів США) та збільшили відсоткову ставку на 2 %, у випадку порушення [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. 13 листопада 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 3 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони збільшили розмір кредиту до 350 000, 00 (триста пятдесят тисяч доларів США). 28 липня 2011 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 4 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони збільшили відсоткову ставку до 11, 5 % річних. 30 січня 2012 року між третьою особою, [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» була укладена Додаткова угода № 5 до кредитного договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року, відповідно до якої сторони змінили дату остаточного повернення кредиту 28 березня 2019 року та збільшили відсоткову ставку на 4 %, у випадку порушення [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Збільшення відсоткової ставки, збільшення строку повернення кредиту, збільшення обсягу відповідальності [PERSON] по кредитному договору № СМ-SME200/065/2007 від 29.03.2007 року відбулося без згоди відповідачів за первісною позовною заявою. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Із конструкції ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких бере участь поручитель, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. За правовою позицією Вищого господарського суду України, що викладена в Постанові ВГС України по справі № № 5023/5182/12, зазначення в договорі поруки про те, що поручитель поручився перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, а також зазначення в кредитному договорі про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням не звільняє сторін основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором поруки не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення) з поручителем. Умова договору поруки про забезпечення виконання зобов'язань, що можуть виникнути в майбутньому, не є попередньої згодою поручителя на зміну умов основного договору, оскільки положення договору не містять інформації про те, що у майбутньому зміни основного зобов'язання повинні були здійснюватися без повідомлення поручителя, і не свідчать про відмову поручителя від узгодження можливих змін (аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-172цс12, постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року № 6-67цс11 та постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2009 року у справі № 6-100цс12, які згідно ст. 11128 ГПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 844 696,71 гривень мають бути задоволенні частково, з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» має бути стягнути заборгованість за тілом кредиту за період з 31 квітня 2014 року по 28 листопада 2016 року у розмірі 124 537, 70 доларів США, що станом на 05 грудня 2016 року за курсом НБУ становить 3 224 281, 53 грн. та заборгованість по пені за період з 28 грудня 2015 року по 28 листопада 2016 року у розмірі 298 389, 36 грн., а зустрічні позовні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж», товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод електрозахист» та [PERSON] Юрійовичамають бути задоволенні у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 60% (3522670,89 грн. ? 100% / 5844696,71 грн.), тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 52602,27 грн. (87670,45 ? 60% / 100%). На підставі викладеного, та

Outcome: partial