Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить скасувати наказ ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» від 08.10.2019 № 891-ав/тр «Про припинення трудового договору [PERSON] », поновити [PERSON] на посаді начальника відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмбХ» з 08.10.2019, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.10.2019 по день прийняття судового рішення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.10.2019 наказом ТзОВ « ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМО УА ГМБХ» № 891- ав/тр «Про припинення трудового договору [PERSON] » позивача звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. 20.06.2019 позивачу було вручено повідомлення наступного змісту: «У зв`язку зі скороченням посади начальника відділу транспорту, згідно Наказу № 3-48 Про зміни в організації виробництва і праці від 20.06.2019, Наказу № 3-49 Про попередження про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штату від 20.06.2019, попереджено про наступне звільнення з посади начальника відділу транспорту на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 23.09.2019, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, з даним попередженням ознайомлено позивача під особистий підпис. Одночасно запропоновано переведення на вільні вакансії: монтер кабельного виробництва, оператор верстатів з програмним керуванням, оператор термоз`єднань та пресового обладнання, оператор технологічних установок, оператор механізованих та автоматизованих складів, транспортувальник, начальник зміни (Виробничий підрозділ Cutting & Wire Preparation Area), начальник зміни (Виробничий підрозділ AUDI/PO), слюсар-ремонтник, технік з електронного обладнання. Позивач вважає, що його звільнення з роботи є незаконним та таким що порушує його конституційні права. З наказом № 3-48 « Про зміни в організації виробництва і праці» від 20.06.2019 та з наказом № 3-49 «Про попередження про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штату» від 20.06.2019 позивача не ознайомлено. Повідомлення про заплановане звільнення не містить реєстраційного номеру документу, а також не містить попередження про те, що в разі відмови від запропонованих посад буде звільнено з займаної посади після закінчення двох місяців з моменту попередження, а зазначено точну дату звільнення 23.09.2019, незалежно від прийнятого рішення про переведення на вільні вакансії. Підставою скорочення штату працівників, згідно інформації відповідача - зміни в організації виробництва і праці. Водночас позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2005 року. Так, 24.07.2017 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на [PERSON] трудовим договором на підставі п.3 ст 40 КЗпП України звільнено на підставі наказу № 611/ос від 24.07.2017. Наказом від 30.08.2017 р. № 28/од було виведено з транспортного відділу посаду "Начальника відділу транспорту" та введено до іншого відділу підприємства посаду "Начальника служби транспортного забезпечення". 11.06.2019 Стрийським міськрайонним судом Львівської області винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системе УА ГмбХ», генерального директора ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системе УА ГмбХ» [PERSON] , керівника персоналом ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системе УА. ГмбХ» [PERSON] про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яким позов задоволено повністю та допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника [PERSON] та стягнення заробітку за один місяць в його користь. Таким чином, посада начальника відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системе УА Гмбх» була введна до штатного розпису у зв`язку з негайним виконанням Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/2300/17 від 11 червня 2019 року в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника [PERSON] . Наказом № 554-ав/тр від 19.06. поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системо УА Гмбх», дану посаду введено до штатного розпису підприємства. Таким чином у період з 20.06.2019 по 08.10.2019 у штатному розписі підприємства була посада Начальника служби транспортного забезпечення та посада Начальника відділу транспорту, які за посадовими обов`язками є однакові. Ця обставина вказує на відсутність юридичного факту щодо змін в організації виробництва і праці, які є підставою для звільнення працівника відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. Окрім цього, відповідач залишив поза увагою ту обставину, що на даному підприємстві одночасно була посада Начальника служби транспортного забезпечення та посада Начальника відділу транспорту, які за посадовими обов`язками є однакові, а тому вимоги щодо оцінки кваліфікації та продуктивності праці при скороченню є обов`язковими. Відповідач не врахував мою виробничу діяльність, наявність освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи. І при встановлені рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу залишення на роботі, що мають працівники, перелічені у ч.2 ст. 42 КЗпП України. Відповідачем не враховано, що позивачу залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку на підставі ч.10 ст.42 КЗпП. Таким чином, відповідач зобов`язаний поновити позивача на попередній роботі та виплатити позивачу заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 08.10.2019. Розрахунок середньоденної заробітної плати слід проводити виходячи з посадового окладу в розмірі 14 788,58 грн., з урахуванням норм Постанови № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Представником відповідача ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системо УА Гмбх» Ваданюк Р.А. подано відзив на позовну заяву, яким вважає позовну заяву необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Обгрунтовуючи тим, що 15.01.2019 керівником адміністративного відділу відповідача на ім`я генерального директора була подана службова записка із пропозицією щодо необхідності скорочення 48 посад підприємства. 19.06.2019 керівником адміністративного відділу відповідача на ім`я генерального директора була подана службова записка із пропозицією щодо необхідності скорочення посади начальника відділу транспорту. 20.06.2019 наказом № 3-48 «Про зміни в організації виробництва і праці», яким з 23.09.2019 виводяться зі штату посади начальника відділу транспорту, механіка, слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, водія автотранспортних засобів (8 одиниць), начальника зміни (2 одиниці), прибиральника виробничих приміщень (4 одиниці), прибиральника службових приміщень (32 одиниці). 20.06.2019 позивача повідомлено про заплановане вивільнення та запропоновано наявні вакантні посади. Позивач відмовився від переведення на запропоновані посади. 20.06.2019 керівником відповідача повідомлено первинну профспілкову організацію відповідача про заплановане скорочення штату працівників. 08.10.2019 позивач з`явився на робочому місці після перебування у відпустці та на листку тимчасової непрацездатності, після чого йому було запропоновано переведення на наявні вакантні посади. Позивач відмовився від переведення на запропоновані посади. Відповідно до наказу № 891-ав/тр від 08.10.2019 позивача звільнено у зв`язку із скороченням штату працівників та вручено копію цього наказу. Таким чином, скорочення посади позивача та його звільнення відбувалось у повній відповідності до вимог КЗпП України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та інших актів трудового законодавства. Протягом 2019 року на підприємстві скорочено близько 300 посад (відповідний протокол, накази долучаються). Твердження позивача щодо аналогічності посадових обов`язків начальника служби транспортного забезпечення та начальника відділу транспорту не відповідають дійсності та не підтверджуються жодним доказом, а ґрунтуються лише на припущеннях позивача. Третя особа [PERSON] подала пояснення, якими вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною. Скорочення штату працівників ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системо УА Гмбх», в тому числі й посади позивача, здійснювалось у повній відповідності із вимогами трудового законодавства. Доводи позивача щодо переважного права на залишенні на роботі є необгрунтованими, оскільки до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві. На підприємстві на час скорочення посади начальника відділу транспорту не було інших працівників, які б займали таку ж посаду і виконували таку ж роботу. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] подав додаткові пояснення від 05.08.2020, згідно яких посилається на відзив відповідача із долученими доказами та вважає, що наказом від 30.08.2017 №28/од виведено з транспортного відділу посаду «Начальника відділу транспорту» та введено до іншого відділу підприємства посаду «Начальника служби транспортного забезпечення». Нововведена посада начальника служби транспортного забезпечення за кваліфікаційними вимогами та функціональними обов`язками є такою самою відносно посади начальника відділу транспорту, яку позивач займав до звільнення. Національним класифікатором України «Класифікатор професій» ДК 003:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 містить професію начальник відділу транспорту, а начальник служби транспортного забезпечення не містить, тому позивач вважає дані посади однорідними. Також, відповідач звільнив позивача із займаної посади не врахувавши переважне право на залишення на роботі, а саме залишив поза увагою оцінку кваліфікації та продуктивності праці позивача, виробничу діяльність, також не враховано, що залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку та наявність безперервного стажу більше 14 років. Оскільки звільнення позивача відбулося з порушенням вимог ст.ст. 44, 43 КЗпП України, тому позивач підлягає поновленню на посаді начальника відділу транспорту з 09.10.2019 із вирішенням питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] та представники позивача [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Представник відповідача ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системо УА Гмбх» Поронюк І.Б. в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд даної справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці (п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992). В судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача, безспірно встановлено, що [PERSON] з 19.04.2005 по 24.07.2017 перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ». Почав свою трудову діяльність керівником автомобільної колони, 01.02.2017 його було переведено на посаду начальника відділу транспорту, 24.07.2017 звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, згідно п.3 ст.40 КЗпП України /а.с.8/. Згідно наказу ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» № 554-ав/тр від 20.06.2019, поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу транспорту на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2019 по справі № 456/2300/17 /а.с.9/. Згідно рішення Стрийського міськрайоного суду Львівської області від 11.06.2019 по справі № 456/2300/17 визнано незаконним та скасовано наказ ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» № 53/с від 24.07.2017 «Про винесення догани [PERSON] ». Визнано незаконним та скасовано наказ ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» №611/ос від 24.07.2017 «Про припинення трудового договору [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу траспорту ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ»/а.с.13-19/. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Господарського кодексу України, підприємство є самостійним суб`єктом господарювання, створеним компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ч. 3 ст. 64 ГК України). При звільненні за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП є необхідним додержання порядку вивільнення працівників, встановлених статтями 40, 42, 49-1 КЗпП. Така ж позиція викладена у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", згідно з яким розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При цьому, цивільне та трудове законодавство не передбачає право суду перевіряти доцільність скорочення чисельності працівників, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників. Так, згідно службової записки керівника адм.відділу Лесишина О. від 15.01.2019 щодо економічної доцільності та обґрунтованості скорочення чисельності штату працівників рекомендовано скоротити наступні посади: водій автотранспортних засобів, слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, механік, начальник зміни (відділ прибирання та благоустрою), прибиральник виробничих приміщень (відділ прибирання та благоустрою), прибиральник службових приміщень /а.с.32-33/. Згідно службової записки керівника адм.відділу Лесишина О. від 19.06.2019 у зв`язку з поетапною зміною форми транспортування працівників компанії з 100% власного транспорту на 50/50% (власний і сторонній) рекомендовано скоротити посаду начальника відділу транспорту /а.с.34/. Наказом генерального директора Шмідта Ш. ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» №3-48 від 20.06.2019 «Про зміни в організації виробництва і праці» враховуючи негативні тенденції фінансових результатів і зменшення замовлень у 2018-2019 роках та необхідністю внаслідок цього зменшення та оптимізації операційних витрат підприємства при збереженні високої якості виробництва, на підставі проведених працівниками відділу контролінгу порівняльних розрахунків витрат підприємства на прибирання виробничих площ та довезення працівників, ефективності та економічної обґрунтованості залучення контрагентів для забезпечення зазначених функцій, у зв`язку з змінами в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників, виведено з 23.09.2019 зі штатного розпису ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» у адміністративному відділі наспутні посади: начальник відділу тарснпорту - 1 шт., механік- 1 шт., слюсар з ремонту колісних транспортних засобів - 1 шт., водій автотранспортних засобів - 8 шт., начальник зміни - 2 шт., прибиральник виробничих приміщень- 4 шт., прибиральник службових приміщень - 32 шт./а.с.35/. Згідно вищезазначеного наказу серед професій, які виключаються зі штатного розпису є посада начальник відділу транспорту ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ», яку займав позивач [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що дійсно у відповідача ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» мали місце зміни в організації виробництва і праці. З метою виконання вищенаведеного наказу, генеральним директором ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» Шмідт Ш. видано наказ №3-49 від 20.06.2019 «Про попередження про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штату», яким наказано відділу персоналу підготувати письмове повідомлення про наступне вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади [PERSON] начальнику відділу транспорту /а.с.36/. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що позивач [PERSON] є членом профспілкового органу ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ». Хоча відповідно до листа генерального директора Шмідта Ш. від 20.06.2019 адресованого голові ППО ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» КВПЛ [PERSON] повідомлено про необхідність у зв`язку із змінами в організації і праці заплановано скоротити з 23.09.2019 наступні посади: начальник відділу тарснпорту - 1 шт., механік- 1 шт., слюсар з ремонту колісних транспортних засобів - 1 шт., водій автотранспортних засобів - 8 шт., начальник зміни - 2 шт., прибиральник виробничих приміщень- 4 шт., прибиральник службових приміщень - 32 шт./а.с.38/. Так, 20.06.2019 позивача під розписку попереджено про заплановане звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. Одночасно з попередженням [PERSON] запропоновано переведення на вільні вакансії: монтер кабельного виробництва, оператор верстатів з програмним керуванням, оператор термоз`єднань та пресового обладнання, оператор технологічних установок, оператор механізованих та автоматизованих складів, транспортувальник, начальник зміни (Виробничий підрозділ Cutting &Wire Preparation Area), начальник зміни (Audi/Po), слюсар-ремонтник, технік з електронного обладнання. З переведенням на посаду [PERSON] зазначив, що не згідний /а.с.10/. На підставі заяви [PERSON] на відпустку/2019 № 20 від 20.06.2019 про надання щорічної відпустки з 01.07.2019 по 17.08.2019 тривалістю 48 календарних днів, надано дану відпустку наказом №253-ав/тм від 21.06.2019 «Про надання відпустки» /а.с.39,40/. Окрім цього, на підставі заяви [PERSON] на відпустку/2019 № 20 від 21.06.2019 про надання щорічної відпустки з 19.08.2019 по 22.08.2019 тривалістю 04 календарних днів, надано дану відпустку наказом №261-ав/тм від 01.07.2019 «Про надання відпустки» /а.с.41, 42-44/. Із долучених копій листків непрацездатності, зокрема: серії АДУ №196612 [PERSON] перебував на амбулаторному режимі лікування у період з 03.07.2019 по 17.07.2019; серії АДУ № 165610 [PERSON] перебував на стаціонарному режимі у період з 12.08.2019 по 30.08.2019; серії АДУ № 192412 [PERSON] перебував на амбулаторному режимі у період з 24.09.2019 по 02.10.2019 /а.с.45,47,48/. Згідно заяви [PERSON] від 09.09.2019 продовжено чергову відпустку тривалістю 17 календарних днів у період з 08.09.2019 - 24.09.2019/а.с.46/. Згідно наказу ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» № 418-ав/тм від 04.10.2019 «Про внесення змін» [PERSON] продовжено щорічну відпустку тривалістю 5 днів з 03.10.2019 по 07.10.2019 /а.с.49/. Відповідно до повідомлення про пропозицію щодо переведення на вільні вакансії від 08.10.2019 [PERSON] запропоновано переведення на вільні вакансії: монтер кабельного виробництва, оперетор верстатів з прорамним керуванням, начальник зміни. З переведенням на посаду [PERSON] незгідний /а.с.50/. Так, 08.10.2019 ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» видано наказ №891-ав/тр від 08.10.2019 про звільнення з роботи [PERSON] - начальника відділу транспорту 08.10.2019 у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України /а.с.11, 51/. Згідно Протоколу засідання комісії для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередження про майбутнє вивільнення з роботи від 20.06.2019 ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ», було запропоновано вільні вакансії, хоча позивач відмовився від запропонованих вакансій, тоді ж 08.10.2019 повторно запропоновано вільні вакансії, хоча [PERSON] відмовився /а.с.52-55/. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. В силу ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України у п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики від 21 травня 2012 року № 80/06/187-12 «Про переважне право на залишення на роботі» на практиці для виявлення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, у процесі якого, як правило, враховуються такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо. За правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 7 листопада 2011 року (справа № 6-45цс11) поняття кваліфікації включає не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення. Отже, при визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо, які за висновками Верховного Суду України, також є складовими кваліфікації. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в Постанові від 22 травня 2019 року у справі № 753/3889/17. Так, твердження позивача про те, що відповідачем не було досліджено питання про переважне право залишення його на роботі є необґрунтованим, окрім цього продуктивність та кваліфікація позивача не підтверджена жодним доказом. Що ж стосується посилання позивача про те, що він мав переважне право залишення на роботі, оскільки має тривалий стаж безперервної роботи 14 років, то сам по собі факт наявності такого стажу та залишення менше трьох років до настання пенсійного віку, підстав для задоволення позову не дає, оскільки першочергове право для залишення на роботі мають працівники з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, що визначається самим роботодавцем. Крім того, як вже зазначалось вище, вільних посад, які б відповідали кваліфікації позивача, не було. Положення ст. 42 КЗпП України регулює питання переважного права на залишенні на роботі. Проте, в даному випадку зазначена норма не могла бути застосована з огляду на те, що переважне право на залишення на роботі має визначатися у випадку скорочення чисельності та штату працівників, які займають однакові посади. Посада начальника відділу транспорту, яку займав позивач, була єдиною на підприємстві й будь-яка перевага в цьому випадку не могла бути реалізована, і у відповідача з огляду на це не було підстав для з`ясування у позивача переважного права на залишення на роботі. З врахуванням наведеного, в судовому засіданні не підтвердилась та обставина, що відповідачем під час звільнення позивача було порушено переважне право на залишення на роботі позивача. Враховуючи все вище викладене, надані до матеріалів справи докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини справи, а також враховуючи встановлений порядок при звільненні за п.1 ст.40 КЗпП України, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано процедури звільнення, а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача. Крім того, оскільки в судовому засіданні не встановлено порушення відповідачем прав позивача в частині звільнення із займаної посади, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Outcome: dismissed