Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

До Великоновосілківського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського округу Завалієва А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За змістом позову, в травні 2020 р. позивач дізналася, що 05 травня 2020 р. постановою державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Завалієва A.A. за № 122138 від 23 листопада 2017 р на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 12 грудня 2011 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 13.07.2017 року грошових коштів у сумі - 59439,50 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 50 копійок), з яких: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 5 440 грн.00 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі - 48 292,86 грн; заборгованість з пені та комісії у розмірі - 2 400, 00 грн; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі - 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі - 2806,64 грн. Стягнення здійснюється за період за 12.12.2011 року по 13.07.2017 року. Позивач вважає, що виконавчий напис № 122138 від 23 листопада 2017 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірного провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості в зв`язку із тим, що кредитний договір між нею та відповідачем 12 грудня 2011 року не укладався і з умовами договору, який зазначено в тексті виконавчого напису № 122138 від 23 листопада 2017 р. вона не знайома. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Зокрема позивачка зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написузроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. У зв`язку із чим позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником позивача до суду надано заяву, в якій остання просить суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує. Від приватного нотаріуса Чернігівського міського округу Завалієва А.А. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву. Згідно відзиву [PERSON] звернулася до КБ «Приватбанк» з метою отримання кредиту відносно чого нею була підписана анкета - заява від 12.12.2011 р. З підписанням анкети-заяви клієнт підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з наданими їй для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що було засвідчено особистим підписом клієнта. Крім того, в анкеті-заяві від 12.12.2011р. [PERSON] погодилася зі своїм зобов`язанням, як клієнта, виконувати вимоги, які визначені для клієнта умовами та правилами надання банківських послух а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами, які розміщені на офіційному банківському сайті. Отже посилання позивачки на не укладання договору від 12.12.2011 року не відповідає дійсності. Саме по собі посилання позивачки на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання не укладеними кредитних правовідносин. Після укладення договору від 12.12.2011р. на картковий рахунок позивачки було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1200 грн. який в подальшому було збільшено до 4800 грн.Тривалий час користуючись кредитними коштами (покупка товару, зняття готівки в банкоматі) [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом шляхом поповнення карткового рахунку особистими коштами в терміналах самообслуговування, що підтверджується випискою з карткового рахунка клієнта, проте в повному обсязі заборгованості погашена не була. Також, як вбачається зі змісту позовної заяви, жодних розрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису, не надається, тобто, позивачка фактично не спростовує, а ні факту заборгованості перед банком, а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі, й відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач також зазначив, що виконавчий напис вчинений 23.11.2017 р. й стягнуто заборгованість станом на 13.07.2017 р. Безпосередньо укладений між сторонами договір від 12 грудня 2011 р. у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). [PERSON] в рамках договору від 12.12.2011 р., шляхом перевипуску нової карти, було отримано дві кредитних картки [NUMBER] строк дії 07/16, [NUMBER] строк дії 08/17. Отже, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Факт отримання [PERSON] кредитних карток підтвержується випискою з карткового рахунку, згідно якої вбачається, що позивачка користувалася кредитнимикоштами, а отже відповідне свідчить про автоматичну пролонгацію укладеного між сторонами кредитного договору від 12.12.2011 р. Виходячи з наведеного, зобов`язання [PERSON] повернути кредитні кошти за договором б/н від 12.12.2011р. в повному обсязі настали у серпні 2017 року по закінченню строку дії виданої картки, а тому 23.11.2017 р. напис вчинено в межах строку згідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Згідно договору, а також ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У цьому ж випадку умови договору не виконано у повному обсязі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), отже на момент вчинення виконавчого напису Банк мав право на звернення. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому позивач просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.12.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, у зв`язку із боргом за кредитним договором № б/н від 12 грудня 2011 року, на підставі якого запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] у розмірі 59439,50 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 50 копійок) у т.ч. заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 5 440 грн.00 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі - 48 292,86 грн; заборгованість з пені та комісії у розмірі - 2 400, 00 грн; заборгованість по штрафах (фіксована частина) у розмірі - 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості) у розмірі - 2806,64 грн. а також 1800 грн. витрат за вчинення виконавчого напису(а. с. 12). 05.05.2020 року Великоновосілківським районним відділом ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 55678603 (а. с. 10). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про нотаріат» та Цивільним кодексом України. Відповідно до норм ст. ст.11,525,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача ; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення зазначені у Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Згідно з пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, матеріали справи не містять підтвердження того, що нотаріусу було надано засвідчену виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а розрахунок заборгованості, з огляду на вимоги пункту 2 вищевказаного Переліку, не є документом, який посвідчує безспірність визначеної суми боргу. Крім того, виконавчий напис вчинено без урахування приписів статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції відповідного періоду, які встановлюють заборону на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. При обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором [PERSON] , яка зареєстрована в с. Старомлинівка, Великоновосілківського району, Донецької області, яке входить до населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, повинно бути враховано вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З огляду на приписи перелічених норм, визначена банком заборгованість з урахуванням штрафу та пені не може вважатись безспірною заборгованістю. Окрім того, як зазначає сам стягувач, кредитний ліміт позичальнику був встановлений у розмірі 4800 грн., тоді як за тілом кредиту нотаріусом вчинено виконавчий напис на суму у розмірі 5440 грн., що також свідчить про спірних характер визначеного зобов`язання. При даних обставинах, суд вважає слушними, доводи сторони позивача, про те, що до документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис не надано повний розрахунок заборгованості за кредитним договором, а визначена банком сума боргу не є безспірною, доказів на підтвердження іншого стороною відповідача не надано. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачами не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки вимога банку про вичнення виконавчого напису, пред`явлена нотаріусу у даному випадку не грунтується на вимогах закону. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, сплачений судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved