Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач АТ « Альфа Банк» звернувся до Куп`янського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 грудня 2005 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку « Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 823/2-27/24/6-76. Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 278 100 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 17,1% річних та порядку повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 10.12.2011 року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 28.12.2005 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами було укладено договір застави № 823/3-27/24/5-132. Відповідно п. 1.1.1 Договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки Lexsus № кузова JTJHF31U202011295державний номерний знак [NUMBER] . 28.12.2005 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 823/3-27/24/5-133. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 278 100,00 грн.. Додатковою угодою № 1 від 22.10.2008 року процентну ставку було змінено до 20%. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 278 100,00 грн.. Відповідач узяті на себе зобов`язання вчасно не виконав, допустивши прострочення платежів, у результаті чого, заборгованість за даним договором кредиту склала 313 500 грн. 42 коп. із яких 115 760 грн. 28 коп. - заборгованість за кредитом, 120 788 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 21 415 грн. 65 коп. - пеня з несвоєчасне повернення кредиту, 19 403 грн. 58 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 18 868 грн.93 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 17 263 грн. 63 коп. - інфляційні витрати за кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідачів. Окрім того, відповідачу та поручителям було офіційно запропоновано у добровільному порядку погасити заборгованість за договором кредиту, однак, до теперішнього часу, вказана сума боргу не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Також, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору, при подачі позову до суду у розмірі 3 135,01 грн.. 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч. 5 розділу XVII « Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ « Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку « Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство « Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. 10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ « Альф-Банк» та єдиним акціонером АТ « Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ « Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ « Альфа-Банк» Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ « Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ « Альфа Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Віповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи заяву тим, що позивач у своїй позовній заяві зазначає, що [PERSON] здійснив останній платіж за договором кредиту 18.03.2009 року, у зв`язку з цим можливо дійти висновку, що позивачу стало відомо про існування начебто заборгованості за договором кредиту ще з 19.03.2009 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий позивачем. Проте, позивач звернувся до суду із даним позовом лише 09.12.2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. У зв`язку з цим просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач надав до суду заперечення проти застосування строків позовної давності, обґрунтовуючи його тим, що сплив позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 « Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспарювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язання особи, але не корелюється із припиненням зобов`язань. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає, у зв`язку з чим можна зробити висновок, що у позивача існує реальне право на стягнення кредитної заборгованості т право вимоги виконання зобов`язання належним чином. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 вересня 2019 року зазначена справа була прийнята в провадження судді Клімової С.В.. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2019 року до участі у справі було залучено правонаступника АТ « Альфа Банк». В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову не визнає та просить застосувати позовну давність Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися на адресу суду з відміткою « про отримання судової повістки». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направлені на її адресу судові повідомлення повернулися до суду з відміткою « за закінченням терміну зберігання». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 28 грудня 2005 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку « Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 823/2-27/24/6-76. Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 278 100 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 17,1% річних та порядку повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 10.12.2011 року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно п.7.3 договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. 28.12.2005 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами було укладено договір застави № 823/3-27/24/5-132. Відповідно п. 1.1.1 Договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки Lexsus № кузова JTJHF31U202011295державний номерний знак [NUMBER] . 28.12.2005 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 823/3-27/24/5-133. Додатковою угодою № 1 від 22.10.2008 року процентну ставку було змінено до 20%. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач узяті на себе зобов`язання вчасно не виконав, допустивши прострочення платежів, у результаті чого, заборгованість за даним договором кредиту склала 313 500 грн. 42 коп. із яких 115 760 грн. 28 коп. - заборгованість за кредитом, 120 788 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 21 415 грн. 65 коп. - пеня з несвоєчасне повернення кредиту, 19 403 грн. 58 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 18 868 грн.93 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 17 263 грн. 63 коп. - інфляційні витрати за кредитом. 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч. 5 розділу XVII « Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ « Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку « Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство « Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. ( а.с. 6-37 т.1). 10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ « Альф-Банк» та єдиним акціонером АТ « Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ « Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ « Альфа-Банк» Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ « Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ « Альфа Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. ( а.с. 17-42 т. 3). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 1054, 1048 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1049 ЦК України, регламентує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 525 та 526, частини першої статті 530 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З викладених вище обставин та статей 525, 526 та 530 ЦК України випливає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, як зазначалось раніше, [PERSON] просить застосувати строк позовної заяви, посилаючись на те, що позивачу стало відомо про існування начебто заборгованості за договором кредиту ще з 19.03.2009 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий позивачем. Проте, позивач звернувся до суду із даним позовом лише 09.12.2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Пунктом 1.1 договору кредиту № 823/2-27/24/5-76 передбачено, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 278 100,00 грн. зі сплатою 17.1% процентів річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6 цього Договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.12.2011 року. Пунктом 4.1 зазначеного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1.,2.1, 3.2.3,4.3, 5.4. Позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 відсотка несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Пунктом 4.2 у разі порушення вимог п.п. 3.3.2-3.3.12 цього договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 відсотків від кредиту, визначеного п.п. 1.1 за кожний випадок. Пунктом 4.3 у разі не виконання позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.2-3.3.13 договору, протягом більше 30 ти днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки та фактичний час використання кредиту та нараховані пеню та штрафні санкції. Пунктом 7.3 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Таким чином позивач та відповідач врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Останній платіж за договором кредиту № 823/2-27/24/5-76 від 28.12.2005 року [PERSON] здійснив 18.03.2009 року, що підтверджується розрахунками заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 02.11.2016р. у справі №6-1174цс16 та постанові Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №761/15928/15-ц, які базуються на пункті кредитних договорів, наведено наступний правовий висновок: "Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати". Зважаючи на наведене, суд вважає, що строк користування [PERSON] кредитом сплив через тридцять днів від останнього платежу (18.03.2009.), тобто до 18.04.2009 року. За змістом статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору кредиту, змінився строк виконання основного зобов`язання, а відтак ПАТ "Укрсоцбанк" мав право з 18.04.2009 року та протягом трьох років від цієї дати звернутись з позовом до суду за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав лише у грудні 2014 року. Частинами четвертою та п`ятою статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд не знаходить обставин, які б вказували на те, що ПАТ "Укрсоцбанк" з поважних причин пропустив позовну давність, зокрема, обставин, які б об`єктивно перешкоджали у межах позовної давності звернутись з позовом до суду. Що стосується позовних вимог до поручителя суд зазначає наступне. Що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У строк визначений законом ПАТ «Укрсоцбанк» не звернувся до відповідача [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. У відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України та ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Стаття 559 ЦК України передбачає три випадки строку дії поруки: протягом строку встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимогу до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя. Отже, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Зважаючи на вище викладене, слід дійти висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, чого позивачем дотримано не було, адже за договором поруки повернення кредиту повинно бути проведено до 10 грудня 2011 року включно. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що на час звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду з позовом закінчилися визначені законом строки позовної давності, на застосуванні яких наполягав відповідач, а отже в задоволенні позову слід відмовити за пропуском строків позовної давності.

Outcome: dismissed