Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року у сторін народилася спільна дочка [PERSON] Оскільки позивачка та відповідач на момент народження дочки у шлюбі не перебували, походження дочки від відповідача було визначено на підставі поданої [PERSON] до органу РАЦС заяви про визнання батьківства. Після народження дитини відповідач декілька разів провідував позивачку та доньку, приїзджаючи за місцем їх проживання та у березні 2011 року повідомив, що у нього виникли почуття до іншої жінки з якою він має намір надалі проживати разом. Після цього, [PERSON] забрав свої речі, виїхав у невідомому напрямку та припинив будь-яке спілкування з [PERSON] та своєю донькою. Разом з тим, позивачка вказує на те, що дочка перебуває повністю на її утриманні, відповідач в утриманні та вихованні дитини участі не приймає та не спілкується з дитиною з березня 2011 року. Вона має бажання поїхати з донькою на літній оздоровчий відпочинок за кордон, проте згоди відповідача на це не може отримати. Крім того, [PERSON] посилається на те, що протягом останніх двох років донька зазнає психічних хвилювань з приводу відмінності свого прізвища «[INFO]» від прізвища матері та інших членів родини «[PERSON], [PERSON]», які оточують дитину. Через відмінність свого прізвища від прізвища матері та інших членів родини донька вважає, що вона не є рідною для матері та інших членів родини, при цьому вона свого батька не знає, а для проведення зміни прізвища дитини необхідна згода батька. З урахуванням наведеного позивачка просить задоволити її позовні вимоги. Ухвалю Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.01.2018 року в даній справі №679/950/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів залучено до розгляду справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - службу у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області . В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала до суду заяву зі змісту якої вбачається, що остання свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд справу за її позовом до [PERSON] розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи з винесенням заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України та з урахуванням положень ч.3 ст.131, ст. 223 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. Разом з тим, до суду надійшла заява згідно якої служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області просить суд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволити, справу розглядати без участі представника, та вказує на те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримує і вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, хоча і має реальну можливість їх виконувати. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку з відсутністю сторін та їх представників. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.12.2010 року. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 08.11.2017 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки він усунувся від виконання батьківських обов'язків щодо неї, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться її життям та здоров'ям, не підтримує з нею родинні стосунки, не вітає з днем народження, святами, не телефонує, тривалий час не бачив дитину, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки підтверджується довідкою Лебединського НВК «ДНЗ-ЗОШ І-ІІ ступенів №3» Шполянської районної ради Черкаської області, де навчається малолітня [PERSON] Зі змісту вказаної довідки вбачається, що батько [PERSON] за час перебування дитини в навчальному закладі участі у вихованні дитини не приймав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень викладених в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час розгляду справи судом встановлені незаперечні факти винних дій відповідача [PERSON] щодо ухилення від належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, так як протягом тривалого часу він матеріальної допомоги на дитину не надає, не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки, його життя. Дитиною опікується мати, яка займається її вихованням та утриманням. Будь-яких доказів того, що батьківські обов'язки не виконуються [PERSON] з поважних причин, як того вимагають ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, судом не здобуто. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в частині вимог про позбавлення батьківських прав позов підлягає задоволенню, оскільки переконаний, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини, сприятиме її повноцінному фізичному та духовному розвитку. Разом з тим, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно роз'яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Що стосується мінімального розміру аліментів, який позивачка просить визначити в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд враховуючи інтереси неповнолітньої дитини та вимоги ч.2 ст.182 СК України, яка згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року зазнала змін, вважає за необхідне визначити такий в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що неповнолітня дочка позивачки та відповідача на даний час проживає з матір'ю, обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, суд вважає доцільним та можливим позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволити та стягнути з відповідача та користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму передбаченого чинним законодавством на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 14.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн., який було сплачено останньою у зв'язку з судовим розглядом цієї справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved