Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 11 вересня 2008 року між ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1004/1077, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 14500 доларів США зі сплатою 13,85 відсотків річних строком до 15.09.2028 року. Цього ж дня 11.09.2008 року, в порядку забезпечення виконання кредитного договору № 014/1004/1077 від 11.09.2008 року був укладений договір поруки з фізичною особою - [PERSON], яка на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати по зобов`язанню позичальника перед банком. 31.03.2009 року між банком та [PERSON] до кредитного договору була укладена додаткова угода № 1 відповідно до умов якої, сторонни домовились, тимчасово на період з 31.03.2009 року по 31.03.2010 року зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором по розміру процентів. 06.05.2010 року між сторонами була укладена додаткова угода № 2, якою строк кредиту збільшено на 120 календарних місяців, відповідно кінцевою датою погашення кредиту є 15.09.2038 року. Також, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість, строк сплати якої настав. Але в порушення умов кредитного договору позичальник кошти своєчасно не повертає. Станом на 03.07.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 19829.02 долари США, з яких 16936.46 доларів США - борг по кредиту , в тому числі 46.76 доларів США - прострочений борг по кредиту, 1393.92 доларів США - заборгованість по відсотках, 1498.64 долари США - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків, Просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості та судові витрати. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, обґрунтовуючи свої вимоги, тим що 11.09.2008 року та додаткові угоди до нього вона не підписувала і не давала згоди на його підписання її чоловіку, [PERSON] Крім того, кредитний договір від 11.09.2008 року за своїм змістом не відповідає законодавству України, порушує її права та законні інтереси. В судовому засіданні представник позивача Сірік Дмитро Володимирович надав згоду на розгляд справи в заочному порядку, пояснив, що позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві, зустрічний позов [PERSON] не визнає, так як вважає, що в даному випадку поручитель не може виступати в ролі споживача банківських послуг, крім того посилання [PERSON] на відсутність її інформування щодо умов надання кредиту не відповідає дійсності, так як про це свідчать власноручно підписані нею документи, тобто вона була обізнана з усіма умовами отримання кредиту і на добровільній основі виступила при укладенні договору кредитування поручителем виконання зобов'язань позичальником, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. Про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином в установленому законом порядку, від них до суду не надійшло ніяких заяв чи повідомлень. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника «Райфайзен Банк Аваль», дослідивши надані по справі докази, суд вважає, що позов банку підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає із наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 11.09. 2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1004/1077, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 14500 доларів США зі сплатою 13,85 відсотків річних строком до 15.09.2028 року , для придбання об`єкту нерухомості - однокімнатної квартири, загальною площею 30.9 кв.м., розташованої за адресу в [ADDRESS]., а останній зобов'язався проводити погашення кредиту в порядку і строки встановлені Договором. 31 березня 2009 року до кредитного договору була укладена додаткова угода № 1 відповідно до умов якої, сторонни домовились, тимчасово на період з 31.03.2009 року по 31.03.2010 року зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором по розміру процентів. 06.05.2010 року між сторонами була укладена додаткова угода № 2, якою строк кредиту збільшено на 120 календарних місяців, відповідно кінцевою датою погашення кредиту є 15.09.2038 року. Також, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість, строк сплати якої настав.11.09.2008 року в забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір поруки з фізичною особою - [PERSON]. Протоколом Загальних Зборів акціонерів № 3б-45 від 14.10.2009 року прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" на Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль". ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" є правонаступником за всіма правами та обов`язками ВАТ „Райффайзен Банк Аваль". Згідно розрахунку заборгованості по вказаному кредитному договору, станом на 03.07.2015року заборгованість відповідача складає 19829.02 долари США, з яких 16936.46 доларів США - борг по кредиту , в тому числі 46.76 доларів США - прострочений борг по кредиту, 1393.92 доларів США - заборгованість по відсотках, 1498.64 долари США - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Відповідно до п.7.1 кредитного договору позичальник зобов»ячався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно (ануїтет ними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Згідно з п.16.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до п.п. 9.1, 9.2 кредитного договору кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадку невиконання позичальником умов цього договору. Як встановлено Позичальник з 17 листопада 2014 року взагалі перестав вносити будь які платежі в фінустанову та ухиляється від спілкування з представниками банку. Згідно із п.п. 1.2, 2.1, 3.1 договору поруки, ст. 554 ЦК України позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, відсотки та пеню. Відповідно до п. 4.1 договору поруки передбачено, що порука діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з вище викладеного суд вважає, що позовні вимоги банку обґрунтовані поданими доказами та відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню і зазначена заборгованість по договору кредитування підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Стосовно зустрічної позовної заяви [PERSON], то викладені в ній факти і посилання на відсутність обізнаності щодо умов укладення кредитного договору, не підписання його, та те що він не містить достовірної інформації щодо його умов, не відповідають дійсності, так як відповідно договору поруки, а саме п.п. 1.2,1.4,1.5.1,1.5.3, який засвідчений її підписом, вона як поручитель взяла на себе на добровільних засадах зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника, самостійно контролювати дотримання та виконання боржником зобов'язань, підтверджено її ознайомлення з положеннями кредитного договору та її ознайомлення зі змістом статей Сімейного кодексу України, в тому числі і ст. 65 СК України, п.п. 15.4,15.5,15.6 кредитного договору передбачено, позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для нього є зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, всі ризики при зміні курсу іноземної валюти позичальник бере на себе і йому розтлумачено що це може призвести до значних збитків, також позичальник бере на себе всі ризики пов'язані з істотною зміною обставин і вони не є підставою для зміни або розірвання договору кредитування, також поручитель [PERSON] крім підписання договору поруки підписувала заяви про свою згоду на укладення договору іпотеки та змін до нього. При цьому позивач [PERSON] в зустрічному позові зазначила норми цивільного законодавства які не мають відношення до даних правовідносин а стосуються повного товариства. Згідно ст. 203 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог , які встановлені частинами першою, третьою та п'ятою даної статті , а саме зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як встановлено в судовому засіданні договори кредитування та поруки відповідають вимогам чинного законодавства, волевиявлення учасників правочину було добровільним та відповідало інтересам сторін, в результаті його укладення боржник та поручитель отримали бажані наслідки, саме придбали в іпотеку житлове приміщення, а тому відсутні підстави для визнання договору кредитування недійсним і позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved