Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Заявниця зазначає, що він був колишнім військовослужбовцем, вона, як дружина, після його смерті мала право на допомогу та інші забезпечення. Вказує, що Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повернуло заяву заявниці про виплату грошової допомоги у зв'язку із тим, що згідно з паспортними даними її прізвище та прізвище її чоловіка [PERSON], а відповідно до свідоцтва про одруження їхнє прізвище [PERSON]. Заявниця та її померлий чоловік змінювали своє прізвище, але через необізнаність вони не повідомили вчасно про це ВРАЦС. Так як чоловік вже помер, заявниця зазначає, що не може виправити помилку і підтвердити належність свідоцтва про одруження їй. У зв'язку з чим заявниця звернулася до суду. Представник заінтересованої особи подав суду письмове заперечення на заяву, в яких повідомив наступне. Згідно із ч.1 ст.258 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість одержання документа, що посвідчує цей факт. Заявником не долучені до заяви від 25.02.2015 року докази неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують встановлений факт. Крім того, заявник звернулась до Жовківського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту належності документу із зазначенням заінтересованої особи управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громаднян головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Замарстинівська, 7, м. Львів, 79019), хоча управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян не є юридичною особою, а являється структурним підрозділом головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області і відповідно не може бути заінтересованою особою у справі. За долученими до матеріалів справи документами встановлено, що згідно із паспортними даними ([NUMBER]) прізвище заявниці [PERSON], а згідно із паспортними даними чоловіка ([NUMBER]) - [PERSON], а згідно із виданим 22.01.1966 року на українській мові свідоцтва про шлюб ([NUMBER]) актовий запис №1 після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] дружини [PERSON], а отже виникла розбіжність між прізвищами, які зазначені в паспортах ([NUMBER], [NUMBER]) та в свідоцтві про шлюб ([NUMBER]). При цьому слід зазначити, що в свідоцтві про народження чоловіка, яке видано 07.02.1961 року, зазначено прізвище [PERSON], також із розбіжностями із паспортами ([NUMBER], [NUMBER]). Таким чином, при видачі свідоцтва про шлюб ([NUMBER]), свідоцтва про народження від 07.02.1961 року та паспортів ([NUMBER], [NUMBER]) допущено помилки при написанні прізвищ. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав та за заявою: - особи, щодо якої складено актовий запис; - одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; - опікуна недієздатної особи; - спадкоємців померлого; - представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Відповідно до абз.1 пункту 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. На підставі викладеного, головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить в задоволенні заяви про встановлення факту належності документу від 25.02.2015 року відмовити. Заявник в судове засідання не прибув, однак подав до суду письмову заяву, якою просив справу розглядати справу у його відсутності. Заяву підтримав, просив таку задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні з підстав, викладених у письмовому запереченні, просив відмовити в задоволенні заяви. Дослідивши матеріали справи за наявними в справі доказами, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження ,місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO]. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO]. З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що 22.01.1966 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, у зв'язку із чим дружині присвоєно прізвище [PERSON]. З копії трудової книжки вбачається, що така видана на ім'я [PERSON], [INFO]. З копії паспорта [NUMBER] вбачається, що прізвище заявниці "[PERSON]". З копії військового квитка [NUMBER] вбачається, що такий видано на ім'я [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З листа Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 176/07-18 від 15.01.2015 року вбачається, що заявниці відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із тим, що прізвище заявниці та її чоловіка в паспортних документах зазначене як [PERSON], а у свідоцтві про шлюб - [PERSON]. З довідки № 349 від 25.02.2015 року, виданої Жовківським РВ ДМСУ, вбачається, що на підставі аналізу паспорту [NUMBER], паспорту [NUMBER] та форм-1, які заповнювалися заявницею та її чоловіком для отримання нових паспортів, а також фотографій, вклеєних у них, можна стверджувати, що [PERSON] та [PERSON]. є однією особою. У відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України - про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з ч.3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. За таких обставин заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed