Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію за період з 01.12.2014 по 31.05.2017 у розмірі 4126,39 грн., 275,68 грн. - 3 % річних та 2180, 81 грн. інфляційних нарахувань. Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2015 між ЛМКП "Львівтеплоенерго" та [PERSON] укладено договір № 1725/А про постачання теплової енергії в гарячій воді. Згідно п.1 Договору за цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію для опалення в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Відповідач свої договірні зобов'язання по оплаті теплової енергії не виконує належним чином. За період з 01.12.2014 по 31.05.2017 виникла заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 4126 грн. 39 коп., яка залишилася неоплаченою, що підтверджується розрахунками заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. У зв'язку з наведеним, просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 2180 грн. 81 коп. інфляційних витрат, 275 грн. 68 коп. - 3% річних., відшкодувати понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (згідно довіреності від 27.01.2017) позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що постійно оплачує послуги за спожиту теплову енергію, однак не погоджується з тарифами, вважає, що теплопостачальник вводить її в оману стосовно діючих тарифів, безпідставно внесить в квитанції суми, які є незрозумілими і завищеними. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, справу розглядати за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією субєктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідач [PERSON] є власником нежитлових приміщень № 18 по пр.Червоної Калини, 64 у м.Львові. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Судом встановлено, що 20.01.2015 між ЛМКП "Львівтеплоенерго" як та [PERSON], як споживачем послуг з теплової енергії укладено договір № 1725/А про постачання теплової енергії в гарячій воді. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін. Згідно п.1 Договору за цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію для опалення в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Згідно п.2.1 Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади. Пунктом 3.2.2 передбачено, що споживач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором. Згідно п.6.3 споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідач отримавши за спірний період від позивача послуги зобов'язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Як вбачається із розрахунку наданого представником позивача, за період з 01.12.2014 по 31.05.2017 у відповідача виникла заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 4126,39 грн. Відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачена\~ст.625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за\~весь час\~прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно представленого позивачем розрахунку, загальна сума інфляційних збитків за час не виконання грошового зобов'язання становить 2180 грн. 81 коп., а загальна сума 3% річних, нарахованих за період прострочення зобов'язань становить 275 грн. 68 коп. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України, ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи доказів відсутності такої, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає вказаний розрахунок як належний та допустимий доказ. Також, вказаним розрахунком стверджується факт отримання наданих позивачем послуг, оскільки відповідач частково сплачувала кошти за надані послуги. Розглядаючи питання про закриття провадження у зв'язку з несплатою судового збору, про що заявлено відповідачем, судом враховано наступне. З матеріалів справи вбачається, що у травні 2017 року ЛМКП "Львівтеплоенерго" зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 6582,88 грн. При зверненні до суду заявником сплачено судовий збір в розмірі 800 грн. (а.с.2), винесено судовий наказ від 24.07.2017. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07.09.2017 судовий наказ від 24.07.2017 скасовано. Оскільки позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 ЦПК України може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, тому позивачем в даному випадку при зверненні з позовом сплачено судовий збір в розмірі 800 грн. і долучено копію квитанції про сплату судового збору в розмірі 800 грн. за видачу судового наказу. Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивачем не сплачено судовий збір. Оцінюючи докази у їх сукупності, те, що відповідач здійснювала оплату за послуги з постачання теплової енергії, але не своєчасно і не в повному обсязі, не представила будь-якого іншого доказу в спростування заборгованості за теплову енергію, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за період з 01.12.2014 по 31.05.2017 підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі ст.ст.525, 526, 625 ЦК України,

Outcome: approved