Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання її сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грв. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що рішенням Тячівського районного суду від 28.11.2017 р., відповідачку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], 20.09.2003 р. Дане рішення набрало законної сили 18.12.2017 р. Розпорядженням Тячівської РДА № 13 від 1201.2018 р. його призначено піклувальником внука [PERSON]. Дитина проживає разом з ним у належному йому будинку, він самостійно здійснює за нею догляд та матеріально забезпечує. На даний час відповідачка ніде не працює офіційно, періодично виїжджає на сезонні роботи та отримує заробітки, які мають мінливий характер. Інших осіб на утриманні не має і стягнення за виконавчими документами з неї не здійснюються. Відповідно до вимог законодавства та враховуючи потреби дитини, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2017 р.. Тячівським районним судом ухвалено рішення про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] 18.12.2017 р. вказане рішення набрало законної сили. Згідно розпорядження Тячівської РДА № 13 від 12.01.2018 р. [PERSON] призначено піклувальником над дитиною позбавленою батьківського піклування - [PERSON], [INFO] Довідкою Дубівської селищної ради № 174 від 22.03.2018 р. та актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.04.2018 р. стверджено, що [PERSON] проживає з своїм внуком [PERSON] у власному будинку. З характеристики, виданої директором Дубівської ЗОШ І-ІІ ступенів [PERSON], вбачається, що [PERSON] навчається у дані школі 9 років. Проживає з його дідом, який є його опікуном. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідачка на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, який є пенсіонером, який сам виховує неповнолітню дитину, відсутність у відповідачки інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. Тому суд вважає, що відповідачка, як молода, працездатна жінка, яка має можливість працювати за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть їй можливість сплачувати на утримання свого неповнолітнього сина 1000 гривень у місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 704.8 грв. За таких обставин,

Outcome: approved