Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

01.11.18 представник позивача звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 30 червня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» та ПФ «Техноімпекс» (далі - Страхувальник) було укладено Договір № 101029842 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» (далі - Договір страхування), згідно якого було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження наземним транспортним засобом марки «TOYOTA RAV 4», державний номерний знак якого [NUMBER] (далі - застрахований ТЗ). Відповідно до умов Договору страхування, Страховик повинен відшкодувати Страхувальнику шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок подій, зокрема, ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю ТЗ. 16 січня 2017 року представник Страхувальника повідомив Позивача (ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА») про страховий випадок з застрахованим ТЗ, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 14 січня 2017 року в с. Лешнів Бродівського району по вул.Зелена. Позивач зазначає, що 14 січня 2017 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак якого [NUMBER], порушивши ПДР України, здійснив зіткнення з застрахованим ТЗ, спричинивши механічні пошкоджені останньому. Фактичний розмір заподіяної шкоди визначено Страховиком на підставі рахунку на оплату № 2 від 27.02.2017 p., виданого ФОП [PERSON], на загальну суму 76 214,00 грн. Так, на підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування від 06.03.2017 р., відповідно, до Страхового акту № СНТ/101029842/3 від 06.03.2017 позивач виплатив належне страхове відшкодування в загальному розмірі 76 214 грн. (Сімдесят шість тисяч двісті чотирнадцять гривень 00 коп.). Відповідно до вимог ст.993,ст.1166, ч.2 ст.1187, ст.1192 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування». Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON], на час експлуатації наземного транспортного засобу «ВАЗ 2106», номерний знак якого С1773ЛВ, була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК/1375155, що підтверджується витягом з Центральної бази з МТСБУ стосовно даних полісу, в порядку передбаченому статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулася до ТДВ «СТДВ «Глобус» з заявою на виплату страхового відшкодування № 5126 від 26.06.2018 р. 22.08.2018 ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» отримала від ТДВ «СТДВ «Глобус» відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4. ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тому у зв'язку з відмовою у виплаті страхового відшкодування ПрАТ СК «Граве Україна» позивач просить суд стягнути заподіяну шкоду в сумі 76 214 грн. та сплачені судові витрати із [PERSON] 12.11.2018 відкрито провадження у справі. 26.11.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначає, що на час експлуатації наземного транспортного засобу «ВАЗ 2106», номерний знак С1773ЛВ, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК/1375155. ПрАТ СК «Граве Україна» звернулася до ТДВ «СТДВ «Глобус» зі заявою на виплату страхового відшкодування № 5126 від 26.06.2018 року. Позивач, отримавши відмову у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу від ТДВ «СТДВ «Глобус», звернувся з позовом, до особи винної у заподіянні шкоди. Як вбачається з витягу з Центральної бази МТСБУ цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК/1375155, де франшиза становить 510,00 гривень, ліміт за шкоду життю та здоров'ю становить 200 000,00 гривень, ліміт за шкоду майну становить 100 000,00 гривень. Тобто, ліміт страхової виплати за шкоду майну покриває розмір страхового відшкодування у 76 214 гривень. Згідно вимог ст.1194 ЦК України відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тому вважає,що уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. А відтак просить у задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» відмовити. 04.12.2018 начальником юридичного відділу ПрАТ СК «Граве Україна» подано відповідь на відзив в якому зазначають, що у своєму відзиві відповідач стверджує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], на час експлуатації наземного транспортного засобу «ВАЗ 2106», номерний знак якого C1773JIB, була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК/1375155, що підтверджується витягом з Центральної бази з МТСБУ стосовно даних полісу. Цей факт ними не заперечується. В свою чергу, в порядку передбаченому статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до ТДВ «СТДВ «Глобус» з заявою на виплату страхового відшкодування № 5126 від 26.06.2018 p., таким чином реалізувавши першочергово право вимоги до страховика, де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, передбачена статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Проте, 22.08.2018 р. позивач отримав від ТДВ «СТДВ «Глобус» відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4. ст. 37 Закону, а саме, що строк подання позивачем заяви про страхове відшкодування минув. Відповідно, саме з підстави, що зазначена в ст. 37 Закону, у ТДВ «СТДВ «Глобус» (страховика, де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача) не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування. Вказують, що у Постанові від 04 липня 2018 року Верховного Суду Великої Палати за наслідками розгляду цивільної справи № 755/18006/15-ц, були викладені наступні правові висновки, а саме: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно, відмова ТДВ «СТДВ «Глобус» з підстав, передбачених ст. 37 Закону, не припиняє права позивача на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. 03.12.2018 представником відповідача [PERSON] адвокатом [PERSON] подано заперечення в порядку ст.180 ЦПК України. В якому зазначає, що як зазначено у постанові від 04.07.2018 року справа № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В даному випадку відповідач добросовісно виконав усі зобов'язання, передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому на нього не може бути покладено обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та за наявності достатніх підстав, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб у порядку скороченого провадження. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 січня 2017 року о 14.20год. гр. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак [NUMBER], в с.Лешнів по вул. Зелена Бродівського району Львівської області, проїжджаючи до рівнозначного перехрестя вул.Вузька не надав перевагу автомобілю Toyota RAV 4 н.з. [NUMBER], який рухався з правої сторони, здійснив зіткнення з ним (а.с.13-14). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Toyota RAV 4 н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку (а.с.13). 30 червня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» та ПФ «Техноімпекс» (далі - Страхувальник) було укладено Договір № 101029842 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» (далі - Договір страхування), згідно якого було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження наземним транспортним засобом марки «TOYOTA RAV 4», державний номерний знак якого [NUMBER] (а.с.7-12). На підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування від 06.03.2017 р, відповідно, до Страхового акту № СНТ/101029842/3 від 06.03.2017року, позивач виплатив належне страхове відшкодування в загальному розмірі 76 214 грн. (Сімдесят шість тисяч двісті чотирнадцять гривень 00 коп.), про що свідчать платіжне доручення № 66922 від 17.03.2017 р. та акт про взаємозалік боргів від 06.03.2017 року (а.с.35-36). Так як цивільно-правова відповідальність [PERSON], на час експлуатації наземного транспортного засобу «ВАЗ 2106», номерний знак якого С1773ЛВ, була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК/1375155, що підтверджується витягом з Центральної бази з МТСБУ стосовно даних полісу, в порядку передбаченому статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулася до ТДВ «СТДВ «Глобус» з заявою на виплату страхового відшкодування № 5126 від 26.06.2018 р.(а.с.38). 22.08.2018 ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» отримала від ТДВ «СТДВ «Глобус» відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37.1.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с.39). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортні засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створі підвищену небезпеку». Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхуванання в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, і одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Згідно Постанови від 04 липня 2018 року Верховного Суду Великої Палати за наслідками розгляду цивільної справи № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У зв'язку з тим, що ТДВ «СТДВ «Глобус» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» вправі звернутися з вимогою до [PERSON] на суму заподіяної шкоди в розмірі 76 214,00 грн. (Сімдесят шість тисяч двісті чотирнадцять гривень 00 коп.). Тому, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об'єктивному розгляді справи зібрані по справі докази,

Outcome: approved