Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В заяві зазначила, що вона є одинокою матір`ю та на цей час не перебуває у шлюбі. [INFO] у заявниці народилася дитина жіночої статі вагою 3000,0 грамів. Пологи відбулися у родильному відділенні КУ «Центральної міської клінічної лікарні № 17 м. Донецька», тобто на території, не підконтрольній уряду України. Заявниця звернулася до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою проведення державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження, але їй було відмовлено в зв`язку із тим, що надані нею документи не відповідають вимогам законодавства України. Заявниця просить встановити факт народження нею [INFO] дитини жіночої статі в КУ «Центральній міській клінічній лікарні № 17 м. Донецька», Україна, батьків дитини записати: мати - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянка України; батько - згідно статті 135 Сімейного кодексу України. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши зміст заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , перебуваючи в м. Донецьк Донецької області, [INFO] народила дівчинку вагою 3000,0 грамів, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 138, виданим 09.06.2019 року КУ «Центральної міської клінічної лікарні № 17 м. Донецька» (а.с. 5). Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого "намібійського винятку" зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на непідконтрольній Україні території. Тому суд вважає за необхідне прийняти до уваги медичне свідоцтво про народження № 138, оскільки інформація, яка міститься в ньому, підтверджується іншими доказами про справі, які були досліджені в судовому засіданні, а саме копією обмінної картки № 139 (а.с. 6). Судом встановлено, що заявниця зверталася до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію народження дитини, але листом № 16.32-31-1697 від 15.08.2019 року їй було відмовлено в державній реєстрації народження дитини, оскільки нею для підтвердження факту народження пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р.№ 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п.7 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для подальшої державної реєстрації факту народження та отримання відповідного свідоцтва про народження. На підставі викладеного, з урахуванням того, що задоволення заяви не суперечить вимогам Закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved