Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.03.2017 первісний позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.02.2008 №016-2008-233, а саме: відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 22815,048 швейцарських франків та підвищені відсотки у сумі 4361,11 швейцарських франків - залишено без розгляду. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON]/ позивачі за зустрічною позовною заявою звернулись до суду із зустрічним позовом у якому просять: визнати поруку [PERSON] за договором поруки від 14.02.2008 №016-2008-233-Р/2 між ПАТ «Універсал банк» - припиненою; визнати поруку [PERSON] за договором поруки від 14.02.2008 №016-2008-233-Р/1 між ПАТ «Універсал банк» - припиненою; застосувати строк позовної давності та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором подано до суду із пропуском строку - шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, передбаченого ст.559 ЦК України. Оскільки кредитним договором передбачено погашення кредиту черговими платежами, відповідно до графіку, що є невід'ємною частиною кредитного договору, відповідач [PERSON] здійснив ще до пред'явлення банком позову у 2012 році, а тому встановлений ст.559 ЦК України строк сплив, адже позивач за зустрічним позовом звертається до суд із первісним позовом лише у жовтня 2016 року. Просить застосувати строк позовної давності та припинити поруки. Позивачі у судове засідання не з'явились. Подали суду заяву про слухання справи у їх відсутності; просять повністю задовольнити зустрічні позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 07 листопада 2013 року у справі №1319/8008/2012 задоволено частково позов ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №016-2008-233 від 14.02.20108 у розмірі 108840,88 швейцарських франків, що в еквіваленті до національної валюти станом на 05 серпня 2013 року становить 927574,63 грн. та судові витрати у сумі 3219,00 грн.; у задоволені зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Універсал банк» про визнання підвищеної процентної ставки незаконною, зобов'язання здійснити перерахунок - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04 лютого 2014 року рішення Сихівського районного суду м.Львова від 07.11.2013 скасовано та ухвалено нове. позовну заяву ПАТ «Універсал банк» до [PERSON],, [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №016-2008-233 від 14.02.2008 у розмірі 108840,88 швейцарських франків, що за курсом Національного Банку України станом на 05.08.2013 року складає 927574 (дев"ятсот двадцять сім тисяч п"ятсот сімдесят чотири) грн. 63 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року у розмірі 108840,88 Швейцарських франків, що за курсом Національного Банку України станом на 05.08.2013 року складає 927574 (дев"ятсот двадцять сім тисяч п"ятсот сімдесят чотири) грн. 63 коп. Стягнуто в рівних частинах з [PERSON]. [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 3219 грн. оплаченого позивачем судового збору. Позовну заяву [PERSON] до акціонерного товариства "Універсал Банк" за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] задовольнити частково. Визнан недійсним п. 1.1.1 кредитного договору № 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року, який встановлює підвищену процентну ставку за користування кредитом понад установлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) в розмірі 29,85%. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] відмовлено. У задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання припиненими договорів поруки № 016-2008-233-Р/1 та № 016-2008-233-Р/2 від 14.02.2008 року - відмовити. Судом встановлено, що 14.02.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого на даний час є відповідач ПАТ «Універсал банк» було укладено кредитний договір №016-2008-233, за яким відповідача за первісним позовом [PERSON] отримав від Банку кредит у розмірі 112000,00 швейцарських франків зі сплатою 9,95 річних, терміном до 10.02.2038. Також, слід вказати, що повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним було передбачено здійснювати щомісячними рівномірними платежами. Крім цього, 14.02.2008 для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним договором кредиту, між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №016-2008-233-Р/1, відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань перед Банком, що виникли із згаданого кредитного договору. Крім цього, 14.02.2008 для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним договором кредиту, між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №016-2008-233-Р/2, відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань перед Банком, що виникли із згаданого кредитного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року за результатами розгляду справи № 6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Згідно вказаної норми закону та встановлених умов договорів кредиту та поруки порука у даному випадку могла бути припиненою у випадку надіслання Банком боржнику вимоги про дострокове виконання зобов'язання, надання для цього строку та у випадку невиконання такої вимоги у вказаний строк не звернення Банку з вимогою до поручителя у шестимісячний строк з дня настання строку виконання основного зобов'язання. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч. 4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно, з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч.4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2ст. 16 ЦК України,оскільки це суперечить положенням ч. 1ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою. Як вбачається із матеріалів справи Банк до боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON] звертався із вимогою про дострокове виконання зобов'язання - повернення частини кредиту, що залишилась та виплати інших нарахувань. Дана обставина встановлена із рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 лютого 2014 року у справі №1319/8008/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таке рішення набрало законної сили. У відповідності до ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки за умовами кредитного договору [PERSON] зобов'язаний погашати кредит періодичними платежами згідно графіку, узгодженому сторонами, ці умови ним не виконувались, а тому з часу неповернення ним чергового щомісячного платежу у банку виникло право протягом шести місяців пред'явити вимогу до поручителя. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із невиконанням [PERSON] кредитних зобов'язань за період з березня по жовтень 2011 року, банк звернувся із вимогою про дострокове повернення кредиту, процентів. Однак через невиконання зобов'язань банк звернувся у 2012 році до суду із позовом про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором за результатами якого було ухвалено рішення суду від 07.11.2013, яке скасовано рішенням апеляційної інстанції від 04.02.2014. Дані обставини встановлені у рішенні суду апеляційної інстанції від 04.02.2014. Попри те, до Сихівського районного суду м.Львова ПАТ «Універсал Банк» звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який ухвалою від 02.03.2017 цього ж суду залишено без розгляду, банк звернувся 12.10.2016. Оскільки, строк дії поруки договором не визначено, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України , вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого порукою. У даному випадку шестимісячний строк сплинув. Зважаючи на вказане Банк, до подання даного позову, звертався з вимогою до боржників про дострокове виконання ним зобов'язання, а тому строк виконання зобов'язання змінився та шестимісячний строк про який вказано у зустрічному позові починав свій перебіг, сплив, а відтак порука припинилась. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що позов до поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором подано після закінчення строку дії поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою. Відповідно до ст.ст. 251, 252, 254, 256, 261, 267, 526, 530, 553, 554, 559, 610, 629, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved