Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось в суд з позовом , в якому просить звільнити нерухоме майно з-під арешту , оскільки в силу статті 572 ЦК України мають переважне перед іншими кредиторами право звернути стягнення на заставлене майно як заставодержателі. А в зв»язку з тим, що на дане майно накладені арешти в порядку виконання рішень судів про стягнення заборгованості на користь інших кредиторів, вони не можуть скористатись своїм правом, і тому вимушені звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Качура Л.В. після уточнення позовних вимог, позовні вимоги підтримала. Пояснила, що зобов'язання відповідача [PERSON] за кредитним договором не виконано, вони мають переважне право перед іншими кредиторами на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, тому суд вважає за можливим розглядати справу за його відсутності . Представник третьої особи ВДВС Подільського РУЮ в місті Києві та представник ПАТ "ПроКредитБанк" в судове засідання не з'явились , повідомлялися належним чином . Представник ПАТ «ПроКредитБанк» надіслав суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що позивач не є стороною виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом про стягнення заборгованості на користь ПАТ «ПроКредитБанк», а тому з приводу оскарження дій, рішень, бездіяльності державної виконавчої служби мають звертатись до суду адміністративної юрисдикції. Представник третьої особи ТОВ "Шико" заперечував проти задоволення позову з тих підстав , що позивач не є власником майна , а є іпотекодержателем, який має однакові права на задоволення вимог кредитора щодо стягнення заборгованості , як і інші кредитори. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновків про задоволення позову, виходячи з наступного. 28.03.2008 між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" , процесуальним наступником якого, в свою чергу, є ТОВ "ОТП Факторинг Україна") укладений кредитний договір № ML-0011\\038\\2008 . В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позичальником та банком укладений договір іпотеки № PML-001\\038\\2008 , відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 17.03.2010 року заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва стягнуто з [PERSON]на користь ПАТ «ОТП банк» заборгованість за кредитним договором №ML-001\\038\\2008 у розмірі 636809,83 грн . Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» , іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченного іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку , встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права у іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки . Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - в черговості їх державної реєстрації . Стаття 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами , на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження - переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Ч.1 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів , які є не заставодержателями , державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо , що арештоване майно боржника перебуває в заставі , та роз»яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про знятя арешту із заставленного майна. Як встановлено у судовому засіданні зобов»язання за кредитним договором [PERSON] не виконується, кредит не погашено, позивач за погодженням з позичальником має намір скористатись своїм правом на реалізацію предметів іпотеки. Проте, внаслідок накладених арештів державною виконавчою службою позивач позбавлений можливості реалізувати своє право іпотекодержателя відносно іпотечного майна з метою погашення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання , забезпеченого заставою , одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника , якщо інше не встановлено законом (право застави) . Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України , іпотека є заставою нерухомого майна , що залишається у володінні заставодавця або третьої особи . Отже, позивач не є власником майна , але має переважне право перед іншими кредиторами - ТОВ «Шико» , ПАТ «ПроКредитБанк» щодо заставленного майна - вищезазначеної квартири , що належить [PERSON] А тому арешт та заборона на відчуження цієї квартири, які були накладені пізніше, ніж внесено обтяження нерухомого майна позивачем - 28.03.2008р., що має суттєвий характер, порушують право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості . Крім того ТОВ «Шико» та ПАТ «Про Кредит банк», укладаючи кредит з [PERSON] мали можливість перевірити наявність інших кредитів у [PERSON] та пересвідчитись у наявності у нього майна або отримати інформацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна Так, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається , що вже після 2008р тобто після обтяження квартири боржника на підставі договору іпотеки від 28.03.2008р., накладені арешти на цю ж квартиру: постановою ВДВС Подільського РУЮ № 357\\17 від 06.02.2009р., та постановою ВДВС Подільського РУЮ ВП №32057896 від 09.04.2012 (а.с. 27-29) на виконання виконавчого листа, виданного 29.02.2012 року Голосіївським районним судом міста Києва по рішенню суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості в розмірі 73575,95 грн. Крім того, постановою ВДВС Подільського РУЮ в місті Києві від 20.02.2009 відкрито виконавче провадження за наказом Господарського суду міста Києва , виданного 04.11.2008 року про стягнення з СПД [PERSON] на користь ТОВ «Шико» борг у сумі 351752,31 грн (а.с. 21) , тому представник ТОВ «Шико» заперечував проти зняття арешту з квартири боржника для забезпечення виконання даного наказу господарського суду. Отже, наявність безпідставно накладеного обтяження нерухомого майна, іпотекодержателем якого є позивач, порушує його права, що дає підстави для захисту його прав шляхом задоволення позовних вимог. Спосіб захисту прав як звільнення майна з-під арешту передбачений статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому є обгрунтованим. На підставі викладенного суд приходить до висновку , що позовні вимоги грунтуються на вимогах чинного законодавства, в судовому засіданні доведені та підлягають задоволенню .

Outcome: approved