Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3229,12 грн.. та судові витрати в розмірі 2102 грн.. Позовні вимоги обгрунтовані тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" відповідно до ліцензії, наданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14 червня 2018 року, здійснює діяльність із постачання електричної енергії споживачам. З 01 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", здійснює постачання електричної енергії для побутового споживача [PERSON] , жителя [ADDRESS] на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. У зв"язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01 січня 2019 року автоматично приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відтак, фактичне споживання [PERSON] відповідних обсягів електричної енергії з 01 січня 2019 року, та відкриття особового рахунку свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ "РОЕК", як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання, оплати електричної енергії, відкриття особового рахунку. Вказують, що станом на 22 січня 2020 року вказаний побутовий споживач не заплатив для постачальника кошти за фактично спожиту в 2019 році електричну енергію у загальній сумі 3239,76 гривень. У зв"язку з цим постачальником направлено для споживача претензію про оплату вказаної заборгованості. Однак, споживач не сплатив усієї суми заборгованості. На даний час заборгованість споживача за спожиту електричну енергію за 2019 рік та 2020 рік становить 3229,12 гривень, з яких: заборгованість за вересень 2019 року у сумі 1025,20 гривень, заборгованість за жовтень 2019 року у сумі 699,84 гривень, заборгованість за листопад 2019 року у сумі 676,32 гривень, заборгованість за січень 2020 року у сумі 377.28 гривні, заборгованість за лютий 2020 року у сумі 293,28 гривні, заборгованість за квітень 2020 року у сумі 157,20 гривень. У зв"язку з цим постачальник 26 березня 2020 року звернувся до Рівненського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з побутового споживача [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. Однак, 01 квітня 2020 року Рівненський міський суд у справі №569/5135/20 відмовив постачальнику у видачі судового наказу. Представник позивача в судове засідання подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Спірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" є постачальником універсальних послуг на території Рівненської області, згідно додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 про затвердження Методичних рекомендацій, щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території. Спірні правовідносини між сторонами функціонують за правилами роздрібного ринку та регулюються, зокрема, ст.72 Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до ст.72 Закону України "Про ринок електричної енергії", роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібногоринку електричноїенергії єспоживачі,електропостачальники,оператор системипередачі,оператори системрозподілу,інші учасникиринку,які надаютьпослуги,пов`язані зпостачанням електричноїенергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживачі мають право вільно обирати електропостачальників. Споживачі одночасно можуть мати більше одного укладеного договору про постачання електричної енергії, за умови дотримання правил роздрібного ринку, кодексу комерційного обліку. Постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам здійснюється постачальниками універсальної послуги відповідно до статті 63 цього Закону. Згідно ч.4 ст.63 Закону України "Про ринок елекричної енергії" договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. На підтвердження наведеного позивачем надано суду роздрукований примірник договору постачання універсальних послуг, розміщеного на офіційному сайті постачальника. У відповідності до абз.5 пункту 13 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. У відповідності до пункту 13 Перехідних положень Закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребула отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Відповідно до п.13 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії", п.2, 4, 8 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" у зв"язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01 січня 2019 року автоматично приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. З досліджених доказів, наданих позивачем, судом встановлено, що на ім"я відповідача як споживача електричної енергії відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за об"єктом споживача, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до реєстру спожитої електричної енергії побутовий споживач [PERSON] спожив у 2019 році 3057 кВт.год електричної енергії. Таким чином, фактичне споживання боржником відповідних обсягів електричної енергії з 01 січня 2019 року, та відкриття особового рахунку (п.3.2.12 Правил роздрібного ринку) свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті веб-сайті ТОВ "РОЕК", як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання/оплати електричної енергії, відкриття особового рахунку (п. 3.2.12 Правил роздрібного ринку). Так, з моменту акцептування вказаного договору (з 01.01.2019) [PERSON] та ТОВ "РОЕК" набули всіх прав та обов"язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно умовами договору та чинним законодавством України. Згідно ст.714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через мережу одна сторона (постачальник) зобов"язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передачені договором, а споживач (абонент) зобов"язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно вимог п. 5.5.5. Правил споживач електричної енергії зобов"язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Ціна (тариф) на електричну енергію, яка постачається для вказаного побутового споживача, визначена у "Тарифи на електричну енергію, що відпускається населеню, з 01 березня 2017 року", що затвердженні постановою № 220 від 26.02.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, і становить: за обсяг, спожитий до 100 кВт.год на місяць - 90 копійок з податком на додану вартість; за обсяг, спожитий понад 100 кВт.год на місяць - 168 копійок з податком на додану вартість. Згідно п. 5.10. Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, означеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. З оглянутого судом рахунку за електроенергію № [NUMBER] за грудень 2019 року, відповідачем не сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3239,76 грн. 22 січня 2020 року позивачем направлено для споживача претензію про оплату вказаної заборгованості. Однак, споживач не сплатив усієї суми заборгованості. 26 березня 2020 року позивач звернувся до Рівненського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з побутового споживача [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. Однак, 01 квітня 2020 року Рівненський міський суд у справі №569/5135/20 відмовив постачальнику у видачі судового наказу З оглянутого судом рахунку за електроенергію №6215767614 за квітень 2020 року, відповідачем не сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3229,12 грн грн.. Таким чином, заборгованість споживача за спожиту електричну енергію за 2019 рік та 2020 рік становить 3229,12 гривень, з яких: заборгованість за вересень 2019 року у сумі 1025,20 гривень, заборгованість за жовтень 2019 року у сумі 699,84 гривень, заборгованість за листопад 2019 року у сумі 676,32 гривень, заборгованість за січень 2020 року у сумі 377.28 гривні, заборгованість за лютий 2020 року у сумі 293,28 гривні, заборгованість за квітень 2020 року у сумі 157,20 гривень, що стверджується інформацією про помісячну заборгованість споживача за електричну енергію. За змістом статей 509, 526 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов"язання перед відповідачем та здійснив постачання електроенергії для електроустановок на об"єкт споживача, водночас відповідач своїх зобов"язань не виконав та не оплатив за спожиту електроенергію в повному обсязі, чим порушив вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії та умови Договору, а відтак суд приходить до переконання про наявність фактичних та правових підстав для задоволення в повному обсязі вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з електроенергії. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладається судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved