Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовна заява мотивована тим, що на підставі наказу №46 від 04.08.1986 р. позивача з 04.08.1986 р. було прийнято на роботу до Державного підприємства «Державна картографічна фабрика» на посаду картографа - оператора комп'ютерного набору та верстки у виробничо-видавничому відділі. Державне підприємство «Державна картографічна фабрика» на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 5 від 09.01.2013 реорганізовано шляхом приєднання його до ДП «Центр державного земельного кадастру» та створення на його базі Виробничої філії "Вінницька картографічна фабрика", 30 червня 2015 р. внесено запис № 11741120023002646 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ДП «Державна картографічна фабрика» ЄДРПОУ 02570457. У зв'язку з реорганізацією підприємства позивача наказом №02-к від 17.06.2013 р. переведено на посаду картографа 2 категорії того ж підрозділу виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», де вона працює по теперішній час. ДП «Центр державного земельного кадастру» є правонаступником всіх прав і обов'язків ДП «Державна картографічна фабрика». На цій підставі на ДП «Центр ДЗК» на дату переводу з ДП «Державна картографічна фабрика» до ВФ «Вінницька картографічна фабрика» за позивачем рахувалась невиплачена заробітна плата по ДП «Державна картографічна фабрика» в сумі 1405 грн. 86 коп. за травень 2013 року та 1059 грн. 97 коп. за червень 2013 р. Разом -2465 грн. 83 коп. Від дати завершення процесу реорганізації в серпні 2015 р. позивачу було виплачено 800 грн. в рахунок заборгованої зарплати за травень 2013 р. Але компенсація за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги при цьому не була виплачена. Згідно довідки №130 від 20.04.2016 р., виданої ДП «Центр державного земельного кадастру», Виробнича філія «Вінницька картографічна фабрика» станом на 01.04.2016 р. заборгувало позивачу заробітну плату в сумі 8 032,69 грн.: а саме за квітень 2015 р. - 540,78; травень 2015 р. - 1670,08 грн.; липень 2015 р. - 1575,43 грн.; серпень 2015 р. - 1538,96 грн.; жовтень 2015 - 571,32 грн.; листопад 2015 р. - 2136,12 грн. 16.05.2016 р. при виплаті заробітної плати була погашена заборгова\-ність за квітень 2015 р. в розмірі 540,78 грн. Таким чином, борг ДП «Центр державного земельного кадастру» по Виробничій філії «Вінницька картографічна фабрика» перед позивачем по невиплаченій заробітній платі становить 7 491,91 грн. Всього заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 9 157,78 грн. Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 -N92050-111, індексація за невиплачену заробітну плату становить: за травень 2013 р. на частину заробітної плати в розмірі 800 грн. яка виплачена у серпні 2015 року - 604 грн., за травень 2013 р. на частину заробітної плати в розмірі 605 грн. 86 коп. -535.58 грн., за червень 2013 р. на заробітну плату в розмірі 1059 грн. 97 коп. -937,01 грн., за травень 2015 р. на заробітну плату 1670,08 грн. - 107,3 грн., за липень 2015 р. на заробітну плату 1575,43 грн. - 118,9 грн., за серпень 2015 р. на заробітну плату 1538,96 грн. - 130,5 грн., за жовтень 2015 р. на заробітну плату 571,32 грн. - 45,13 грн., за листопад 2015 р. на заробітну плату 2136,12 грн. - 84,1 грн. Всього: 2 562,52 грн. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2016 року було задоволено клопотання представника ДП «Центр державного земельного кадастру» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції та доручено Соломянському\~ районному суду м.Києва, забезпечити проведення відеоконференції за участю представника відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» , яке відбудеться 18.10.2016 р. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі - 9 157,78 грн., індексацію за невиплачену заробітну плату в розмірі - 2 562,52 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн., а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 12020,30 грн. Представник відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, надала суду письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно наказу №46 від 04.08.1986 р. [PERSON] з 04.08.1986 р. було прийнято на роботу до Державного підприємства «Державна картографічна фабрика» на посаду картографа - оператора комп'ютерного набору та верстки у виробничо-видавничому відділі. Державне підприємство «Державна картографічна фабрика» на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 5 від 09.01.2013 реорганізовано шляхом приєднання його до ДП «Центр державного земельного кадастру» та створення на його базі Виробничої філії "Вінницька картографічна фабрика", 30 червня 2015 р. внесено запис № 11741120023002646 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ДП «Державна картографічна фабрика» ЄДРПОУ 02570457. Наказом №02-к від 17.06.2013 р. у зв'язку з реорганізацією підприємства [PERSON] переведено на посаду картографа 2 категорії того ж підрозділу виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», де вона працює по теперішній час. Суд прийшов до висновку, що правовідносини, що виникли між сторонами, є трудовими, тому регулюються КЗпП України, а саме главою VІІ в частині, що регулює оплату праці при звільненні працівника та відповідальності підприємства за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно дост. 47 КЗпП Українивласник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з вимогами ч.1ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення міститься і вст. 115 КЗпП України. Відповідно ст.ст.94,97 КЗпП України, ст.ст.15,21 Закону України "Про оплату праці"власник або уповноважений ним орган зобовязаний в першочерговому порядку виплачувати працівникові заробітну плату за виконану ним роботу у разі звільнення. Відповідно дост. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Відповідно дост. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~Відповідно до п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату працю", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст. 117 КЗпП Українистягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. \~\~\~\~Пленум Верховного Суду України у п. 21Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"зазначив, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. На дату переводу [PERSON] з ДП «Державна картографічна фабрика» до ВФ «Вінницька картографічна фабрика» за позивачем рахувалась невиплачена заробітна плата по ДП «Державна картографічна фабрика» в сумі 1405 грн. 86 коп. за травень 2013 року та 1059 грн. 97 коп. за червень 2013 р. Разом -2465 грн. 83 коп. Від дати завершення процесу реорганізації в серпні 2015 р. позивачу було виплачено 800 грн. в рахунок заборгованої зарплати за травень 2013 р. Згідно довідки №130 від 20.04.2016 р., виданої ДП «Центр державного земельного кадастру», Виробнича філія «Вінницька картографічна фабрика» станом на 01.04.2016 р. заборгувало позивачу заробітну плату в сумі 8 032,69 грн.: а саме за квітень 2015 р. - 540,78; травень 2015 р. - 1670,08 грн.; липень 2015 р. - 1575,43 грн.; серпень 2015 р. - 1538,96 грн.; жовтень 2015 - 571,32 грн.; листопад 2015 р. - 2136,12 грн. 16.05.2016 р. при виплаті заробітної плати була погашена заборгова\-ність за квітень 2015 р. в розмірі 540,78 грн. Таким чином, борг ДП «Центр державного земельного кадастру» по Виробничій філії «Вінницька картографічна фабрика» перед позивачем по невиплаченій заробітній платі становить 7 491,91 грн., всього заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 9 157,78 грн. Суд вважає, що вказана заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Посилання представника відповідача як на підставу для незнання позову про оплату заборгованості по заробітній платі позивача на те, що лише 30.06.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення ДП «ДКФ» та Центром ДЗК прийнято на баланс матеріальні цінності , балансові рахунки, активи та зобовязання ДП «ДКФ» відповідно до передавального акту і тому саме з 30.06.2015 року Центр ДЗК став правонаступником майнових прав і обовязків ДП «ДКФ», а отже саме з цієї дати Центр ДЗК є правонаступником майнових прав і обовязків ДП «ДКФ» і тому не несе відповідальності за заборгованість яка створилась раніше на припиненому підприємстві є необґрунтованим і не приймається судом, оскільки п. 2 Наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 5 від 09.01.2013 року встановлено, що Центр ДЗК є правонаступником всіх прав і обовязків ДП «ДКФ» і Передавальним актом затвердженим наказом Держземагентства України № 318 від 14.10.2014 року балансові рахунки, матеріальні цінності по заборгованості ДП «Державна картографічна фабрика» ( в т.ч. по виплаті заборгованості по зарплаті податку на користь [PERSON]) передані Державному підприємству «Центр державного земельного кадастру», який відповідно до ст.. 107 ЦК України став правонаступником всього майна, прав на обовязків ДП «Державна картографічна фабрика», а отже відповідає за зобовязаннями по виплаті [PERSON] заборгованості по зарплаті. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат» та п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютою 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх. виплати» сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після у гримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2! лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»), Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку , що позивачем було допущено помилку при здійсненні розрахунку суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення термінів її виплати: -за травень 2013 року на частину заробітної плати в розмірі 800,00 гри. (виплачена у серпні 2015 року) сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення термінів її виплати повинна складати 595,60 гри.; -за травень 2013 року на частину заробітної плати в розмірі 605.86 грн. - 535.34 грн.; -за червень 2013 року на заробітну плату в розмірі 1059,97 грн. - 936.58 грн.; -за жовтень 2015 року на заробітну плату в розмірі 571.32 грн. - 44,50 грн., -за липень 2015 р. на заробітну плату 1575,43 грн. - 118,9 грн., -за серпень 2015 р. на заробітну плату 1538,96 грн. - 130,5 грн., -за жовтень 2015 р. на заробітну плату 571,32 грн. 44,50 грн., -за листопад 2015 р. на заробітну плату 2136,12 грн. - 84,1 грн. Отже, сума індексації за невиплачену заробітну плату з урахуванням розрахунку суми компенсації, складає - 2 552 грн. 82 коп. Відповідач в запереченнях визнаючи суму компенсації втрат частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати яку він визначив в сумі 2552,82 гривень, про що суд погодився, разом з тим, посилаючись на ч. 1 ст. 235 КЗпП України, яка передбачає 3-х місячний строк звернення працівника до суду, з дня коли дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду, поскільки дізналась про порушення свого права в 2013 році, а тому до цієї вимоги просить застосувати позовну давність і на цій підставі відмовити позивачу. Суд вважає, що підстав для застосування позовної давності в частині позову про стягнення з ДП «Центр ДЗК» компенсації за втрату частини заробітної плати немає, поскільки це триваюче порушення її трудових прав, позивач продовжує працювати у відповідача на посаді картографа 2-ї категорії виробничого видавничого відділу філії Вінницька картографічна фабрика Центру «ДЗК» і дізналась про порушення її прав про невиплату компенсації про одержані правової допомоги. Поскільки заробітна плата, суми компенсації заробітної плати, та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушення строків її виплати одним із найважливіших засобів існування працівника безпідставне позбавлення працівника цих виплат неможливе. Посилання відповідача на скрутне фінансове становище не дає підстави для звільнення від відповідальності по виплаті заборгованості по заробітній платі. \~\~\~У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1378 грн. судового збору в дохід держави, оскільки позивач від його сплати звільнений, а також стягнути з відповідача на користь позивача 300 гривень витрат на правову допомогу згідно ст. 84 ЦПК України. На підставі викладеного ,

Outcome: partial