Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 4373,82 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який був розірваний 05 січня 2001 року. Від даного шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2000 року сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, але останній час аліменти на утримання сина не сплачує. [PERSON] з 01 вересня 2014 року навчається на 1 курсі денного відділення Національного університету «Одеська юридична академія», але рівень доходу позивача не дозволяє належним чином утримувати сина, надавати кошти на проїзд, проживання, одяг, харчування, учбову літературу. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину. Відповідно до квитанцій позивачкою було сплачено 8747,65 гривень, а тому вона змушена звернутись з позовом до суду відповідно до ст.. 185 СК України про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 4373,82 грн. В судовому засіданні позивач в повному обсязі підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на те, що нею надані квитанції, що видаються гуртожитком, в якому він мешкає; проїзні квитки з залізниці та автостанції, а також у зв'язку з тим, що у 2014 році у сина був випускний вона вимушена була придбати костюм, сорочку та галстук. Вважає це додатковими витратами, 50% яких просить стягнути з відповідача. Що стосується посилань представника відповідача щодо неналежності доказів, а саме квитанцій до прибуткового касового ордеру, то такі квитанції надають в гуртожитку, а тому вони є належними доказами. Позов просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала в повному обсязі та посилаючись на те, що квитанції до прибуткового касового ордеру щодо проживання дитини у гуртожитку - є неналежними доказами, тому як не містять печатки. Що стосується придбання костюму дитині на випускний, то вважає що необхідності його придбавати в магазині чоловічого одягу за ціну 3000 грн. не було потреби. Що ж стосується проїзних квитків до місця навчання і назад, то це витрати, що входять до аліментів, які стягувалися з відповідача в розмірі 1/4 частини щомісячно до його повноліття, а тому не можуть бути і додатковими витратами. Крім того починаючи з 30 січня 2015 року на користь позивача стягуються з відповідача аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання. А тому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності приходить до наступних висновків, а саме: Судом по справі встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі. На утримання якого згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2000 року стягувалися аліменти на користь позивача до повноліття дитини в розмірі 1/4 частини доходу. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області, вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 05 січня 2001 року. Згідно до ч.1 ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбіміж собою. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно рекомендацій, що містяться в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства», звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В даному випадку встановлено, що дитина сторін [PERSON] з 01 вересня 2014 року, який мешкає з позивачкою в [ADDRESS] -навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія». Повноліття [PERSON] досяг [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст. 60 ЦПК України). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що витрати на проїзд до місця навчання та на проживання в гуртожику викликані особливими обставинами, а саме розвитком дитини, то виходячи з принципу рівності обов'язків батьків щодо дитини, передбаченого ст.141 СК України, вбачаються підстави покладення несення витрат на обох батьків. В той же час, квитанції (а.с. 8-9), як і квитанції (а.с. 13), надані позивачем не відповідають нормативним документам, що регулюють готівковий обіг в Україні, а саме: Порядку ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженим Постановою правління НБУ від 02.02.95 р. №21 зі змінами та доповненнями; Інструкції про організацію роботи з готівкового обігу установами банків України, затверджено постановою правління Національного банку України від 20.06.95 р. №149 зі змінами та доповненнями; Наказу Міністерства Статистики України від 15 лютого 1996р. №51 "Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій"; Положенню (стандартом) бухгалтерського обліку 4 "Звіт про рух грошових коштів", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.03.99 р. №87; "Положенню про порядок реєстрації і застосування електронних контрольно-касових апаратів при готівкових розрахунках у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 31.12.98 р. №660 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.03.99 р. за №131/3424. Враховуючи вищевикладене вимоги позивача щодо стягнення з відповідача половини витрат на проживання в гуртожитку в розмірі 4400 грн., та на придбання костюму, сорочки та галстуку на випускний, на загальну суму 3705 грн. - є необгрунтованими. За таких умов, з відповідача має бути стягнуто 1/2 частина витрат, понесених позивачкою, пов'язаних проїздом в сумі 642,65 грн. : 2 = 321,33 грн., оскільки вони підтверджені документально. В іншій частині позовних вимог належить відмовити. З відповідача, на підставі ст.88 ЦПК України, також має бути стягнуто на користь позивача судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.141,150,185 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,11,15,57-64,88,158-159,205,212-215 ЦПК України, -

Outcome: partial