Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Прокурор Піщанського району Вінницької області в інтересах Вінницького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств Міністерства аграрної політики та продовольства України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за договором застави екскаватора від 17 грудня 2008 року: екскаватор ЕО - 2621 В-3, випуск 2007 року, заводський № [NUMBER], двигун № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER], виданого ІДТН по Піщанському району Вінницької області 04 грудня 2008 року, в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству «КІВ» №58 від 17 грудня 2008 року перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Вінницького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в розмірі 119 954 грн. 77 коп., в тому числі 100 000 грн. основного боргу, 8458 грн. 65 коп. пені, 6697 грн. 91 коп. збитків від інфляції та 4798 грн. 21 коп. та 3 % річних. В обґрунтування позову прокурор Піщанського району Вінницької області в інтересах Вінницького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств Міністерства аграрної політики та продовольства України зазначив, що перевіркою звернення директора Вінницького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств [PERSON] від 19 листопада 2013року прокуратурою Піщанського району встановлено, що 17 грудня 2008 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (Вінницьким відділенням) та фермерським господарством «КІВ» в особі голові фермерського господарства [PERSON], що знаходиться у с. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, укладено договір №58 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству, згідно якого останньому надано фінансову підтримку у сумі 100 000 грн. на поворотній основі. Факт перерахування коштів Вінницьким відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарства підтверджується платіжним доручення №550 від 18 грудня 2008 року (сума 100 000 грн.). Фінансова допомога надана ФГ «КІВ» за рахунок коштів Державного бюджету у відповідності з розділом З Закону України «Про фермерське господарство» та Порядком використання коштів державного бюджету для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 25.08.2004 року. Фінансова підтримка надається новоствореним фермерським господарствам та фермерським господарствам з відокремленими садибами, іншим фермерським господарствам в межах обсягів розподілу коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідні цілі. Кошти фінансової підтримки, наданої фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними договорами на відповідні рахунки Фонду, його регіональних відділень, відкриті в органах Державного казначейства, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету. Відповідно до п. 3.4.2. Договору Відповідач зобов'язаний був повернути кошти наданої йому фінансової допомоги за наступним графіком: - до 01.12.2009 р. - тридцять тисяч гривень; - до 01.12.2010р.-сорок п'ять тисяч гривень; - до 01.12.2011 р. - двадцять п'ять тисяч гривень.. Свої зобов'язання щодо повернення коштів наданої фінансової допомоги фермерське господарство «КІВ» не виконало. У зв'язку з цим, прокуратура звернулася до суду про стягнення боргу. Рішенням господарського суду Вінницької області від 11 вересня 2012 року у справі №16/27/2012/5003 позовну вимогу про стягнення 100 000 грн. основного боргу, 8458 грн. 65 коп. пені, 6697 грн. 91 коп. збитків від інфляції та 4798 грн. 21 коп. - 3% річних задоволено. Наказ господарського суду Вінницької області від 28.09.2012 року переданий на виконання до відділу державної виконавчої служби Піщанського районного управління юстиції. Постановою держаного виконавця відділу державної виконавчої служби Піщанською РУЮ від 04.03.2014 виконавчий документ повернутий стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо провести стягнення, господарська діяльність не здійснюється. Крім цього, 17 грудня 2008 року укладено договір застави між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (Вінницьким відділенням) та гр. [PERSON], що проживає у [ADDRESS] («Заставодавець»), відповідно до якого останній поручився за зобов'язання «Позичальника» ФГ «КІВ», які витікають з Договору №58 від 17 грудня 2008 року про надання фінансової підтримки. Договір нотаріально посвідчений державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] 17 грудня 2008 року. Відповідно до п.1.2 Договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] передав у заставу належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER], виданого ІДТН по Піщанському району Вінницької області 04 грудня 2008, екскаватор ЕО-2621 В-3, випуск 2007 року, заводський № [NUMBER], двигун № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Однією з умов Договору застави, передбаченою п.2.3, Заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку, якщо кошти фінансової підтримки, що забезпеченні заставою, не будуть погашені у встановлені договором фінансової підтримки строки. При частковому виконанні Заставодавцем забезпечених заставою зобов'язань, застава зберігається у початковому обсязі (п. 2.4 Договору застави). У випадку ліквідації (реорганізації) Заставодержателя зобов'язання по цьому договору переходять до його правонаступників (п. 2.9 Договору застави). Згідно п. 2.12 Договору застави у випадку невиконання Заставодавцем зобов'язань по договору фінансової підтримки Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, і реалізувати заставне майно будь-яким прийнятним способом самостійно або через третіх осіб за власним розсудом. Пунктом 2.16 Договору передбачено, що Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. За рахунок заставленого майна задовольняються вимоги Заставодержателя в повному обсязі, включаючи нараховані штрафні санкції відшкодування збитків, завданих несвоєчасним виконанням зобов'язання, необхідні витрати на реалізацію заставленого майна (п. 2.17 Договору застави). Відповідно до п.4.1 Договору № 58 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 17 грудня 2008 року датою остаточного повернення фінансової підтримки є 01 грудня 2011 року. Однак, зобов'язання щодо повернення фінансової підтримки ФГ «КІВ» не виконане. Станом на 06.11.2013 року, як повідомило Вінницьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, заборгованість з основним боргом складає 100 000 грн. Відповідно до. ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати .на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Право на звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено ст. 121 Конституції України, ст. 36 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодекс України. Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор в межах своєї компетенції має право звертатись до суду із заявою про захист прав і законних інтересів держави. Згідно ст. 36 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 р. (далі - рішення КСУ) визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю,частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Пунктом 2 резолютивної частини рішення КСУ визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади. Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади з питань аграрної політики України. Даний позов заявляється органами прокуратури на захист економічних інтересів держави, оскільки неповернення коштів фінансової допомоги тягне за собою ненадходження коштів до державного бюджету. В судовому засіданні прокурор Варчук С.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник позивача Вінницького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не з'явився, проте надав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Згідно п.2.3 зазначеного договору заставодержатель, тобто Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Вінницького відділення набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку, якщо кошти фінансової підтримки (допомоги), що забезпечені заставою, не будуть погашені в строки згідно графіку, встановленому у Договорі фінансової підтримки. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог ЦКУ чи договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ЗУ "Про заставу", що кореспондується з положеннями ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 589 ЦК України передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. У відповідності до п.9 ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір з відповідача не стягується як з інваліда другої групи ( копія посвідчення на а.с.39). На підставі викладеного,

Outcome: approved