Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Концерну „Міські теплові мережі", треті особи: КП „Наше місто" Запорізької міської ради, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Напередодні опалювального сезону 2016-2017 років відповідачем встановлено лічильник теплової енергії, що постачається до будинку [ADDRESS]. Зазначений лічильник установлено, на думку позивача, із порушеннями вимог законодавства, а саме поза межами будинку, на вулиці, без утеплення трубопроводу, внаслідок чого мають місце втрати теплової енергії. Крім того, встановлений засіб обліку спожитої теплової енергії не обладнаний приладами регулювання подачі теплоносія залежно від зовнішньої температури, отже позивач позбавлений можливості вживати заходів з економії теплової енергії. Як наслідок, позивач вважає плату за користування тепловою електроенергією, як повинна сплачуватися нею, необґрунтованою та завищеною. За зверненням позивача зазначені недоліки відповідачем не усунуто. За викладених обставин, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Концерну "Міські теплові мережі" щодо усунення недоліків щодо подачі теплової енергії до приміщень житлового будинку [ADDRESS]; зобов'язати відповідача обладнати індивідуальний тепловий пункт, оснащений приладами обліку, згідно з вимогами нормативний документів, всередині приміщення будинку [ADDRESS]; зобов'язати відповідача усунути недоліки щодо подачі теплоенергії до приміщень житлового будинку [ADDRESS]. Ухвалою суду від 16.01.2018 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та зазначено недоліки позову, які позивачем було усунуто 28.02.2018 року, шляхом подання через канцелярію суду відповідної заяви. Ухвалою судді від 12.03.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Відповідач у строк, визначений судом, правом на подання відзиву не скористався. Представник третьої особи КП "Наше місто" Запорізької міської ради суду надав письмові пояснення, в яких зазначив, що виконавцем послуг з технічного обслуговування інженерних мереж будинків, які знаходились в господарському віданні КП "Наше місто", за результатами процедури відкритих торгів став Концерн "Міські теплові мережі", який є відповідальним за встановлення лічильників та обслуговування своїх мереж. Ухвалою суду від 14.06.2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представником відповідача суду були надані письмові пояснення, відповідно до яких відповідач позовні вимоги не визнав, та зазначив, що згідно з рішенням Запорізької міської ради № 494 від 26.08.2016 року, балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] з 01.09.2016 року визнано КП „Наше місто", в компетенції якого знаходиться питання щодо утримання житлових будинків та прибудинкової території, в тому числі виконання робіт з поточного та капітального ремонту. Встановлення вузла обліку на вулиці у спеціально обладнаному шкафу не впливає на підрахунок спожитої теплової енергії, оскільки всередині він має надійну ізоляцію та не несе втрат теплової енергії у зовні, відповідно до встановлених норм ізоляції. Не має різниці, яким чином встановлений лічильник, оскільки кількість необхідної теплової енергії для споживання будинком забезпечується роботою котельної та теплових мереж, згідно затвердженого температурного графіка роботи. Регулювання температурного режиму приладу обліку не передбачено нормами проекту на його встановлення та його технічними характеристиками. Представником позивача подано відповідь на письмові пояснення відповідача, відповідно до якої, позивач не погоджується з доводами відповідача, у зв'язку з наступним. Позивач зверталася до КП „Наше місто" з приводу відновлення ізоляції трубопроводу централізованого опалення, на що отримала відповідь, у якій їй було повідомлено, що технічним обслуговуванням інженерних мереж будинків займається безпосередньо Концерн „МТМ". Відповідачем не обґрунтовано висновку про те, що не має різниці, яким чином встановлений лічильник, що суперечить чинним законодавчим нормам, відповідно до яких централізованим опаленням є послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартир, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Доводи відповідача про надійну ізоляцію приладу та відсутність втрат теплової енергії ззовні позивач вважає спростованими матеріалами справи, які підтверджують, що ізоляція трубопроводу в неналежному стані, внаслідок аварії, яка сталася в результаті проведення робіт з монтажу лічильника та трубопроводів, на розподільчому трубопроводі, що знаходиться на горищі будинку. При проведенні виконавцем - Концерном „МТМ" аварійних робіт, була майже повністю видалена теплоізоляція трубопроводу, що спричиняє додаткові втрати тепла. Представником Концерну "Міські теплові мережі" у судовому засіданні 19.09.2018 року заявлено клопотання про заміну відповідача на належного, яке судом залишено без розгляду як необґрунтоване. Представником позивача у судовому засіданні 16.10.2018 року заявлено клопотання про допит свідка, у задоволенні якого судом відмовлено. У судовому засіданні 06.11.2018 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання 06.11.2018 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд з урахуванням думки учасників справи визнав можливим провести розгляд за його відсутності з урахуванням раніше наданих пояснень. Представник третьої особи Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради у судовому засіданні 06.11.2018 року пояснив, що третя особа не є суб'єктом правовідносин, які склались між сторонами, отже жодних обов'язків з приводу забезпечення належного теплопостачання позивачу не має. Представник третьої особи КП "Наше місто" у судове засідання 06.11.2018 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що спірні правовідносини належать до сфери надання житлово-комунальних послуг, а саме: послуг у сфері теплопостачання. Зміст правовідносин становить якість надання таких послуг. Відповідачем за особовим рахунком № [NUMBER] здійснюється постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS], з тепловим навантаженням на опалення 5065 ккал/год. та опалювальною площею 53 кв.м. З лютого 2017 року зазначений рахунок оформлено на позивача [PERSON] Водночас договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між Концерном "Міські теплові мережі" та [PERSON] не укладено. Попередній договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води було укладено Концерном „МТМ" 30.08.2010 року з іншим користувачем ([PERSON].). Зазначені обставини підтверджуються методикою нарахувань за теплову енергію по договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за особовим рахунком № [NUMBER] від 30.08.2010 року за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року б/н від 16.10.2018 року, копією листа Концерну "Міські теплові мережі" на адресу позивача № О-2175/Г від 08.10.2017 року, а також визнані сторонами у справі. Також встановлено, що напередодні опалювального сезону у 2016 році відповідачем на будинок [ADDRESS] у м. Запоріжжя встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії "SHARKY 775". Вказаний прилад встановлено на вулиці у спеціально обладнаній металевій шафі, про що свідчить лист відповідача на адресу [PERSON] № И-ПГ від 22.02.2017 року, листи Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР у відповідь на звернення [PERSON] № 0-1025 від 20.05.2017 та № 0-1826 від 24.04.2017. Установлення приладу обліку здійснювалось у відповідності до Будівельних норм та правил (СНиП 2.04.14-88) та Державних будівельних норм України (ДБН В.2.5-39:2008), на підставі робочого проекту встановлення приладів обліку теплової енергії у житлових будинках [ADDRESS], затвердженого головним інженером Концерну „Міські теплові мережі". Після встановлення приладу обліку теплової енергії нарахування плати за користування нею здійснювалось на підставі показань цього приладу. Як убачається із методики нарахувань за теплову енергію по договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за особовим рахунком № [NUMBER] б/н від 16.10.2018 року заборгованість за спожиту теплоенергію з жовтня 2016 року по вересень 2018 року складає 10556,69 гривень, у той час, як сплачена сума за цей період становить 16457,93 гривень. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як стверджувала позивач в доводах, викладених в позовній заяві, а також у наданих суду поясненнях, порушення відповідачем вимог чинного законодавства при установці приладу обліку теплової енергії на вулиці, поза межами житлового будинку, а також неналежне утримання ним трубопроводів, відсутність утеплення трубопроводів, які ведуть від приладу обліку до будинку, спричиняє втрати теплової енергії та, як наслідок, завищення плати за отримані послуги. Однак, доказів на підтвердження зазначених доводів, зокрема, взаємозв'язку між встановленням приладу обліку за межами будинку, нездійсненням утеплення теплопроводів та неправильним нарахуванням плати за спожиту теплоенергію, [PERSON] суду не надала. На підставі викладеного суд приходить до висновку про недоведеність факту порушення прав позивача відповідачем, у зв'язку з наступним. До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми права, якими врегульовано надання житлово-комунальних послуг, послуг із постачання теплової енергії. Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що такими послугами вважається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець послуг - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 зазначеного закону виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). За ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Зазначеним законом закріплено право споживача на отримання послуг належної якості та відповідний обов'язок із надання таких послуг, який кореспондує цьому праву. Права споживача в сфері отримання послуг з теплопостачання також визначені п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин). Зокрема, споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами, а саме: шляхом перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг та складання за її наслідками акту-претензії. Правила користування тепловою енергією, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, у п.п. 17-21 унормовують порядок установки та експлуатації приладів комерційного обліку. Зокрема, п. 20 визначено, що облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. Із наданої відповідачем схеми межи поділу теплової мережі по [ADDRESS] вбачається, що межа балансової належності перебуває поза межами житлових будинків. Судом на підставі досліджених доказів не встановлено порушень з боку відповідача при установленні приладу обліку теплової енергії, як наслідок, відсутні підстави для зобов'язання останнього здійснити його переобладнання й відповідно - до задоволення позову в цій частині. Також судом не встановлено, що мала місце бездіяльність Концерну "Міські теплові мережі" щодо усунення недоліків подачі теплової енергії до приміщень житлового будинку [ADDRESS]. Так, законодавством визначено конкретний порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. Позивачем не надано суду належних доказів бездіяльності відповідача (як то доказів звернення до Концерну для проведення перевірки якості послуг, наявності акта-претензії, складеного за результатами такої перевірки, тощо). Суд не вважає належним та достатнім доказом такої бездіяльності лист Концерну "Міські теплові мережі" № И-ПГ від 22.02.2017, на який посилається позивач, та, в якому підтверджено неналежний стан трубопроводів, прокладених від вузла (приладу) обліку до будинку, так як зазначений лист не дає змоги встановити, в чому саме виражено неналежний стан, та, які заходи необхідно вжити для його поліпшення; як зазначений стан впливає на якість надання послуг з теплопостачання. Відтак, позов у частині визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання його усунути недоліки щодо подачі теплової енергії до будинку позивача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Норми, на які посилається позивач та якими визначено обов'язок виконавця послуг своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отримання житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини (п. 10 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у відповідній редакції), застосуванню не підлягають, так як позивачем не доведено виникнення таких неполадок з вини відповідача. Також, не підлягає застосуванню п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, з огляду на те, що сплата коштів за опалення місць загального користування будинку, як і факт здійснення заходів з їх утеплення не були предметом судового розгляду. Таким чином, суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, оцінених у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновок про необґрунтованість та недоведеність позовних, а також відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed