Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Представник Одеського державного університету внутрішніх справ звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь Одеського державного університету внутрішніх справ грошових коштів за період навчання на загальну суму 14912,88 гривень та сплаченої суми судових витрат у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно наданої суду заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію" та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України", проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2005 по 20.06.2012. У 2005 році був зарахований курсантом 1-го курсу факультету № 1 - кримінальної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня "спеціаліст" за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» до Одеського державного університету внутрішніх справ (далі - ОДУВС), був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання, про що свідчить Витяг з наказу ОДУВС від 15.08.2005 № 95 о/с. 05.10.2007 р. між Одеським юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - Виконавець), Головним управлінням МВС України в Одеській області ( далі - Замовник) та [PERSON] (далі - Особа) був укладений Договір про підготовку фахівця в Одеському юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ (далі за текстом - Договір). Згідно із п.2.3.6 Договору, Особа зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п.3.2 Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно із п. 4.1 Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу. Згідно із п.4.2 Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Пунктом 4.4 Договору встановлено, що у разі відмови Особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення суми здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2012 року згідно Витягу з наказу ГУМВС України в Одеській області № 275 о/с від 20.06.2012 р. відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України за власним бажанням. Так, відповідачем порушені умови договору, а саме п.З. Договору, в якому передбачені підстави відшкодування витрат на підготовку, а саме відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. В даному випадку відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням. У відповідності до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно із договором про підготовку фахівців в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно розрахунків вартості утримання курсанта, які були надані стороною позивача та містяться в матеріалах справи, [PERSON] повинен відшкодувати кошти у розмірі 14912,88 гривень. Також позивачем, в порядку ЦПК України та ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-УІ при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 557 від 25.05.2015 р. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що Відповідач не виконав умови Договору від 05.10.2007р. суд приходить до висновку, що позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ доведені та ґрунтуються на умовах Договору та закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved