Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому просила суд стягнути на її користь з останнього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісяця,\~до повноліття\~дитини,а також на її користь та на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 17 лютого 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Наразі, відносини між ними припинені, проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем і повністю знаходиться на її утримання. Платником аліментів відповідач не являється. Тому, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Також, позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с.34-36). Відповідачем подано суду відзив на позовну заяву (а.с.26-30). В судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, в частинні утримання позивача\~до досягнення\~дитиною трирічного\~віку, посилався на те, що його заробітна плата становить 4173 грн. 00 коп.. Іншого доходу він не має, а його вкрай малих коштів вистачає лише на їжу, предмети першої необхідності та сплату комунальних платежів. Вказав, що твердження позивача про його непоганий матеріальний стан є відвертою брехнею та не відповідає дійсності. Зазначив, що позивач проживає разом з батьками, які утримують позивача. Також повідомив, що намагається облаштувати власне житло й зробити косметичний ремонт в своїй квартирі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2018 року (а.с.7). Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої згідно з копією свідоцтва про народження є відповідач (а.с.8). Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері (а.с.4). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні положення щодо обставин, які суд враховує при визначенні аліментів передбачені пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум, зокрема, на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обовязок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Так, частиною 4 статті 84СК України регламентовано умову виникнення права дружини на утримання, зокрема, у разі проживання з нею дитини можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до положень ст 76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, виходячи з принципу справедливості і розумності, з урахуванням потреб дитини та дружини, а також можливостей відповідача, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до її повноліття та 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, на що останнім надано докази, не сплачує аліментів на утримання інших осіб, має добрий стан здоров'я, оскільки протилежного суду не подано, навіть, як пояснив, намагається здійснити косметичний ремонт в квартирі, що знаходиться в м. Кропивницькому (а.с.29). В свою чергу пропонує дружині, прожити з дитиною на отримувану соціальну допомогу 860 грн. і 1/4 частину аліментів на дитину з його заробітної плати, яка складає трохи більше 3000 грн., згідно поданої довідки від 13.02.2019 року. Суд зазначає, що у звязку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач немає змоги працювати і утримувати себе, а в добровільному порядку питання щодо утримання дружини сторони не вирішили. Доводи відповідача про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, оскільки суд ставиться до даних критично, тому в наявності всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно приписів п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців (стягненню підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.). Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.84, 180,\~182,\~183,\~191\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved