Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про зняття арешту з нерухомого майна та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження запису про арешт нерухомого майна. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1879447518223, номер запису про право власності: 32955310 кадастровий номер 1822380600:04:000:0350 площею 2 га, що розташована на території Бехівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. 29.02.2020 року позивачці стало відомо, що все її нерухоме майно арештоване Державною виконавчою службою Коростенського міськрайонного управління юстиції постановою серії АА №013743 про арешт майна від 12.08.2008 року Коростенським ДВС, за реєстраційним номером обтяження 7753328.15.08.2008 18:33:07, реєстратор: Коростенська державна нотаріальна контора Коростенського нотаріального округу. На вимогу позивача, Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відмовив у зняті арешту з майна, з підстав того, що в них на виконанні перебувало виконавче провадження № 11284701 завершено 28.12.2008 року, без зняття арешту, виконавчий лист направлено за належністю в ВДВС м. Бровари Київської області, відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", борг 100 гривень не сплачено. Наявність арешту істотно обмежує та порушує її права, як власника нерухомого майна щодо користування та розпорядження, а зняття арешту можливе лише за відповідним судовим рішенням, що й стало приводом для звернення до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила вимогу задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Коростенського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до суду не з`явився, хоч про день та розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що майно позивача [PERSON] , а саме земельна ділянка реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1879447518223, номер запису про право власності: 32955310 кадастровий номер 1822380600:04:000:0350 площею 2 га, що розташована на території Бехівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, відповідно до постанови серії АА №013743 про арешт майна від 12.08.2008 рокуВДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області накладено арешт та заборону на його відчуження, за реєстраційним номером обтяження 7753328.15.08.2008 18:33:07, реєстратор: Коростенська державна нотаріальна контора Коростенського нотаріального округу. На вимогу позивача, Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відмовив у зняті арешту з майна, з підстав того, що в них на виконанні перебувало виконавче провадження № 11284701 завершено 28.12.2008 року, без зняття арешту, виконавчий лист направлено за належністю в ВДВС м. Бровари Київської області, відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", борг 100 гривень не сплачено. У зв`язку з наявним арештом майна, позивача обмежено у праві розпоряджатися своїм майном, як однієї зі складових права власності. Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. У відповідності зі ст.319 ч.1 Цивільного кодексу України - "Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд". За нормами ст.321 ч.1, 2 Цивільного кодексу України - "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом". Згідно зі ст.59 ч.1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" - "Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини…". Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В силу частини 1 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як передбачено ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" "підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що виконавче провадження №11284701 завершено ще 28.12.2008 року та виконавчий лист направлено за належністю до ВДВС м. Бровари Київської області, відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", борг 100 гривень не сплачено. Однак, Броварський міськрайонний відділ ДВС центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) листом повідомив, що виконавче провадження №11284701 про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 100 грн. на виконання до відділу не надходило і станом на 23.03.2020 року на виконанні не перебуває. Наявність арешту істотно обмежує та порушує права власника нерухомого майна щодо можливості користування та розпорядження, а зняття арешту можливе лише за відповідним судовим рішенням. Крім того, виконавче провадження №11284701 про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 100 грн. у Коростенському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (за місцем проживання [PERSON] ) та Броварському міськрайонному відділі ДВС центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) на виконанні не перебуває, а тому необхідність у забороні на відчудження нерухомого майна [PERSON] відсутня. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як власника щодо володіння, користування та розпорядження майном. Отже, аналізуючи норми закону та надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, який підлягає задоволенню.

Outcome: approved