Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію на опалення та гарячу воду у розмірі 9419,48 гривень. Позовні вимоги мотивуються тим, що відповідно до особового рахунку, за яким обліковуються надані відповідачу послуги теплової енергії, відповідач оплачував послуги частково, внаслідок чого утворилась заборгованість.. Представник позивача, як на матеріально-правову підставу свого позову, посилається на ст.ст.525,526 ЦК України, ст.162 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що з 2004 року він не отримує послуг з теплопостачання та гарячої води, в 2012 році відповідач демонтував систему опалення та водопостачання гарячої води ьез дозволу відповідних інстанцій. Судом встановлено: Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" створено на підставі рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. за № 101-V, шляхом злиття КП "Одесатеплоенерго" та КП "Одестеплокомуненерго". Згідно п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Рішенням Одеської міської ради №173-V від 05.04.2007 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса", Комунальне підприємство "Теплопостачання м. Одеси" визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Відповідач проживає та зареєстрований: [ADDRESS]. Даний будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади та його теплопостачання забезпечує КП "Теплопостачання міста Одеси". Відповідачу було відкрито особовий рахунок [NUMBER], за яким обліковуються надані у послуги з теплопостачання. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від 24.06.2004 р., споживач зобов'язаний "сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, установлені договором або законом". Частиною 3 ст.20 Закону України Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач зобов'язаний "укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору". Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до п. 18, 20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення", затверджених Кабінетом міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідач не надав належних та допустимих доказів не отримання ним послуг від позивача. Отже, отримуючи послугу з постачання теплової енергії, відповідач не здійснював оплату за отримані послуги, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період з 01.10.2007 р. по 01.04.2014 р. у розмірі 9418,48 грн., відповідно до довідки розрахунку від 27.03.2014 року. Заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності відповідач не надав. Позивач свої обов'язки виконує в повному обсязі, а відповідач, в порушення своїх обов'язків, несвоєчасно вносить оплату за надані послуги, що суперечить ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім цього, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від зобов'язань. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Outcome: approved