Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 21.07.2010 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з нею та їх онукою [PERSON] та правнукою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (довідка Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 26.06.2018 року №592). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Китайгород вул.[ADDRESS], 32 Царичанського району Дніпропетровської області, які належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.09.1989 року; - земельна ділянка, площею 2,5378 га, розташована на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09 лютого 2004 року. За життя 25 червня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами заповів [PERSON], їх онуці та третій особі в даній справі, земельну ділянку - [PERSON], їх сину та третій особі в даній справі, та грошові вклади заповів [PERSON], їх дочці та третій особі в даній справі. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №357. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона спадщину прийняла, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, також подавши до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк заяви про відмову від прийняття спадщини на мою користь. Отже, вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка. Інших спадкоємців за законом чи які б мали право на обов'язкову частку в спадщині немає. Звернувшись 18 червня 2018 року до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Кравчук С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала постанову нотаріуса від 18.06.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки маються розбіжності в написанні по батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть, в свідоцтві про одруження та в правовстановлюючих документах на спадкове майно, а саме: в свідоцтві про смерть - «[PERSON]», в документах - «Селіверстович». Також, є розбіжності в зазначенні адреси, за якою розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: у правовстановлюючому документі назва вулиці зазначена «Рудьківська», а на даний час назва вулиці - «[ADDRESS]». Відповідно до довідки виконкому Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 26.06.2018 року №591, відомості в якій вказані згідно погосподарської книги [NUMBER] за 2010 рік, по батькові її чоловіка вказане саме «[PERSON]». Також, відповідно до копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера по батькові її чоловіка - «[PERSON]». Отже, розбіжності в написанні по батькові її чоловіка, які маються у свідоцтві про смерть, свідоцтві про одруження та в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок є технічними помилками. Також, згідно з копією рішення Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №65-12/23скл від 23.04.1990 року [ADDRESS] перейменовано на вул.[ADDRESS]. При цьому, Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок було видано спадкодавцю 11.09.1989 року. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1268 ЦК України, прохає суд встановити факт реєстрації шлюбу між нею та померлим чоловіком [PERSON], факт належності правовстановлюючого документа спадкодавцю та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, прохає їх задовольнити та, враховуючи визнання позову відповідачем, повернути позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме: 352,40 грн. та 538,99 грн. Представник відповідача - виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області в підготовче засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з'явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у підготовчому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 21.07.2010 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з позивачем та їх онукою [PERSON] та правнукою [PERSON], третіми особами в даній справі за адресою: [ADDRESS] (довідка Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 26.06.2018 року №592). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Китайгород вул.[ADDRESS], 32 Царичанського району Дніпропетровської області, які належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.09.1989 року (а.с.23); - земельна ділянка, площею 2,5378 га, розташована на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09 лютого 2004 року (а.с.20). За життя 25 червня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами заповів [PERSON], третій особі в даній справі, земельну ділянку - [PERSON], третій особі в даній справі, та грошові вклади заповів [PERSON], третій особі в даній справі. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №357 (а.с.19). Позивач, у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, спадщину прийняла, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи в даній справі, відмовилися від прийняття спадщини, також подавши до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] Інших спадкоємців за законом чи які б мали право на обов'язкову частку в спадщині немає. Позивач, звернувшись 18 червня 2018 року до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Кравчук С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала постанову нотаріуса від 18.06.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки маються розбіжності в написанні по батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть, в свідоцтві про одруження та в правовстановлюючих документах на спадкове майно, а саме: в свідоцтві про смерть - «[PERSON]», в документах - «Селіверстович». Також, є розбіжності в зазначенні адреси, за якою розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: у правовстановлюючому документі назва вулиці зазначена «Рудьківська», а на даний час назва вулиці - «[ADDRESS]» (а.с.10, 11). Відповідно до довідки виконкому Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 26.06.2018 року №591, відомості в якій вказані згідно погосподарської книги [NUMBER] за 2010 рік, по батькові померлого спадкодавця [PERSON] вказане саме «[PERSON]». Також, відповідно до копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера по батькові померлого спадкодавця [PERSON] - «[PERSON]». Отже, розбіжності в написанні по батькові спадкодавця, які маються у свідоцтві про смерть, свідоцтві про одруження та в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок є технічними помилками (а.с.13-18). Також, згідно з копією рішення Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №65-12/23скл від 23.04.1990 року [ADDRESS] перейменовано на вул.[ADDRESS] (а.с.27, 28). При цьому, Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок було видано спадкодавцю 11.09.1989 року. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції... до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] слід повернути позивачу [PERSON] 50 відсотків від суми сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 352 грн. 40 коп. в ПАТ КБ "Приватбанк" згідно квитанції № 0.0.1086108336.1 від 17.07.2018 року на рахунок №31210206004353, код банку 899998, ЄДРПОУ 37901650, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач - Царичанське УК/Царичанський район/22030101, та в розмірі 538 грн. 99 коп. в АТ "Ощадбанк" згідно квитанції №21 від 04.07.2018 року на рахунок №31210206004353, код банку 899998, ЄДРПОУ 37901650, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач - Царичанське УК/Царичанський район/22030101. На підставі викладеного,

Outcome: approved