Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за нею право власності на 3/4 житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] та своєї матері [PERSON] [INFO] помер її батько - [PERSON] . До дня смерті батько проживав та був зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок побудував за час подружнього проживання із своєю дружиною [PERSON] , а отже житловий будинок є спільною власністю подружжя. Таким чином спадкове майно, на яке відкрилась спадщина після смерті батькаскладалось із 1/2 житлового будинку [ADDRESS] . Інша 1/2 частина цього будинку належала його дружині [PERSON] , як частка в спільному майні подружжя. За життя заповіту батько не склав. До дня смерті батька з ним постійно проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та вона - дочка [PERSON] , інші діти проживали окремо та були зареєстровані за іншими адресами. Після смерті батька вони з матір`ю вступили у володіння спадковим майном, а саме Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , що залишилась після його смерті. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті батька, якими були його діти- [PERSON] , [PERSON] (помер 2014 року), [PERSON] , [PERSON] (помер 2013 року), [PERSON] не прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не звернулись до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та не вступили у володіння спадковим майном, а отже вважаються такими, що не прийняли спадщину. [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя її мати заповіту також не складала. До дня смерті вона проживала та була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] . Разом з матір`ю за цією адресою проживала та була зареєстрована лише вона, інші діти (її брати та сестри) проживали окремо та були зареєстровані за іншими адресами. Спадковим майном на яке відкрилась спадщина 21.10.2010 року (в день смерті матері) було ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] ,в тому числі 1/2 частини житлового будинку, яка належала матері як частка в спільному майні подружжя та ј, що була успадкована матір`ю після смерті чоловіка. Отже, вона як спадкоємець першої черги за законом, після смерті матері [PERSON] , постійно проживаючи разом із матір`ю на час відкриття спадщини - прийняла спадщину. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті матері, якими були її діти, а саме: [PERSON] , [PERSON] (помер 2014 року), [PERSON] , [PERSON] (помер 2013 року), [PERSON] не прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки такі не проживали постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у визначений законом шестимісячний строк не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отже інші спадкоємці першої черги за законом після смерті матері, якими були її діти вважаються такими, що не прийняли спадщину після смерті матері. 08 квітня 2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кенцало Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язкуіз відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. 03 липня 2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кенцало Л.В із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить позов задовольнити. Справа поступила в провадженні судді Гоцка В.І. 03.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за нею право власності на 2/6 частин житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за нею право власності на 1/2 (3/6) частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що 23.07.2014 року Яворівський районний суд Львівської області ухвалив рішення про задоволення позову [PERSON] до Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Позивачка [PERSON] фактично обманула суд і приховала той факт, що є ще 5 спадкоємців спірного будинку, що фактично вона з народження і до сьогодні, а після одруження з чоловіком проживають в даному будинку, користуються земельними ділянками, підтримують будинок в належному стані, проводять ремонтні та будівельні роботи, доглядали за батьками, а тому суд виніс необ`єктивне рішення, яке 26 лютого 2015 року було скасовано та постановлене нове рішення Апеляційного суду Львівської про відмову в позові [PERSON] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення Апеляційного суду Львівської області залишено без змін. Згідно волі їхніх батьків [PERSON] та [PERSON] вона із [PERSON] мали отримати спадкове майно: батьківський будинок і землю. Вона з відповідачем доглядали за хворими батьками. [PERSON] зареєстрована в спірному будинку, хоча живе у м. Львові. Після смерті матері, в сільській раді та нотаріуса їм повідомили, що на спадкове майно - житловий будинок з будівлями та спорудами, який фактично будували їхні батьки, немає жодних правовстановлюючих документів. Відповідач мала виробити ці документи, а після того оформити спадщину на них двох. Вона обманула її, документів не виробляла, а звернулася до суду про визнана права власності на будинок лише на неї одну, зловмисно приховала перед судом факт наявності інших спадкоємців та факт його фактичного проживання і прийняття спадщини. У всіх документах, зокрема в позові вона вказала свою фактичну адресу проживання [ADDRESS] . Зазначає, що вона народилася та проживає в с. Оселя, до 1997 року була зареєстрована у спірному будинку, а з 1997 року проживає в будинку без реєстрації. Вона та члени її сім`ї належно доглядали та доглядають за будинком та допоміжними приміщеннями, провели ремонтні роботи, поміняли старі вікна на пластикові, провели будівельні роботи в сараї, капітальний ремонт криниці, встановили цегляний туалет, побудувалимуровану альтанку, поміняли електропроводку тощо. Вони систематично обробляють земельні ділянки, а тому вона фактично прийняла спадщину. В будинку знаходиться їхнє майно, вони доглядали та піклувалися батьками до їхньої смерті. Її брат - [PERSON] був онкохворим, і вона до смерті доглядала за хворим братом, який також проживав в с. Оселя. Вона спадкоємець першої черги по закону і фактично прийняла спадщину. [INFO] помер її батько [PERSON] , який з матір`ю збудували житловий будинок в [ADDRESS] , а отже будинок з господарськими спорудами є спільною сумісною власністю їхніх батьків. Спадкоємцями батька були: мати [PERSON] , [PERSON] (зареєстрована в будинку, але проживала у м. Львові ) та вона, яка проживала з батьками і фактично прийняла спадщину. Отже, Ѕ частина будинку, яка належала батькові мала бути розподілена по 1/6 кожному. Спадщину вони не оформляли, оскільки жива була мати і вони домовились, що будуть оформляти на прохання матері на неї та відповідача. [INFO] померла їхня мати [PERSON] , однак на спадкове майно немає жодних правовстановлюючих документів. Частка матері в будинку складала 4/6 частини будинку, а отже по 2/6 частині на кожного на неї та відповідача. На час відкриття спадщини як за батьком так і за матір`ю вона проживала разом з ними і прийняла спадщину, а тому частка в спадковому майні за померлими батьками складає: Ѕ частина будинку з господарськими спорудами [PERSON] , 1/2 частина будинку з господарськими спорудами її. Ухвалою суду від 27.01.2016 року заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Гоцка В.І. як головуючого по вказаній цивільній справі задоволено, справу передано в канцелярію Яворівського районного суду Львівської області для визначення автоматизованою системою документообігу суду іншого судді для розгляду цієї цивільної справи. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №1 від 27.01.2016 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2016 року, цивільну справу передано судді Варениці В.С. 10.03.2016 року відповідач [PERSON] на адресу суду скерувала письмові пояснення, у яких зазначила, що [PERSON] та [PERSON] є її сестрами. По суті первісного позову щодо визнання за [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батьків повідомила, що [INFO] помер їхній батько, який до дня смерті проживав у спірному житловому будинку. На час смерті батька з ним спільно проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Інші діти батьків, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на час смерті батька проживали окремо, зі своїми сім`ями. Спадщину, яка залишилась після смерті батька, вона як спадкоємець першої черги за законом не приймала, оскільки вона не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та не вступила у володіння спадковим майном. Аналогічно не прийняли спадщини після смерті батька і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адже вони також до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертались та не вступили у володіння житловим будинком в якому проживав батько. Після смерті батька, вона, її сестра [PERSON] , як зрештою і брати тільки приїжджали провідувати свою матір [PERSON] в с. Оселя. [INFO] померла їхня мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала у житловому будинку [ADDRESS] . Заповіту матір не складала, на день смерті разом з матір`ю проживала та була зареєстрована лише [PERSON] , інші брати та сестри проживали окремо. На скільки їй відомо, ніхто із спадкоємців першої черги за законом після смерті матері, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, окрім [PERSON] , не звертався. Вважає, що у зв`язку із поданням [PERSON] даного позову права [PERSON] та [PERSON] , а також її права не порушуються, [PERSON] , як спадкоємець за законом першоїчерги прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , а відтак вона не заперечує щодо задоволення первісного позову про визнання за [PERSON] права власності на спірний житловий будинок. Стосовно зустрічної позовної заяви [PERSON] то такі позовні вимоги заперечує,оскільки в заяві викладено неправдиві обставини, в тому числі щодо фактичного проживання [PERSON] в спірному житловому будинку. Такі обставини не відповідають дійсності, адже [PERSON] після свого одруження змінила місце свого проживання та проживає по даний час в [ADDRESS] . Наданий [PERSON] акт обстеження складені із слів сусідів, кожен з яких перебуває в родинних стосунках з [PERSON] , а тому повинні критично оцінюватись судом. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] не приймала спадщини після смерті батька та матері, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] слід відмовити. Просить розгляд справи проводити у її відсутності. В судовому засіданні 10.03.2016 року представник позивача за первісним позовом подав заперечення на зустрічну позовну заяву, аналогічну первісному позову. Додатково зазначив, що безпідставним є покликання [PERSON] на довідку Рогізненської сільської ради №3199 від 27.11.2015 року, оскільки така містить суперечливі дані, в довідці зазначено, що начебто [PERSON] з 1997 року по теперішній час проживає без реєстрації в буд. [ADDRESS] , проте довідка суперечить акту обстеження на підставі якого така довідка видавалась, оскільки зі змісту акту від 26.11.2015 року не вбачається відомостей про фактичне проживання без реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №376 від 11.10.2016 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016 року, у зв`язку із закінченням повноважень судді Варениці В.С. справу передано судді Швед Н.П. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №236 від 28.02.2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 року, у зв`язку із закінченням повноважень судді Швед Н.П. справу передано судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою суду від 15.03.2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 29.11.2019 року [PERSON] на адресу суду скерувала заяву в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України, в якій просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] за померлими батьками - [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських споруд заадресою: [ADDRESS] після померлих батьків - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 29.11.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 25.02.2021 року у цивільній справі третю особу Рогізненську сільську раду Яворівського району Львівської області замінено на її правонаступника - Яворівську міську раду Львівської області. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позов підтримав та пояснив, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Спірний житловий будинок перебував у спільній власності подружжя її батьків. Після смерті батька позивача спадщину прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , оскільки проживали разом із спадкодавцем. Матері належало ѕ спадкового майна, а позивачу ј. [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована на час смерті батьків. Після смерті матері інші діти подружжя спадщини не прийняли. У квітні 2014 року позивач звернулась до приватного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. В липні 2014 року вона звернулась до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька, однак їй також було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Після чого [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності, рішення суду було скасовано лише з тих підстав, що не було залучено інших потенційних спадкоємців. Спірний житловий будинок не був колгоспним двором. У 1997 році відповідач [PERSON] знялась із реєстрації та на момент смерті батька та матері не проживала та не була зареєстрована у житловому будинку. В акті сільської ради вказано, що відповідач приїжджає, однак у зустрічному позові зазначає, що постійно проживає. Щодо вимоги про встановлення факту прийняття спадщини зазначає, що відповідно до п. 23 ППВС факт прийняття спадщини не встановлюється, встановлюється факт спільного проживання. Щодо вимоги про визнання права власності відповідач приїжджала, однак постійно не проживала, а відтак відсутні підстави для визнання за нею право власності. На момент смерті батька [PERSON] проживала у [ADDRESS] , її діти відвідували школу у м.Львові. Після смерті матері відповідач до нотаріальної контори не зверталась, з матір`ю не проживала. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, хоча мало бути відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого строку. Просить первісний позов задовольнити, а у зустрічному - відмовити. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов заперечила, зустрічний підтримала та пояснила, що спірний житловий будинок був збудований батьками [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги. [PERSON] народилась в с.Оселя та до 1997 року була там зареєстрована, однак і після цього продовжувала проживати у вказаному будинку разом із батьками. [PERSON] з чоловіком проживає в трикімнатній квартирі у [ADDRESS] , а [PERSON] має квартиру у [ADDRESS] , де проживає [ADDRESS] з 1997 року по 01.11.2006 року проживала без реєстрації саме [PERSON] , саме вона і приїжджала до батьків, а [PERSON] проживала у спірному будинку. [PERSON] разом із чоловіком та батьками в [ADDRESS] засаджували сад, здійснювали добудову, збудували альтанку, літню кухню, монтували проводку. На даний час у будинку проживає [PERSON] з чоловіком та повністю утримує будинок. На час смерті батьків вона також проживала у будинку. Між [PERSON] та [PERSON] була домовленість, що саме [PERSON] виготовить документи на будинок, тому [PERSON] не зверталась до нотаріуса, однак [PERSON] обманним шляхом оформила право власності на себе. В подальшому рішення суду було скасовано. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що постійно проживала в с.Оселя, працювала у м.Львові позмінно, інколи залишалась у м.Львові на ночівлю. Діти навчались у школі у м.Львові та у цей час вони з чоловіком чергувались хтось залишався у м.Львові, а хтось їхав у село. На час смерті батька і матері постійно проживала у спірному будинку, хоча зареєстрована була у Львові на вул. Ряшівській. Просила у первісному позові відмовити, а зустрічний задовольнити. Відповідач за первісним позовом, третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду скерувала заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представник третьої особи Яворівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання в якому просить розгляд справи проводити у їхній відсутності та винести рішення на підставі наявних у справі документів. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, на адресу суду скерували заяви про розгляд справи у їхній відсутності, первісний позов підтримують в повному обсязі, просять такий задовольнити, щодо зустрічного позову заперечують та просить у задоволенні такого відмовити. Свідок [PERSON] показав у судовому засіданні, що він є чоловіком відповідачки за первісним позовом [PERSON] , що вони з дружиною постійно допомагали її батькам, дивилися за худобою, жили у Львові, однак постійно хтось з них приїжджав до батьків в село і ночував там, більше в селі проживала його дружина, коли він приїжджав то робив усю сільську роботу, а позивач коли приїжджала, то лише відпочивала. Позивач [PERSON] жила у них у Львові з 1998 по 2007 роки, потім вийшла заміж і пішла до чоловіка. За час життя батьків він копав криницю, садив дерева, доглядав хворого свекра і в той період ніхто з родичів не допомагав. У період 1992-1994 дружина перебувала у декреті і жила в селі з батьками, у 1994 році вони отримали квартиру у [ADDRESS] у якій він зареєструвався у 1994 році, а дружина у 1997. Він працював у Львові, їх з відповідачкою [PERSON] діти 1992 р.н та 1994 р.н. ходили і закінчили школу у Львові на вул. Патона. У цей час він з дружиною мінялися і їздили в село жити до її батьків по черзі. Ховали батьків разом, всією родиною. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.1972 року, [PERSON] народилась [INFO] . Її батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.04.2007 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.04.2007 року, про що складено актовий запис №75. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.12.1974 року, [PERSON] народилась [INFO] . Її батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.01.1992 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.01.1992 року, про що складено актовий запис №1. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2014 року, виданого повторно, [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років, про що виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області складено актовий запис №7. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2010 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 70 років, про що Рогізненською сільською радою Яворівського району Львівської області складено актовий запис №38. Право власності на житловий будинок належним чином не оформлено, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 10.04.2017 року. Відповідно до довідки №616 від 02.04.2014 року, виданої Рогізненською сільською радою Яворівського району Львівської області, [PERSON] на момент смерті проживав разом із дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №173 від 10.04.2014 року, вартість житлового будинку в [ADDRESS] складає 76373 грн. Відповідно до довідки №3199 від 27.11.2015 року, виданої Рогізненською сільською радою Яворівського району Львівської області, [PERSON] народилась в с.Оселя Яворівського району Львівської області, із народження до [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , а з 1997 року по теперішній час проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 26.11.2015 року, комісія Рогізненської сільської ради встановила, що у вказаному житловому будинку зареєстрована [PERSON] , однак в тому ж будинку фактично проживає [PERSON] з чоловіком [PERSON] , які зареєстровані в м.Львові. Зі свідчень сусідів встановлено, що вони постійно приїжджають в с.Оселя, обробляють земельну ділянку, ремонтували будинок, доглядали за батьками до їх смерті. Відповідно до довідки № 973 від 04.04.2016, виданої Рогізненською сільською радою Яворівського району Львівської області, [PERSON] до дня смерті батька [PERSON] , який помер 2003 року, проживала разом з ним без реєстрації в [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 974 від 04.04.2016, виданої Рогізненською сільською радою Яворівського району Львівської області, [PERSON] до дня матері [PERSON] , яка померла 2010 року, проживала разом з нею без реєстрації в [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37106050 від 08.04.2014 року, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №12/2014 (55955136). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37781390 від 03.07.2014 року, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №20/2014 (56261382). Як вбачається з погосподарської книги за 1991-1995 роки по с.Оселя, даний житловий будинок відносився до майна колгоспного двору, станом на 01.01.1995 року головою господарства був [PERSON] (працював різноробочим колгоспу «Правда»), членами були: його дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] та донька [PERSON] . Відповідно до виписки із трудової [PERSON] , 1935р.н., відомості щодо працевлаштування або членства [PERSON] в колгоспі відсутні. Згідно із відповіддю Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області №163 від 12.04.2016 року, книги погосподарського обліку Рогізненської сільської ради за 1970-1973 роки та за 1974-2000 роки по господарству головою якого був [PERSON] не збереглись; інформація про те, чи був [PERSON] членом або робітником КСП «Правда» у книгах обліку розрахунків з членами колгоспу відсутня. Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Для з`ясування питання правильності віднесення спірного будинку до суспільної групи господарств «колгоспний двір» необхідно записи в погосподарській книзі оцінювати в сукупності з іншими доказами. Відповідно до п. 20 "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів", затверджених Постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69, в графі "суспільна група господарства" записується станом на 1 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства. Згідно погосподарської книги головою вищезгаданого колгоспного двору був [PERSON] , який не був членом колгоспу, матеріали справи протилежного не містять. В графі місце роботи голови зазначено колгосп «Правда», посада різноробочий, однак у виписці із трудової книжки [PERSON] тау книгах обліку розрахунків з членами колгоспу такі відомості відсутні. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] (голова двору) не працював у колгоспі та не був членом колгоспу, відомості про те, що працюючі члени колгоспу проживали в даному господарстві відсутні, у зв`язку з чим вищезгаданий двір не міг бути колгоспним, а відтаксуд дійшов висновку про те, що вказане господарство не було колгоспним двором, а тому неможливо застосувати до спірного домогосподарства статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року. Згідно із відповіддю на запит №141 від 21.03.2016 року, наданою Львівською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №15 з поглибленим вивченням англійської та французької мов Львівської міської ради, [PERSON] , 1992 р.н., навчався в школі з 01.09.2000 року по 20.06.2008 року, [PERSON] , 1994 р.н., навчалась в школі з 01.09.2001 року по 13.05.2012 року. Відповідно до відповіді за запит №373 від 21.11.2019 року, наданої Ліцеєм №15 Львівської міської ради, у [PERSON] та [PERSON] , які навчались у ССЗШ №15 згідно Алфавітної книги та класних журналів вказана адреса проживання: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.08.2018 року, [PERSON] помер [INFO] , у віці 53 роки, про що складено актовий запис №25. Із матеріалів спадкової справи №20/2014, заведеної 03.07.2014 року після смерті [PERSON] , вбачається, що 03.07.2014 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] 11.12.2015 року до приватного нотаріуса звернулась [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . 14.12.2015 року [PERSON] рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Кенцало Л.В. рекомендовано [PERSON] звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи № 12/2014, заведеної 08.04.2014 року після смерті [PERSON] , вбачається, що 08.04.2014 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ст.1218 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно до вимог ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ст. ст. 76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 2, 23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Разом з цим, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, довідка Рогізненської сільської ради № 3199 від 27.11.2015, наявна в матеріалах справи, не може свідчити про те, що [PERSON] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, оскільки актом обстеження такий факт спростовується, [PERSON] за вказаною адресою не проживала, а лише постійно приїжджала. Вказане в судовому засіданні також показав свідок [PERSON] , який пояснив, що його дружина часто приїжджала до батьків, також він з нею чергувався і приїжджав до її батьків, однак постійного проживання її в селі з батьками на момент смерті батька та матері не підтвердив, підтвердив, що він працював у Львові, їх з [PERSON] діти навчалися в школі у Львові у період, який охоплював час смерті батька і матері відповідачки [PERSON] . Також суд критично оцінює довідку Рогізненської сільської ради № 973, видану у 2016 році про проживання [PERSON] до дня смерті батька [PERSON] , який помер 2003 року, разом з ним без реєстрації за адресою [ADDRESS] та довідку Рогізненської сільської ради № 974, видану у 2016 році про проживання [PERSON] до дня смерті матері [PERSON] , яка померла 2010 року разом з нею без реєстрації за адресою [ADDRESS] , оскільки [PERSON] у вказаний період була зареєстрована з своєю сім`єю за іншою адресою у [ADDRESS] , факт проживання з спадкодавцем не встановлювався , відтак суд не може прийняти зазначені довідки на підтвердження постійного місця проживання відповідачки [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Надані [PERSON] квитанції на оплату комунальних послуг за адресою спірного будинковолодіння не підтверджують факт проживання без\~реєстрації на\~момент смерті\~спадкодавця [PERSON] ,\~оскільки такі\~датовані 2014\~роком, а батько [PERSON] помер [INFO] . Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Позивач за зустрічним позовом не надала суду жодних належних та допустимих доказів того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, окрім того остання зареєстрована за іншою адресою ніж та за якою проживав спадкодавець. Оскільки доказів на підтвердження факту вступу в управління та володіння спадковим майном позивач за зустрічним позовом суду не надала, підстав вважати, що вона вступила у володіння та управління спадковим майном за ст. 1268 ЦК України немає. Тобто, факт прийняття спадщини за правилами ст.1268 ЦК України не доведений, отже, спадщина фактично не прийнята. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що у задоволенні зустрічної позовної вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , слід відмовити. Щодо вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] суд встановив наступне. Відповідно до п. 23 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 встановлено: якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав. Щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Враховуючи, що спадщина після смерті матері [PERSON] , відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК України від 2004 року, а тому суд не може встановлювати факт прийняття спадщини. З огляду на викладене, вимога зустрічної позовної заяви [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] в межах строку встановленого ст. 1270 ЦК України із заявою про прийняття спадщини не зверталася, доказів того, що на час смерті батьків проживала разом із ними не подала, факт прийняття спадщини судом не встановлено, а тому вона вважається такою, що не прийняла спадщини. Відтак відсутні підстави для визнання за [PERSON] права власності на частку у спадковому майні. Щодо первісного позову [PERSON] суд зазначає наступне. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому було набуте спірне майно. Відповідно до ст.22 КпШС України (в ред.1963 р.) аналогічної норми ст.60 СК України, ст.368 ЦК України, які регулюють правовідносини щодо режиму спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу майно,придбане подружжям в період шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). При розділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що встановлено ст.28 КпШС (в ред.1963 р.) та ч.1 ст.70 СК України та ст.372 ЦК України. Судом з матеріалів справи з`ясовано, що шлюбний договір між [PERSON] та [PERSON] не укладався, доказів про домовленість між ними щодо іншого розміру їх часток у спільній сумісній власності не надано. З наведеного суд встановив, що за відсутності спору між [PERSON] та [PERSON] про розмір їх часток, домовленості між ними щодо іншого розміру їх часток, частки [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, який був набутий ними у власність в період зареєстрованого шлюбу та є предметом цього спору, є рівними, по 1/2 частині у кожного. Згідно роз`яснень в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину, закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно ст.1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Як передбачено ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст.1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить 1/2 частина спірного будинковолодіння. Спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом дружина [PERSON] та донька [PERSON] , які проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,кожен із них успадкував по 1/4 частки від спадкового майна [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , якими були його діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не прийняли спадщину після смерті батька, оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не звернулись до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та не вступили у володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить ѕ частини спірного будинковолодіння. Спадщину прийняла спадкоємиця першої черги за законом донька [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , якими були її діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не прийняли спадщину після смерті матері, оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не звернулись до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та не вступили у володіння спадковим майном. Посилання сторони відповідача за первісним позовом на акт ОСББ «Титан» від 31.03.2016 року, у якому сусіди підтвердили, що [PERSON] , 1972 р.н. проживала без реєстрації з 1997 року по 01.11.2006 рік за адресою: [ADDRESS] , як на доказ у справі, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначений акт є недопустимим та недостовірним, в розумінні ст.ст.78, 79 ЦПК України доказом, оскільки такий не оформлений належним чином, зокрема у такому відсутні паспортні дані сусідів, що підписали акт, що унеможливлює встановити їх особу. Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок унеможливлює належне оформлення спадкових прав, постанова нотаріуса про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] на частки,що належали спадкодавцям у спільній сумісній власності,перешкоджає позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб та є підставою для визнання за нею права власності на успадковані частки у спадщині після смерті батьків, які в сукупності складають спадкове майно в цілому, що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. У зв`язку із задоволенням первісного позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору, відповідно дост. 141 ЦПК України, покладаються на відповідачів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про судові витрати, які слід стягнути з відповідача, у разі відмови у позові - судовий збір не відшкодовується позивачу. На підставі ст.ст.16,370,1217,1223,1261,1266,1268 ЦК України,ст. ст. 60,70 СК України,ст. ст. 12,13,76,81,141, 258,259,265,353,355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved