Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Перший заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом до [PERSON] в інтересах держави в особі Комунальної установи «Козельщинська центральна районна лікарня» і прохав стягнути 483,98 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину і судові витрати. Позов вмотивовано тим, що [PERSON], 23.02.2016 року близько 15 години, на вулиці села Лутовинівка, Козельщинського району Полтавської області, зустрівши [PERSON] на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] два удари рукою у щелепу, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи зліва в зоні кута, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які потягли довготривалий розлад здоровя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічно-гінекологічному відділенні Козельщинської центральної районної лікарні з 23.02.2016 р. по 24.02.2016 р.. Витрати на стаціонарне лікування [PERSON], склали 483,98 грн., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Прокурор Кобеляцької місцевої прокуратури у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з мотивів викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Представник Комунальної установи «Козельщинської центральної районна лікарні» в судове засідання не зявився про місце і час розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, [PERSON] Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної [PERSON] Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 Постанови ВСУ N 11 від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно п.3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 25.03.2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за те, що він\~ \~\~23.02.2016 року близько 15 години, на вулиці села Лутовинівка, Козельщинського району Полтавської області, зустрівши [PERSON] на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] два удари рукою у щелепу, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи зліва в зоні кута, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які потягли довготривалий розлад здоровя. В судовому засіданні встановлено, що потерпілий від злочину [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні хірургічно-гінекологічному відділенні Козельщинської центральної районної лікарні з 23.02.2016 р. по 24.02.2016 р.. Витрати на лікування [PERSON] склали 483,98 гривень, що підтверджується довідкою Козельщинської ЦРЛ від 02.03.2016 року № 013-10/488 ( а.с.5). Оскільки відповідач [PERSON] не відшкодував шкоду завдану внаслідок вчинення ним злочину в сумі 483,98 грн., позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і підлягають до задоволення. Судовий збір по справі в розмірі 551,20 грн. підлягають до стягнення з відповідача на підставі ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved