Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

27.02.2018 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гаренко Н.В. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 23.02.2010 року, відповідно до укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зобов'язалась щомісячно здійснювати погашення заборгованості. Однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31.12.2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 56198,71 грн., яка складається з наступного: 5109,29 грн. - заборгованість за кредитом, 44647,52 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3289,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2652,32 грн. штраф (процентна складова). Тому, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. 29.05.2018 року представником відповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що в задоволені позову ПАТ «КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити в повному обсязі. 10.07.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідного до якого представник позивача Гаренко Н.В. просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засіданні представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує тому, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] про час та дату слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду клопотання про застосування ч.3 ст. 551 ЦК України (зменшення неустойки) у зв'язку з тим, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, клопотання про застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору та отримання з цих підстав відповідачем [PERSON] кредитних коштів знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, оскільки 23.02.2010 року відповідно до укладеного договору [PERSON] було отримано кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язалась щомісячно здійснювати погашення заборгованості, що підтверджується заявою про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в ПриватБанку від 23.02.2010 року (а.с.с. 11, 12), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.13-18). Відповідно до ст. 627-629,638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки сторони досягли всіх визначених ст. 1054 ЦК України істотних умов кредитного договору, підписали договір, суд вважає, що факти укладення кредитного договору знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Разом з тим, відповідач [PERSON] була письмово ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовною сукупною вартістю споживчого кредиту, що підтверджується її заявою згідно якої вона ознайомилась з Умовами та Правилами надання банкіських послуг в КБ»ПриватБанк» та приєдналась до них, а отже ознайомилась зі всіма його перевагами та недоліками що підтверджується заявою (а.с.12). Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Правил надання банківських послуг Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і він надає йому право в будь-який момент цей ліміт змінити (зменшити, збільшити). Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 6.6 умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 8.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. Відповідно до п. 5.6 правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 5.7 правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Тому суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язальні правовідносини щодо кредитного договору, позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів відповідачу, а у відповідача виникло зобов'язання повернути кредит, відсотки, комісії, інші визначені договором платежі. Доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] порушила взяті на себе за договором зобов'язання, також знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак відповідач свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31.12.2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 56198,71 грн., яка складається з наступного: 5109,29 грн. - заборгованість за кредитом, 44647,52 грн. - заборгованість по відсоткам на поточну заборгованість, 3289,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 2652,32 грн. (а.с. 8-10). За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Зі змісту заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог та наданого банком розрахунку встановлено, що заборгованість [PERSON] складається із заборгованості за кредитом - 5109,29 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 44647,52 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3289,58 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 2652,32 грн. Тобто заборгованість за кредитним договором та її складові були визначені умовами договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України, з урахуванням статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Оскільки заборгованість за процентами за користування кредитом, яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON], не є неустойкою в розумінні статті 549 ЦК України, то її розмір не може бути зменшено на підставі частини третьої статті 551 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 травня 2015 року по цивільній справі № 202/6285/15-ц, провадження № 61-996св 18, яка є обов'язковою для всіх судів України. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що згідно ст. 10536-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або зміненою. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Підчас укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 2.5 в місяць або 30% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (а.с. 54-65). Повідомлення про підвищення процентної ставки було направлено 01.09.2014 року, 01.04.2015 року, з заявою про розірвання кредитного договору від відповідача [PERSON] до Банку не надходило, після підвищення процентної ставки відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких 16.04.2015 року, що являється підтвердження прийняття діючих умов договору (а.с. 66-67). Тому, посилання представника відповідача про зменшення розміру неустойки 44 647, 52 грн., яка значно перевищує розмір кредитної заборгованості, є безпідставним. Щодо стягнення з відповідача судових штрафів в загальному розмірі 3152,32 грн., то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15, яка є обов'язковою для всіх судів України. Суд вважає, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувшись до суду з позовом 21.02.2018 року не пропустив строк позовної давності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як видно з розрахунку заборгованості з 30.04.2015 року у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 4948,98 грн. (а.с.9), тому з цього моменту у банку виникло право на захист права, порушеного неналежним виконанням зобов'язання відповідачем. Однак, у подальшому відповідач не здійснювала погашення заборгованості, тому суд вважає, що з цього часу почав спливати для позивача строк звернення до суду за захистом порушеного права в частині несплаченого щомісячного платежу. А у відповідача з цього часу з 30.04.2015 року, виходячи з п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», виник обов'язок погасити кредитну заборгованість у повному обсязі протягом 211 днів з моменту виникнення простроченої заборгованості. Оскільки позивач протягом 211 днів з моменту виникнення простроченої заборгованості не здійснила погашення кредитної заборгованості у повному обсязі, у позивача зі спливом 211 днів від 31.01.2014 року почав спливати строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі, тому звернувшись до суду з позовом 21.02.2018 року позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі. На підставі викладеного, позов слід задовольнити частково. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Згідно офіційного листа АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КБ "ПРИВАТБАНК" від 07.07.2018 року № Е.65.0.0.0/3-365676 позивач змінив назву з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КБ "ПРИВАТБАНК" на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КБ "ПРИВАТБАНК". Згідно нової редакції Статуту банку згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку, затвердженого наказом МФУ 21.05.2018р., повне офіційне найменування банку змінено на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", скорочене - АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Враховуючи, що назву ПАТ КБ «Приватбанк» змінено на АТ КБ «Приватбанк», відповідно до наказу №519 від 21.05.2018 р., суд вважає за необхідним замінити позивача у справі з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». На підставі викладеного,

Outcome: partial