Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

ПрАТ "ПРОСТО-страхування" звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] в порядку регресу кошти в сумі 1 949 грн. 37 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 24 травня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування № ПК 001624, відповідно до якого було застраховано автомобіль [NUMBER]. 09 жовтня 2013 року в м. Києві на мосту Патона відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Peugeot" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту № 490/89085 від 19.10.2013 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 2 976,52 грн., а згідно наряд-замовлення № НЗ 652 від 19.05.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 1 949,37 грн. 17 липня 2014 року АТ "ПРОСТО-страхування" здійснило виплату страхового відшкодування за ремонт автомобіля [NUMBER] у розмірі 1 949,37 грн. У зв"язку з цим позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу сплачену суму страхового відшкодування 1 949,37 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника ПрАТ "ПРОСТО-страхування", у заяві вказав, що позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року, [PERSON], 09.10.2013 року о 07 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки "Peugeot" д.н.з. [NUMBER] на мосту Патона у м. Києві під час зміни напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки "Hyundai Tucson" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. (а.с. 12). Вказаною постановою відповідача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між позивачем та [PERSON] 24 травня 2013 року було укладено договір страхування "Просто-каско" серії ПК № 001624, відповідно до умов якого забезпечено майнові інтереси власника автомобіля [NUMBER] (а.с. 3). 17 липня 2014 року АТ "ПРОСТО-страхування" здійснило виплату страхового відшкодування за ремонт автомобіля [NUMBER] у розмірі 1 949,37 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17904 від 17.07.2014 року (а.с. 28). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Отже, до позивача перейшло право вимоги щодо відшкодування сплачених коштів у сумі 1 949,37 грн. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи. Отже, беручи до уваги вищевикладене позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв"язку з чим на користь позивача в порядку регресу із відповідача необхідно стягнути страхове відшкодування в сумі 1 949,37 грн. Як убачається із повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 16.01.2015 року, [PERSON], [INFO], змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 35). Відповідно до ст. 88 ЦПК України також на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з відповідача в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved