Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з метою придбання об"єктів житлової нерухомості (квартир) за адресою: [ADDRESS], вона уклала наступні договори: - договір про відступлення права вимоги від 11.02.2008 р. з ТОВ "Невірос" та ТОВ "КФ "Нова Адреса", за умовами якого ТОВ "КФ "Нова Адреса" відступило, а позивач набула права інвестора за договором про пайове інвестування у житлове будівництво № 27-10/25 від 27.10.2005 р. (інвестиційним договором), в тому числі право власності на частку новозбудованого житла, а саме однокімнатну квартиру за умовним номером 3, загальною площею 56,74 кв.метрів, житловою площею 31,84 кв.метрів, що розташована на четвертому (першому житловому) поверсі першого під"їзду будинку на [ADDRESS]; - договір № 27-10/25 від 27.10.2005 р. про пайове інвестування у житлове будівництво (інвестиційний договір) з ТОВ "Невірос" і ТОВ "КФ "Нова Адреса"; - договір № 14-12/30 від 14.12.2005 р. про пайове інвестування у житлове будівництво (інвестиційний договір) з ТОВ "Невірос", за умовами якого ТОВ "Невірос" зобов"язувався збудувати та передати позивачу як інвестору у власність частку новозбудованого житла, а саме чотирьох кімнатну квартиру за умовним номером [NUMBER], загальною площею 196,27 кв.метрів, житловою площею 123,58 кв.метрів, розташовану на дев"ятому поверсі (шостому житловому поверсі), четвертого під"їзду будинку на [ADDRESS]. Протягом 2005 - 2008 років позивач, як інвестор, у повному обсязі виконала свої зобов"язання і сплатила вартість частки новозбудованого житла (квартир [NUMBER] і [NUMBER]), що підтверджується платіжними дорученнями. Проте, у 2012 році позивач випадково дізналася, що належні їй квартири були відчужені на користь [PERSON] без її відома шляхом підробки підпису позивача. [PERSON] зазначає, що відповідач на той час була співмешканкою її колишнього чоловіка [PERSON], який в листопаді 2008 року покинув вагітну позивачку і трьох їх спільних дітей. В січні 2009 року у позивача народилася дитина і протягом тривалого часу вона займалася лише вихованням дітей та пошуком заробітку. Позивач зазначає, що жодних договорів про відчуження належних їй майнових прав на спірні квартири вона не підписувала, довіреностей на вчинення таких дій нікому не видавала, вважає, що її підписи на договорах підроблені. За фактом підробки підписів на договорах про відступлення права вимоги на квартири внесено запис до ЄРДР про кримінальне провадження № 12012110010000915. 28.10.2014 р. у відповідь на запит позивача ТОВ "Невірос" повідомив, що майнові права на вищевказані квартири належать [PERSON] на підставі договорів про відступлення права вимоги від 02.12.2008 р. За таких підстав, позивач просить визнати за нею майнові права (право власності) на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею 196,27 кв.метрів, житловою площею 123,58 кв.метрів, загальною вартістю 1 629 041,00 грн., розташоване на дев"ятому поверсі (6-му житловому поверсі), 4 (четвертого) під"їзду; житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею 56,74 кв.метрів, житловою площею 31,84 кв.метрів, загальною вартістю 470 942 грн., розташоване на четвертому поверсі (1-му житловому поверсі), 1 (першого) під"їзду, а також витребувати у [PERSON] майнові права на вказані житлові приміщення. У вересні 2015 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за нею майнові права (право власності) на квартиру [NUMBER], загальною площею 195,50 кв.метрів, житловою площею 122,50 кв.метрів, кількість кімнат 4 (чотири), розташовану на 6 (шостому) поверсі (шостому житловому поверсі), 4 (четвертої) секції житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; квартиру [NUMBER], загальною площею 54,30 кв.метрів, житловою площею 29,70 кв.метрів, кількість кімнат 1 (одна), розташовану на 1 (першому) поверсі (першому житловому поверсі), 1 (першої) секції житлового будинку за адресою: [ADDRESS], а також витребувати у [PERSON] майнові права на вказані квартири. (а.с. 231 т. 1) В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов, зазначивши, що чоловік позивачки [PERSON] займався ріелтерським бізнесом, а тому, вірогідно, мав чисті аркуші із підписом своєї дружини - [PERSON], які могли з"явитися влітку 2008 року, коли позивачка перебувала в лікарні на збереженні у зв"язку з вагітністю. У вересні - жовтні 2008 року [PERSON] покинув позивачку та їх спільних дітей, переїхав жити з іншою жінкою, тому в грудні 2008 року (02 грудня) [PERSON] не могла підписувати договори про відчуження квартир, та ще і на користь жінки, яка була однією з причин розпаду сім"ї. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши, що відступивши право вимоги на пайове інвестування 02.12.2008 р. позивачка жодного разу не цікавилася відчуженим на користь відповідача майном до кінця 2014 року, коли багатоповерховий будинок [ADDRESS] не був введений в експлуатацію. Також посилається на висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 18 січня 2016 року № 20965/20966/15-32, згідно якого підписи від імені [PERSON] про договорах про відступлення права вимоги за договорами про пайове інвестування у житлове будівництво виконано [PERSON] Крім того, зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на об"єкт незавершеного будівництва на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв [NUMBER], загальною площею 196,27 кв.метрів, житловою площею 123,58 кв.метрів, розташовану на дев"ятому поверсі, та житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею 56,74 кв.метрів, житловою площею 31,84 кв.метрів, розташовану на четвертому поверсі. У квітні 2016 року представник відповідача подала заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 63), в якій зазначає, що [PERSON] звернулася у суд з даним позовом через 7 років після підписання договорів про відступлення права вимоги. Строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, а тому просить відмовити в задоволенні позову. (а.с.63 т. 2) Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 41 Конституції України встановлено право громадянина володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права. Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння. За змістом ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У п. 19, 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПКособа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Також слід зазначити, що віндикаційними позовами захищається правомочність володіння, що належить власникові або іншій особі, яка отримала право володіння річчю на законній підставі (у тому числі на підставі договору, який не визнано недійсним). Отже, віндикаційний позов може пред'явити власник, суб'єкт іншого речового права. Судом встановлено, що 27 лютого 1999 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Сторони є батьками спільних чотирьох дітей, а саме: - сина [PERSON], [INFO], - доньки [PERSON], [INFO], - сина [PERSON], [INFO], - доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 8-11) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року шлюб, укладений між подружжя [PERSON], розірвано. З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2005 року між ТОВ "Невірос" та ТОВ "Консалтингова фірма "Нова Адреса" укладено договір № 27-10/25 про пайове інвестування у житлове будівництво з додатками № 1 та № 2 (а.с. 13, 19 та 20 т. 1), за умовами якого об"єктом будівництва є однокімнатна квартира за умовним номером [NUMBER], загальною площею 56ґ,74 кв.метри, житловою площею 31,84 кв.метрів, розташована 1 (першому) житловому поверсі, 1 (першого) під"їзду заадресою: [ADDRESS] (будівельна адреса). 11 лютого 2008 року між ТОВ "Невірос", ТОВ "Консалтингова фірма "Нова Адреса" та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги інвестором новому інвестору за договором № 27-10/25 від 27.10.2005 р. про пайове інвестування у житлове будівництво. (а.с. 25 т. 1) 02 грудня 2008 року між ТОВ "Невірос", [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги інвестором новому інвестору за договором № 27-10/25 від 27 жовтня 2005 року про пайове інвестування у житлове будівництво та договору про відступлення права вимоги від 11 лютого 2008 року. (а.с. 48 т. 1) Крім того, 14 грудня 2005 року між ТОВ "Невірос" та [PERSON] укладено договір № 14-12/30 про пайове інвестування у житлове будівництво (Інвестиційний договір) з додатками № 1, № 2 та № 3 (а.с. 130 - 134 т. 1), згідно яких об"єктом інвестування є чотирикімнатна квартира за умовним номером [NUMBER], загальною площею 196,27 кв.метрів, житловою площею 123,58 кв.метрів, розташована на 6 (шостому) - житловому поверсі 4 (четвертого) під"їзду за адресою: [ADDRESS] (будівельна адреса). 02 грудня 2008 року між ТОВ "Невірос", [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги інвестором новому інвестору за договором № 14-12/30 від 14 грудня 2005 року про пайове інвестування у житлове будівництво. (а.с. 128 т. 1) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2010 року, виправленим ухвалою суду від 19 листопада 2010 року, (а.с. 47, 53 т. 2) задоволено позов [PERSON] Постановлено визнати за [PERSON] право власності на об"єкт незавершеного будівництва: житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею 196,27 кв.метрів, житловою площею 123,58 кв.метрів, розташоване на сьомому поверсі (4-му житловому поверсі) 4 (четвертого) під"їзду; житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею 196,27 кв.метрів, житловою площею 123,58 кв.метрів, розташоване на дев"ятому поверсі (6-му житловому поверсі) 4 (четвертого) під"їзду; житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею 56,74 кв.метрів, житловою площею 31,84 кв.метрів, розташоване на четвертому поверсі (1-му житловому поверсі) 1 (першого) під"їзду. 25 листопада 2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України на підставі акта готовності об"єкта до експлуатації від 20.11.2014 р. видала сертифікат серії ІУ № 165143290105 про закінчення будівництвом житлового будинку з об"єктами соціально-культурного призначення на [ADDRESS]. (а.с. 52 т. 1) З листа № 0200 від 25.02.2015 р. ТОВ "Укрбуд Девелопмент" вбачається, що згідно даних обмірів БТІ у будинку [ADDRESS] однокімнатна квартира [NUMBER] має загальну площу 54,30 кв.метрів, житлову площу 29,70 кв. метрів; чотирикімнатна квартира [NUMBER] має загальну площу 195,50 кв.метрів, житлову площу 122,50 кв.метрів. (а.с. 137 т. 1) Також в матеріалах справи міститься лист ТОВ "НЕвірос" вих. № 05-06/15 від 05.06.2015 р., з якого вбачається, що після внесення змін до проектної документації та введення об"єкта будівництва в експлуатацію квартира [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], має номер [NUMBER]. (а.с. 233 т. 1) За заявою представника [PERSON] про вчинення злочину 05 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження № 12012110010000915 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. (а.с. 50 т. 1) В якості доказу суду надано копію протоколу допиту свідка [PERSON] від 17 квітня 2013 року, з якого вбачається, що відповідач підтвердила факт відсутності [PERSON] в офісі ТОВ "Невірос" під час укладення договорів про відступлення права вимоги. [PERSON], звертаючись у суд з позовом про визнання за нею майнових прав (права власності) на квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилається, зокрема на те, що її бувший чоловік [PERSON] займався ріелтерським бізнесом, а тому, вірогідно, мав чисті аркуші із підписом своєї дружини - [PERSON], які могли з"явитися влітку 2008 року, коли позивачка перебувала в лікарні на збереженні у зв"язку з вагітністю. У вересні - жовтні 2008 року [PERSON] покинув позивачку та їх спільних дітей, переїхав жити з іншою жінкою ([PERSON].), тому в грудні 2008 року (02 грудня) [PERSON] не могла підписувати договори про відчуження квартир, та ще і на користь жінки, яка була однією з причин розпаду сім"ї. На підтвердження своїх доводів позивач надала висновок № 2-17/02 технічного дослідження документів, складений 16 лютого 2016 року експертом [PERSON] Українського центру судових експертиз (а.с. 55 т. 2), згідно якого підпис від імені [PERSON] виконаний до нанесення тексту договора від 02.12.2008 р. про віступлення права вимоги за договором № 27-10/25 від 27 жовтня 2005 року про пайове інвестування у житлове будівництво. Тобто текст договора (бланковий рядок в графі "інвестор") нанесено на підпис від імені [PERSON] Опитана в судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила складний нею висновок. З метою перевірки вищевказаних доводів позивача ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року у даній справі була призначена судово - технічна експертиза. (а.с. 81 т. 2) Згідно висновку № 9616/16-33 від 31.10.2016 р. судового експерта Київського НДІСЕ Лутоніної Г.Д. у договорі від 02 грудня 2008 року про відступлення права вимоги за договором № 27-10/25 від 27 жовтня 2005 року про пайове інвестування у житлове будівництво на аркуші 2 спочатку виконаний підпис від імені [PERSON], поверх цього підпису надрукований текст договору. (а.с. 97 т. 2) Суд вважає за можливе покласти в основу рішення висновок 9616/16-33 від 31.10.2016 р. судово-технічної експертизи, оскільки при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. Отже, висновком № 9616/16-33 від 31.10.2016 р. судово-технічної експертизи підтверджено, що укладення договорів про відступлення права вимоги від 02.12.2008 р. було здійснено із порушенням вимог актів цивільного законодавства, а саме договір укладено без внутрішньої волі позивача, щляхом підробки документів. Таким чином, відчуження майнових пра на об"єкти нерухомості, що належали [PERSON], здійснено без її волевиявлення, оскільки позивачка не мала на меті передавати у власність зазначені квартири будь-якій особі та не була присутньою при підписанні договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України (в редакції, чинній на дату укладення спірного договору) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин, який спрямований на позбавлення майна фізичної чи юридичної особи, є нікчемним (ст. 228 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник вправі пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв"язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред"явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Матеріалами справи підтверджено, що договори про відступлення права вимоги від 02.12.2008 р. є недійсними, тому позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] майнових прав (права власності), на думку суду, підлягають задоволенню як обгрунтовані. Як зазначалося вище, 14 грудня 2005 року між ТОВ "Невірос" та [PERSON] укладено договір № 14-12/30 про пайове інвестування у житлове будівництво (Інвестиційний договір). Також між ТОВ "Невірос", ТОВ "Консалтингова фірма "Нова Адреса" та [PERSON] 11 лютого 2008 року був укладений договір про відступлення права вимоги, за якими [PERSON] набула прав інвестора у зобов"язаннях за основним договором № 27-10/25 від 27.10.2005 р. про пайове інвестування у житлове будівницво. Із наведеного вбачається, що за вказаними договорам до [PERSON] перейшло право володіння, а тому право останньої підлягає захисту шляхом витребування у [PERSON] спірних квартир. Представник відповідача [PERSON] не надала суду доказів правомірності володіння власністю [PERSON], якою є спірні квартири. При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача, що на момент судового розгляду даної справи є чинним рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2010 року, виправлене ухвалою суду від 19 листопада 2010 року, (а.с. 47, 53 т. 2), яким задоволено позов [PERSON] та визнано за відповідачем право власності на об"єкти незавершеного будівництва, зокрема житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], та житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], оскільки [PERSON] не була стороною та брала участі при розгляді цивільної справи № 2-3431/10 за позовом [PERSON] до ТОВ "Невірос" про визнання права власності на незавершені будівництвом об"єкти інвестування, у якій було постановлено вказане рішення суду. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, зокрема судовий збір у сумі 1 827 грн. та витрати на проведення судово-технічної експертизи у сумі 2 642 грн. 40 коп.

Outcome: approved