Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач в особі Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення міста Києва "Київміськсвітло" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків. Мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок винних дій [PERSON] при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03 грудня 2016 року, пошкоджена електроопора та інше обладнання електромережі зовнішнього освітлення по вул. Дніпровська Набережна, 17 в м. Києві, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва, та знаходиться на балансі позивача. Позивач у найкоротший термін виконав за свій рахунок роботи по відновленню пошкодженої електромережі зовнішнього освітлення, вартість якого станом на 27 грудня 2016 року склала 26 398 грн. 66 коп. Ним надсилалися боржнику листи з повідомленням про вручення щодо завданих матеріальних збитків й необхідністю їх відшкодувати, проте дані повідомлення відповідачем залишено поза увагою та без виконання, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за завдані збитки, з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті суду. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 1224 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.6). Згідно даної постанови, яка набула чинності, вбачається, що 03 грудня 2017 року о 14 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Лексус", державний номерний знак [NUMBER], на вул. Дніпровська Набережна, 17 в м. Києві, не впевнився в безпеці руху, не вибрав безпечну швидкість, не врахував стан проїзної частини дороги, внаслдіок чого здійснив наїзд на електроопору, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоид, залишив її місце, чим порушив п. 2.10 а, 12.1 ПДР України й вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124, 1224 КпАП України (а.с.5). Таким чином вина [PERSON] у завданні матеріальних збитків позивачу прямо доведена рішенням суду. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Внаслідок винних дій відповідача при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03 грудня 2017 року о 14 год. 30 хв. пошкоджена електроопора та інше обладнання електромережі зовнішнього освітлення на вул. Дніпровська Набережна, 17 в м. Києві (а.с.6,7-8, 9, 10), що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва та знаходиться на балансі позивача. Позивач у найкоротший термін виконав за свій рахунок роботи по відновленню пошкодженої електромережі зовнішнього освітлення, вартість якого станом на 27 грудня 2016 року склала 26 398 грн. 66 коп. Як вбачається із зведеного кошторисного розрахунку вартості відновлення після дорожньо-транспортної пригоди мережі зовнішнього освітлення за вказаною адресою ї локального кошторису, вартість відновлювальних робіт, проведених позивачем, становить 26 398 грн. 66 коп. (а.с. 6,7-8, 9, 10). Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" збитки, завдані об"єкту благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов"язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 Розділу Х Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв"язку з винятковими обставинами у 2008 році, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України діє презумпція заподіювача шкоди. У зв'язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких підстав судом встановлений факт нанесення відповідачем, а саме його неправомірними діями позивачу матеріальних збитків, які визначені у розмірі 26 398 грн. 66 коп., а тому підлягають стягненню з останнього на користь позивача. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладененого, ст.ст. 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: approved