Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] в с. Якимове, Великобагачанського району, Полтавської області помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило домоволодіння [ADDRESS] , земельна ділянка, площею 0,35 га, для ведення підсобного господарства та земельна ділянка, площею 0,15 га, для обслуговування житлового будинку з господарчими спорудами. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач по справі, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими спорудами. Рішенням державного реєстратора було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень №15806787 від 15.09.2014, реєстрацію права власності на земельні ділянки проведено не було. Великобагачанська селищна рада надала роз`яснення, щодо неможливості видачі державних актів на земельні ділянки 0,15 га та 0,35 га, відповідно, що були передані безоплатно у приватну власність померлого [PERSON] , згідно протоколу 5 сесії 23 скликання Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Посилаючись на те, що спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, але не завершив її, позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельних ділянок. Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 12.04.2021, яке було відкладено на 19.05.2021 та 08.06.2021, з поважних причин. Ухвалою суду від 08.06.2021 підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду на 07.07.2021. Усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бондаренко О.В. подали на адресу суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач Великобагачанська селищна рада Миргородського району Полтавської області подав на адресу суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, заперечень не має (а.с. 76, 77,89). Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.01.2007, [PERSON] помер [INFO] в с. Якимове, Великобагачанського району, Полтавської області (а.с. 4). З архівного витягу з протоколу №5 сесії 23 скликання Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 10 вересня 1999 року встановлено, що під час розгляду заяв на приватизацію земельних ділянок громадянами було прийнято рішення про передачу безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельних ділянок: площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку з господарськими будовами та площею 0,35 га, для ведення підсобного господарства в селі Якимове (а.с. 6). З рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №15806787 від 15 вересня 2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Трофименко Л.М. встановлено, що 09.09.2014 [PERSON] подано заяву про проведення реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 5320280301:01:002:0401. У проведенні державної реєстрації права власності було відмовлено, оскільки документи, подані для державної реєстрації права не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с. 7). Відповідно до листа Великобагачанської селищної ради №1435 від 05.08.2020, наданого у відповідь на адвокатський запит, встановлено, що видати державні акти на право приватної власності на земельні ділянки 0,15 га та 0,35 га на ім`я спадкоємця [PERSON] неможливо; відповідно до наявних облікових даних за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку з господарськими будовами та земельна ділянка площею 0,35 га для ведення підсобного господарства (а.с. 9). Спадщину після смерті [PERSON] в установленому законом порядку прийняла його дружина, позивач по справі [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи №191 на майно померлого [INFO] [PERSON] (а.с.27-62). Згідно розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 р. № 571-р «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Полтавської області» до Великобагачанської об`єднаної територіальної громади увійшла Якимівська територіальна громада. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на початок приватизації) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Положеннями статей 6, 56, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на початок приватизації) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення підсобного господарства. Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки: - для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га; -для ведення підсобного господарства - не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року N 2200-XII "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" (далі - Декрет). Разом із тим порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року N 43 (далі - Інструкція N 43). Відповідно до ч.1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на початок приватизації) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Законом України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року. Відповідно до пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Пунктом 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» визначено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цього права. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із вимогами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. За вищенаведених обставин суд вважає розпочатою процедуру приватизації, яку померлий [PERSON] не встиг завершити з незалежних від нього причин - в зв`язку зі смертю. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. За таких, встановлених обставин, з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved