Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос Карпат" про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 09.03.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос Карпат" про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос Карпат" - залишено без розгляду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.10.2016 року на офіційному веб-сайті інтернет-видання «Голос Карпат», яке належить інформаційному агентству ТОВ «Голос Карпат» вийшла стаття під назвою «Земельна комісія Берегівської міської ради утаємничила свої засідання від журналістів та громадськості», у якій дослівно зазначено: «У складі земельної комісії майже всі керівники депутатських фракцій. Керує її роботою очільник «Відродження», підприємець, що «спеціалізується» на вивезенні побутових відходів, [PERSON]. [PERSON] [PERSON], записалася в земельну комісію політолог за спеціальністю, викладач Закарпатського угорського інституту, голова фракції УМДС коаліційної більшості міського голови [PERSON], [PERSON]. Завжди присутній на засіданнях, більше того, навіть голосує, «опікун» депутатської групи «[PERSON] Порошенка», теж приватний підприємець, що був причетний до резонансного скандалу з утриманням підпільного казино (його успішно спустили на гальмах. - авт.), [PERSON], секретар житлово-комунальної комісії…Сьогодні ці слова можна повністю віднести і до самого [PERSON]: він уже отримав у користування земельні «наділи», а завдяки статусу депутата та підтримки міського голови, вийшов «сухим із води» у справі утримання нелегального казино». [PERSON] шляхом написання такої статті поширив про позивача недостовірну інформацію, чим порушив його особисті немайнові права, зокрема на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації. У даній статті міститься негативна, недостовірна, а також така, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформація, містить ганебні з точки зору людської моралі, несправедливі висловлювання, намагання спотворити в суспільстві думку та уявлення про людські якості й здібності позивача. Вказане завдає шкоди діловій репутації позивача, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що позивач робить аморальні вчинки, зневажає та порушує закон. А гідність і ділова репутація депутата місцевої ради мають дуже велике значення для ефективного здійснення обовязків представника інтересів відповідної територіальної громади. Позивач є депутатом Берегівської міської ради Закарпатської області VІІ скликання, однак він не є членом «земельної комісії» міської ради, а тому він не має право голосу на засіданнях вищевказаної постійної комісії. Що стосується тверджень відповідача про те, що позивач нібито був причетний до резонансного скандалу з утриманням підпільного казино, то з даного приводу слід зазначити, що стосовно позивача не зареєстровано жодного кримінального провадження. Втім, як вбачається зі змісту статті, відповідач не здійснив перевірку інформації, яка була поширена ним в ній. Позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності поширена про депутата Берегівської міської ради [PERSON] на веб-сайті інтернет-видання «Голос Карпат» інформаційного агентства ТОВ «Голос Карпат» в статті під назвою «Земельна комісія Берегівської міської ради утаємничила свої засідання від журналістів та громадськості», із зазначеним вище змістом та стягнути з [PERSON] у вигляді одноразової виплати завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачем [PERSON] до суду подано письмову заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача [PERSON] повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Заяв та клопотань не надходило. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, через ЗМІ, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 31.10.2016 року на офіційному веб-сайті інтернет-видання «Голос Карпат», яке належить інформаційному агентству ТОВ «Голос Карпат» вийшла стаття під назвою «Земельна комісія Берегівської міської ради утаємничила свої засідання від журналістів та громадськості», у якій дослівно зазначено: «У складі земельної комісії майже всі керівники депутатських фракцій. Керує її роботою очільник «Відродження», підприємець, що «спеціалізується» на вивезенні побутових відходів, [PERSON]. [PERSON] [PERSON], записалася в земельну комісію політолог за спеціальністю, викладач Закарпатського угорського інституту, голова фракції УМДС коаліційної більшості міського голови [PERSON], [PERSON]. Завжди присутній на засіданнях, більше того, навіть голосує, «опікун» депутатської групи «[PERSON] Порошенка», теж приватний підприємець, що був причетний до резонансного скандалу з утриманням підпільного казино (його успішно спустили на гальмах. - авт.), [PERSON], секретар житлово-комунальної комісії…Сьогодні ці слова можна повністю віднести і до самого [PERSON]: він уже отримав у користування земельні «наділи», а завдяки статусу депутата та підтримки міського голови, вийшов «сухим із води» у справі утримання нелегального казино». Автором цієї статті є [PERSON], відповідач по справі. У п.9 постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" розяснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов предявлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є депутатом Берегівської міської ради Закарпатської області VІІ скликання, однак не є членом постійної комісії із земельних питань, управління майном та містобудування Берегівської міської ради. Позивач є секретарем постійної комісії із питань житлово-комунального господарства, промисловості, транспорту, звязку, розвитку інфраструктури Берегівської міської ради Закарпатської області. Рішенням Берегівської міської ради Закарпатської області від 24 листопада 2015 року № 6 «Про утворення постійних комісій міської ради та обрання їх голів» утворено наступні постійні комісії Берегівської міської ради Закарпатської області: постійну комісію із земельних питань, управління майном та містобудування Берегівської міської ради Закарпатської області в складі: голови - [PERSON], членів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до частин першої, другої статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією. Отже, як вбачається з вищенаведених норм, на засіданнях постійної комісії сільської, селищної, міської, районної, обласної ради мають право голосу виключно члени такої постійної комісії. Що стосується тверджень відповідача про те, що позивач нібито був причетний до резонансного скандалу з утриманням підпільного казино та, що завдяки статусу депутата та підтримки міського голови, він вийшов «сухим із води» у справі утримання нелегального казино, то з даного приводу слід зазначити, що суду не надано доказів зареєстрованих відносно позивача кримінальних проваджень. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У абзацах 1, 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. У пункті 15 вказаної постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У пунктах 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК, статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно достатті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відтак, положення відповідача про те, що завжди присутній на засіданнях постійної комісії із земельних питань, управління майном та містобудування Берегівської міської ради Закарпатської області і навіть голосує, «опікун» депутатської групи «[PERSON] Порошенка», приватний підприємець [PERSON] - секретар постійної комісії та питань житлово-комунального господарства, промисловості, транспорту, зв'язку, розвитку інфраструктури Берегівської міської ради Закарпатської області, безперечно, є голослівним і безпідставним. Виходячи з викладеного, надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено факт поширення відповідачем недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, а саме негативно впливає на його честь, гідність та ділову репутацію. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від первинних позовних вимог. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». [PERSON] того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. Суд визнає факт заподіяння моральної шкоди позивачу діями відповідача, а саме - поширенням недостовірної та такої, що принижує честь і гідність та приводить до підриву ділової репутації інформації, проте враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому

Outcome: partial