Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства\~«Українська залізниця»\~про стягнення\~нарахованої,\~але не\~виплаченої заробітної\~плати,\~в якому\~зазначила,\~що з 12 липня 2016 року по 17 липня 2017 року вона знаходилась в трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді машиніста компресорних установок виробничого підрозділу «Дебальцівське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». З березня 2017 року відповідач припинив виплачувати заробітну плату. На день звільнення розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.03.2017 по 17.07.2017, становить 15\~872 гривень 61 копійку, за вирахуванням податків, до виплати належить 12\~186 гривень 48 копійок. Добровільно виплатити заборгованість по заробітній платі відповідач відмовляється. Просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, за період з 01.03.2017 по 17.07.2017, в сумі 12\~186 гривень 48 копійок за вирахуванням обов`язкових платежів. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , будучи повідомленою про місце, дату та час судового засідання, до суду не з`явилася. У позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність. Представник АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву (а.с.55-57), просив справу розглянути у його відсутність та відмовити в задоволенні позову повністю, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами: - місце роботи позивача знаходилось на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що та у зв`язку з відсутністю доступу до первинних документів (зокрема, до табелів обліку робочого часу), можливості перевірити виконання працівником роботи, нарахування заробітної плати є неможливим; 15 серпня 2017 року [PERSON] отримала заробітну плату за першу половину березня 2017 року в розмірі 1281 грн. 51 коп.; - АТ «Українська залізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин на підставі Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2; - звільнення позивача 17.07.2017 не може бути підставою для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 16.03.2017 по 17.07.2017, оскільки заробітна плата працівнику виплачується за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах; - надана позивачем довідка не є належним доказом, оскільки виготовлена на непідконтрольній українській владі території, не містить кутового штампу, дати її видачі, вихідного номеру, підписів керівника та головного бухгалтера та не відповідає п.5.27 ДСТУ 4163-2003. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, працювала на посаді машиніста компресорних установок виробничого підрозділу «Дебальцівське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», з 12 липня 2016 року по 17 липня 2017 року, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 03.08.1987 року (а.с.11-12 ). 17 липня 2017 року [PERSON] звільнена із займаної посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату), що підтверджується копією наказу (розпорядження) № 9442/ДН-ос від 10.07.2017 про припинення трудового договору (контракту) (а.с.88). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип та найменування відповідача по справі на Акціонерне товариство «Українська залізниця». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю Ураїни заробітна плата \~- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною першою статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач [PERSON] надала копію довідки, за підписом, як в ній зазначено головного інженера Дмитренко Ю.О. та головного бухгалтера Трускалової О.І. (а.с.4), виготовлену на аркушу паперу, а не на бланку структурного/виробничого підрозділу, із змісту якої вбачається, що сума нарахованої позивачу заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року становить 15872 грн. 61 коп. (за березень 3616 грн. 08 коп., квітень 1989 грн. 05 коп., травень 2080 грн. 64 коп., червень 0 грн. 00 коп., липень 8186 грн. 84 коп.), сума до виплати за цей період часу складає 12186 грн. 48 коп. Відсутнє документальне підтвердження про виплату заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року із структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Як вбачається із змісту відзиву, АТ «Укрзалізниця» не визнає обставини, зазначені у вказаній довідці та посилається на її невідповідність вимогам діючого законодавства щодо оформлення документів, вважаючи неналежним доказом. Відповідно до пункту 11 параграфу 1 "Загальні вимоги до створення управлінських документів" розділу II "Документування управлінської інформації"\~Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5, оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування мають відповідати Національному стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року № 55. Відповідно до пунктів 1, 2 параграфу 2 "Бланки документів" розділу II "Документування управлінської інформації"\~цих\~Правил організаційно-розпорядчі документи оформляють на бланках. Розміщення реквізитів на бланку повинно відповідати ДСТУ 4163-2003. Зразки бланків затверджуються розпорядчим документом установи. Установи розробляють бланки документів структурних підрозділів, відокремлених підрозділів та бланки документів посадової особи в тому разі, якщо керівник структурного підрозділу, відокремленого підрозділу чи посадова особа мають право підписувати документи в межах їх повноважень. Згідно пунктів 1, 2 параграфу 3 "Печатки" зазначених Правил право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності). В установах дозволяється також застосовувати печатки структурних підрозділів (служби діловодства, бухгалтерії, кадрової служби тощо), печатки для окремих категорій документів (для копій, перепусток, конвертів тощо), а також металеві печатки - для опечатування приміщень, шаф, сейфів. Разом з тим, надана позивачем [PERSON] на підтвердження заявлених позовних вимог довідка про розмір заборгованості по заробітній платі наведеним вище вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 не відповідає, оскільки виготовлена не на бланку відповідача чи його структурного підрозділу, не містить зазначення підприємства, яке її видало, дати її видачі, не засвідчена печаткою, зважаючи на що не є належним, достовірним та достатнім доказом, отже не може бути взята до уваги судом. Відповідачем разом з відзивом на позовну заяву надано довідку від 10 січня 2020 № 18ДН/ДОН, з якої вбачається, що машиністу компресорних установок [PERSON] за березень 2017 року нараховано заробітну плату в розмірі 1611 грн. 59 коп., до виплати належить 1281 грн. 51 коп. (за вирахуванням податків та обов`язкових платежів у розмірі 330 грн. 08 коп). З квітня по липень 2017 року заробітна плата не нараховувалась (а.с.75). З наданих відповідачем відомостей на виплату грошей № 5 за березнь 2017 року [PERSON] отримала заробітну плату за першу половину березня 2017 року у розмірі 1281 грн. 51 коп. (а.с.76-78). На виконання ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2019 року Бахмутсько-лиманським об`єднаним управлінням ПФ України Донецької області надано індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] . У реєстрі застрахованих осіб, сформованих станом на 06 грудня 2019 року, страхувальником зазначено регіональну філію «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та вбачається, що заробітна плата позивача по справі в березні 2017 року склала 3616 грн. 08 коп., з квітня по липень 2017 року відомості про заробітну плату відсутні (а.с.22,23). Відповідно до статті 20 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування. Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 5 розділу I "Загальні положення" Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який затверджений постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб забезпечує, в тому числі, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до пункту 2 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" зазначеного Положення до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності; відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Отже, відомості про заробітну плату, що подаються роботодавцями до Реєстру застрахованих осіб, є офіційними відомостями, а тому індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5, ОК-7) є належним доказом, що містить інформацію щодо предмету доказування у цій справі - розміру нарахованої позивачу [PERSON] заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року. Відповідачем не надано суду доказів сплати [PERSON] нарахованої заробітної плати за другу половину березня 2017 року. Враховуючи, що згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб, які сформовані станом на 06 грудня 2019 року, [PERSON] за березень 2017 року була нарахована заробітна плата у сумі 3616 грн. 08 коп., виплачено 1611 грн. 59 коп. (за вирахуванням податків отримано 1281 грн. 51 коп.), тому невиплачена заробітна плата за березень 2017 року складає 2004 грн. 49 коп. (3616 грн. 08 коп. - 1611 грн. 59 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача. Заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 2004 грн. 49 коп. підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. Висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 встановлено неможливість виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України\~спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області; тривалими перервами в роботі транспорту, регламентованими умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою є ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони об`єктивно впливають на її обов`язки, передбачені законодавством України про працю, зокрема ст. ст.115,\~116 КЗпП України\~та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобов`язальної сторони, якою є ПАТ «Українська залізниця регіональна філія «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» за невиконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема ст. ст.\~115,\~116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування\~ст. 4 КЗпП України\~та ст. ст. 9,\~263,\~617 ЦК України\~(а.с. 58-74). Зазначений висновок свідчить про відсутність вини АТ «Українська залізниця» у невиконанні своїх обов`язків перед працівниками, проте, на переконання суду, не звільняє відповідача від обов`язку виплатити [PERSON] заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року. Як зазначено у ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата\~-\~це винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку власник\~або уповноважений\~ним орган\~виплачує працівникові\~за виконану\~ним роботу. Разом з тим, належних та допустимих доказів щодо виконання [PERSON] робіт під час перебування у трудових відносинах з відповідачем у період з квітня 2017 року по день її звільнення позивачем суду не надано, а тому позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати з 01 квітня по 17 липня 2017 року задоволенню не підлягають. За викладених обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial