Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики(розпискою) від 08.04.2008 року в розмірі 5 000,00 дол. США та 3 300,00 Євро, що становить 229 748,88 грн., мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 08.04.2008 року відповідач позичив в позивача грошові кошти в розмірі 5 000 дол.США та 3 300,00 Євро та зобов"язався повернути їх на першу вимогу позивача. 05.10.2016 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію про повернення вищезазначеної суми боргу в тридцятиденний термін. Вказану претензію відповідач отримав 06.10.2016 року, однак, у визначений в ній термін кошти так і не повернув, а тому позивач просить стягнути суму заборгованості в розмірі 5 000,00 дол. США та 3 300,00 Євро, що становить 229 748,88 грн. в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі та за відсутності позивача позовні вимоги задоволити з переведенням іноземної валюти в українську гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с.51-54). Відповідач в судове засідання не з"явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 36-38, 48-50). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 08.04.2008 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 5 000 дол. США та 3 300,00 Євро на невизначений строк та зобов"язався повернути кошти на першу вимогу (а.с.42). 05.10.2016 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію про повернення 5 000 дол. США та 3 300,00 Євро в тридцятиденний термін, згідно вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України (а.с.7). Вказану претензію відповідач отримав 06.10.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8). Проте, відповідач по даний час свої зобов'язання згідно договору позики не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВС України від 18.12.2009 N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" згідно з частиною першою статті 192 ЦК (435-15) законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Представником позивача проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики(розписки) від 08.04.2008 року станом на 12.12.2017 року (100 дол. США - 2713,5720 грн., 100 Євро - 3200,9295 грн.), відповідно до якого за відповідачем наявна заборгованість в розмірі: 5 000,00 х 27,135720 = 135 678,60 грн. і 3 300,00 Євро х 32,009295 = 105 630,67 грн.; 135 678,60 грн. + 105 630,67 грн. = 241 309,27 грн. (а.с.52, 53). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену представником позивача суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи представника позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення на загальну суму 241 309,27 грн., а тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 2 413,09 грн. витрат по оплаті судового збору (1% від задоволеної суми). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved