Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2013р., шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони є правонаступником ПАТ «Марфін Банк». 20.02.2018р. старшим державним виконавцем Відділу ПВР УДВС ТУЮ в Одеській області Коваленко В.О. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1527/2-1242/11, виданого 05.02.2018р. Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 678 351,31 доларів США. В рамках відкритого виконавчого провадження державним виконавцем було виявлено нерухоме майно, площею 69,1 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 1427 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 148915553 від 11.12.2018р., яке належить [PERSON] , проте звернути стягнення на нерухоме майно в рамках виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2013р. у справі №523/1860/13-ц накладено арешт на вищевказаний об`єкт нерухомості. Позивач не був учасником справи та стороною договору купівлі-продажу, на час розгляду справи судом не мав права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано йому у володіння, однак, заборона відчуження, накладена на забезпечення позову, порушує їх права, тому вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідачі у встановлений судом строк відзиви на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали, у зв`язку з чим, згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. 18 лютого 2013 року Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси у справі №523/1860/13-ц на спірне майно, а саме на домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з двох кам`яних житлових будинків під літ. «А, Г», загальною житловою площею 69,1 кв.м., та надвірних споруд: «В»-гараж, «Д»-погріб, «Е»-сарай, «3»-вбиральня, І-мостіння, ІІ-теплиця, №1-5-огородження, розташованих на земельній ділянці площею 1427 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] , накладено арешт. 01 квітня 2013 року Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси у справі №523/1860/13-ц позов залишено без розгляду, однак питання щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 18.02.2013р., судом не вирішено. Позивач учасником справи не був. 20.02.2018р. старшим державним виконавцем Відділу ПВР УДВС ТУЮ в Одеській області Коваленко В.О. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1527/2-1242/11, виданого 05.02.2018р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 678 351,31 доларів США. 05 березня 2018 року Банк змінив своє найменування на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МТБ БАНК», який є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МАРФІН БАНК у повному обсязі по усім його правам та обов`язкам. В рамках відкритого виконавчого провадження державним виконавцем було виявлено нерухоме майно площею 69,1 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 1427 кв.м., яке належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою № 148915553 від 11.12.2018р. Звернути стягнення на нерухоме майно в рамках виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки ухвала Суворовського районного суду м.Одеси від 18.02.2013р. у справі №523/1860/13-ц про накладення арешту не скасована. Відповідно до ч.1 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Також зазначене узгоджується з Постановою №5 від 03.06.2016р. Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" . Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, заборона відчуження майна обмежує законні права позивача на подальше звернення стягнення на вищевказане майно. Враховуючи наявність заборони на відчуження домоволодіння, неможливість скасування даної заборони в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність скасування такої заборони. Відповідачі не спростували жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачем обставини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК Українита згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідачів підлягає стягненню у рівних частках сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921 гривня 00 копійок.

Outcome: approved