Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті її діда та баби відкрилась спбадщина, до якої входять, з поміж іншого, сертифікати на право на земельну частку (пай), виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неточностями у правовстановлюючих документах, спадщину вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі, отримувала кошти за землю, тощо, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їй спадкові права не набути, просить суд визнати за нею право на земельні часткі (паї), а також встановити факт належності сертифікатів на право на земельну частку (пай) її діду та бабі. В судове засідання позивач не зявилась, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавці згідно свідоцтва про народження серії ЯЕ № 405230 від 04.01.1954 року, батьками матері позивача, [PERSON], [INFO], є: батько, [PERSON], українець та мати, [PERSON], українка. 11 листопада 1997 року помер мій дідусь, [PERSON], у віці 87 років в с. Верлок, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 279915, що видане повторно відділом ДРАЦС Радомишльського РУЮ у Житомирській області 20.04.2016 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на той час), прийняла [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки. [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, в якому зазначила, що жилий будинок, який знаходиться в с. Верлок, всі надвірні прибудови і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла мені, своїй онучці [PERSON] та 02.05.2003 року в с. Верлок, Радомишльського району Житомирської області у віці 86 років померла баба позивача, що також підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 279912, видане повторно відділом ДРАЦС Радомишльського РУЮ у Житомирській області 19.04.2016 року Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на той час), прийняла її онука, [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі, отримувала кошти за землю, тощо. Більше того, спадщину після смерті [PERSON], ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після її смерті не заводилась дані факти також підтверджує інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47939607 від 01.06.2017 року. Крім того, її мати, [PERSON], свідомо відмовилась від прийняття спадщини після смерті своїх батьків на користь позивача. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], зокрема всього іншого, входять: - право на земельну частку (пай) члена ПКСП "Нива" м. Радомишль, Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204 гривень, що належала померлій бабусі згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0045891 від 20 грудня 1996 року, виданого на імя «Розпутня Надія Архипівна» на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20 грудня 1996 року, - та право на земельну частку (пай) члена ПКСП "Нива" м. Радомишль, Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204 гривень, що належала померлому дідусю згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0045892 від 20 грудня 1996 року, виданого на імя «Розпутній Олексій Іванович» на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20.12.1996 року, яке у свою чергу, після його смерті фактично успадкувала моя бабуся, [PERSON], однак за життя не встигла виготовити на себе правовстановлюючий документ. Таким чином, у зазначених вище сертифікатах була допущена помилка невірно зазначено їх прізвище, замість «РоСпутня» вказано «РоЗпутня», та відповідно замість «РоСпутній» вказано «РоЗпутній», тому суд встановлює даний факт. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. У відповідності до ст.256 ч.2 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved