Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] пред'явив через суд зазначений позов на предмет відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12 квітня 2012 року прокурором Кіровського району м. Дніпропетровська Лисенко С.М. порушена кримінальна справа №65129014 за ч. 5 ст. 191 КК України у відношенні заступника директора ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» [PERSON], постановою старшого слідчого прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська від 11 травня 2012 року Папіашлвілі Г.Р. пред?явлено обвинувачення в скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, та одночасно постановою цього ж старшого слідчого прокуратури від 11 травня 2012 року [PERSON] відсторонений від займаної посади, на підставі чого наказом ОКПК «ДАТРД ім. М. Горького» від 06 червня2012 року №35-л позивач відсторонений від роботи на цій посаді без збереження заробітної плати, після чого в ході слідства діяння, що ставились позивачу за вину перекваліфіковано на ч.2 ст. 367 КК України та вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2014 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 367 КК України з призначенням покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від основного покарання з випробуванням 1 рік, але ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2014 року вирок місцевого суду скасовано та кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КК України, проте за час кримінального переслідування після відсторонення від займаної посади заступника директора театру позивачу довелося через відсутність будь-яких засобів до існування і скрутне матеріальне становище працювати на посаді старшого майстра по обслуговуванню приміщень з 09 липня 2012 року по 02 серпня 2012 року згідно наказу №29 від 09 липня 2012 року, доглядачем будівель з 03 серпня 2012 року по 31 липня 2014 року згідно наказу №30 від 03 серпня 2012 року, де отримував значно нижчу заробітну плату ніж отримувана до відсторонення, а в подальшому йому взагалі довелося звільнитися за наказом №31 від 31 липня 2014 року і стати з 29 січня 2015 року до центру зайнятості, чим за 29 місяців та 11 днів кримінального переслідування заподіяно значної моральної шкоди, зруйновано налагоджене життя, позбавлено роботи, порушено сталі життєві зв?язки, зіпсовані стосунки з рідними, у зв?язку з чим значно погіршилося здоров?я, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь матеріальну шкоду в сумі 79215,44 грн. за вирахуванням отриманих заробітків на інших посадах, моральну шкоду в сумі 84100,00 грн., та визнати записи в труй книжці [PERSON] за №29 від 09 липня 2012 року, №30 від 03 серпня 2012 року, №31 від 31 липня 2014 року недійсними та поновити [PERSON] на роботі на посаді заступника директора ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» з 07 червня 2015 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що раніше позивач не звернувся до суду з відповідним позовом, оскільки не був обізнаний про своє право на відшкодування шкоди, та ні в суді, ні в прокуратурі, куди він звертався усно, йому ні прав його не роз?яснювали, ні будь-якого відшкодування не розраховували, а на усні звернення в прокуратурі він отримав відмову, тому через безвихідь змушений був звільнитися та іти до центру зайнятості за пошуком роботи, у зв?язку з чим просили вважати поважними причини пропуску строку для поновлення на роботі, визнання записів в трудовій книжці недійсними та відшкодування шкоди. Представники відповідачів - Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області та прокуратури Дніпропетровської області в судовому засіданні позов не визнали, заперечуючи тим, що позивачем згідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» не дотримано процедури та строків звернення з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивач взагалі не подав доказів звернення з відповідною заявою про відшкодування втрачених доходів до органу досудового слідства, а наявність заподіяної моральної шкоди взагалі не доведена, як і не обґрунтований заявлений розмір такої шкоди, тому позов задоволенню не підлягає, а провадження у справі належить закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України. Представник відповідача ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» в судовому засіданні позов не визнала, заперечуючи тим, що театр 06 червня 2012 року видав наказ №35-л про відсторонення [PERSON] від займаної посади на виконання вимог постанови ст. слідчого прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська від 11 травня 2012 року, а в подальшому забезпечив позивача роботою, перевівши його спочатку на посаду майстра, потім наглядача будівель, а 31 липня 2014 року позивач звільнився за угодою сторін, виявивши власне на це бажання, тому ОКПК «ДАТРД ім. М. Горького» ніяким чином не порушувало права позивача та діяло у відповідності з законом. Також представник клопотала про застосування строків позовної давності згідно ст. ст. 256, ч.4 ст. 267 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». Відповідачі ГУНП в Дніпропетровській області, Дніпропетровський відділ поліції у поданих письмових заперечення проти позову просили в задоволенні позову відмовити, у зв?язку з недоведеність наявності моральної шкоди та її розміру, а також безпідставністю вимог про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивач не звертався за відшкодуванням в позасудовому порядку згідно вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». В поданих заява представники клопотали про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі Державна казначейська служба України, ГУ ДКС України, заперечень проти позову не подали, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, представників в судове засідання не направили, причин неявки суду не повідомили. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є дружиною [PERSON] і у них була дружня родина, яку повністю забезпечував чоловік, а вона займалася господарством та вихованням дітей, проте у квітні 2012 року проти її чоловіка, як заступника директора театру, незаконно порушена кримінальне справа, почалося кримінальне переслідування, його позбавили роботи, сім?я взагалі залишилася без засобів до існування, через що вона змушена була піти на найменш оплачувану роботу, щоб хоч якось прогодувати сім?ю, проте через тривале незаконне переслідування чоловік дуже переживав, постійно знаходився в нервовому стресі, втратив здоров?я, почав хворіти, а наразі через передпенсійний вік та стан здоров?я взагалі не може влаштуватися на роботу, тим паче з таким рівнем заробітку як він отримував, будучи заступником директора театру, що загалом вплинуло на стосунки в сім?ї, спілкування в суспільстві і наразі попереднє становище неможливо взагалі відновити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, перевіривши доводи позивача в межах заявлених вимог, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 квітня 2012 року постановою прокурора Кіровського району м.Дніпропетровська, старшого радника юстиції Лисенка С.М., порушена кримінальна справа №65129014 за ч.5 ст. 191 КК України у відношенні заступника директора ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» [PERSON] за фактом розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах (т.1 а.с.7). 11 травня 2012 року старший слідчий прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, радник юстиції Буйвол А.В., у кримінальній справі №65129014 виніс постанову про притягнення [PERSON] як обвинуваченого, яку мотивував достатністю доказів, що вказують на вчинення ним злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, та вручив копію цією постанови в порядку пред?явлення обвинувачення (т.1 а.с.8-10). Постановою старшого слідчого прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, радника юстиції Буйвола А.В., від 11 травня 2012 року, санкціонованою прокурором Кіровського району м. Дніпропетровська, старшим радником юстиції Лисенком С.М., [PERSON] відсторонений від займаної посади заступника директора по господарській частині ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» (т.1 а.с.12). Наказом ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» №35-л від 06 червня 2012 року «Про відсторонення від займаної посади [PERSON]» позивача відсторонили від посади заступника директора по господарській частині ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» з 07 червня 2012 року у зв?язку з порушенням кримінальної справи №65129014 на час проведення досудового і судового слідства без збереження заробітної плати (т. 1 а.с.23). Після повернення кримінальної справи прокурору для організації додаткового розслідування відповідно до п.12 розділу XI Перехідних положень чинного КПК України з 08 липня 2013 року досудове слідство продовжене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12013040670003099, і раніше повідомлена підозра змінена на підозру у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, про що [PERSON] повідомлений 17 вересня 2013 року (т.1 а.с.13-14). Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2014 року [PERSON] був засуджений за злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч.2 ст. 367 КК України та йому призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком на один рік без застосування штрафу; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] від відбування призначеного основного покарання звільнений з випробуванням строком на один рік, з покладенням наступних обов'язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи; запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд залишено без змін до набрання вироком законної сили (т.1 а.с.16-18). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2014 року відносно [PERSON] скасовано, кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю достатніх доказів для доведення в суді його винуватості у злочині, передбаченому ч.2 ст. 367 КК України, і вичерпані можливості їх отримання (т.1 а.с.19-22). Також судом встановлено, що після відсторонення з 07 червня 2012 року від посади позивач 07 липня 2012 року звернувся з заявою про переведення його, заступника директора по АГЧ, на час відпустки [PERSON] старшим майстром по обслуговуванню приміщень та наказом ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» №41-л від 09 липня 2012 року позивач переведений тимчасово з 09 липня 2012 року по 02 серпня 2012 року на час чергової відпустки [PERSON] на посаду старшого майстра по обслуговуванню будівель (т. 1 а.с.51, 52), про що в трудовій книжці позивача вчинено запис за №29 від 09 липня 2012 року (т. 1 а.с.26). Наказом ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» №44-л від 07 серпня 2012 року [PERSON], заступника директора по АГЧ, переведено тимчасово з 03 серпня 2012 року по 30 вересня 2012 року на посаду доглядача будівель на підставі його заяви (т. 1 а.с.49, 50), про що в трудову книжку позивача внесений запис № 30 від 03 серпня 2012 року (т. 1 а.с.30). Наказом ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» №67-л від 01 жовтня 2012 року позивачу продовжили роботу на посаді доглядача будівель з 01 жовтня 2012 року на час проведення досудового і судового слідства згідно заяви позивача (т.1 а.с.47, 48). Наказом ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» № 53-л від 31 липня 2014 року [PERSON] звільнено з посади наглядача будівель 31 липня 2014 року за згодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України (т.1 а.с.53, 54), про що до трудової книжки позивача внесений запис №31 від 31 липня 2014 року. З 29 січня 2015 року позивач став на облік в Ленінський центр зайнятості м. Дніпропетровська (а.с.26). Статтею 56 Конституції України гарантовано кожному право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частинами 1, 2 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає. у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (№266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Статтею 2 вказаного Закону №266/94-ВР визначений виключний перелік випадків, у яких виникає право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом. Так, згідно пункту 2 вказаної статті таке право виникає у разі закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до п.п. 1, 5 ст. 3 вказаного Закону України №266/94-ВР в наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода. Відповідно до ч.1 ст. 4 вказаного Закону України №266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України №266/94-ВР розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. Відтак, доводи прокуратури Дніпропетровської області та Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 про те, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач в порушення визначеного Законом України №266/94-ВР порядку не звертався за визначенням розміру шкоди до прокуратури, тобто звернувся до суду передчасно, суд не приймає до уваги, оскільки кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року, та розмір шкоди за п.1 ст. 3 Закону України №266/94-ВР визначає суд, що розглядав справу у першій інстанції. Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивач належить до кола осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» з підстав незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного відсторонення від посади і незаконного засудження згідно з п.1 ст. 1 цього Закону, а тому має право на відшкодування (повернення) заробітку, який втрачений позивачем за час відсторонення від займаної посади заступника директора по господарській частині ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького», з 07 червня 2012 року по 31 липня 2014 року. Пунктом 8 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» визначено, що згідно з частиною 1 ст.4 Закону розмір сум, які передбачені п.1 ст.3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. Відповідно до п.9 вказаного Положення середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється для робітників і службовців - у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" зі змінами. Таким чином, розмір втраченого позивачем заробітку за час відсторонення від займаної посади, виходячи з середньомісячного заробітку в сумі 4402,00 грн., розрахованого на підставі даних довідки про виплачену за період з січня 2012 року по 07 червня 2012 року заробітну плату ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» (т. 1 а.с.24) згідно п.п.2, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабміну №100 від 08.02.1995, а також за вирахуванням сум отриманих на посаді старшого майстра по обслуговуванню приміщень з 09 липня 2012 року по 02 серпня 2012 року - 1446,92 грн. (т.1 а.с.218) та доглядача будівель з 03 серпня 2012 року по 31 липня 2014 року в сумі 36970,62 грн. (т.1 а.с.219) становить 83737,96 грн.: 27 місяців 15 днів (з 07 червня 2012 року по 23 вересня 2014 року) х 4402,00 грн. (середньомісячна заробітна плата) - 38417,54 грн. (заробітна плата виплачена позивачу на посаді старшого майстра по обслуговуванню приміщень 1446,92 грн. та на посаді доглядача будівель - 36970,62 грн.) = 122155,50 грн. - 38417,54 грн. = 83737,96 грн. При цьому: середньомісячна заробітна плата = середньоденна заробітна плата 220,10 грн. помножена на 40 робочих днів за останні 2 повних відпрацьованих місяці, тобто за квітень 2012 року та травень 2012 року = 4402,00 грн. середньоденна заробітна плата = заробітна плата за останні повні 2 відпрацьованих місяці квітень 2012 року та травень 2012 року, тобто, 4402,00 грн. + 4402,00 грн. розділена на кількість відпрацьованих робочих днів у цих місяцях, тобто 40 днів (20 у квітні 2012 року + 20 у травні 2012 року) = 220,10 грн. Разом з тим, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та виключно в межах заявлених ними вимог, а відтак, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню лише в заявленому розмірі - 79215,44 грн., оскільки іншого позивачем не заявлено. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Закону України №266/94-ВР громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, запис про звільнення з роботи (посади), зроблений у трудовій книжці, визнається недійсним. На вимогу громадянина власник або уповноважений ним орган у триденний термін видає йому дублікат трудової книжки без запису, який визнано недійсним.. Також відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України №266/94-ВР термін перебування під вартою, термін відбування покарання, а також час, протягом якого громадянин не працював у зв'язку з незаконним відстороненням від роботи (посади), зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу. Трудовий стаж робітників і службовців, а також стаж роботи осіб, які працювали на підставі членства (в кооперативі, колгоспі тощо), обчислений із зарахуванням періодів, зазначених у частині першій цієї статті, враховується при наданні робітникам, службовцям і зазначеним особам різних пільг і переваг, в тому числі при призначенні пенсій і допомоги по державному соціальному страхуванню. Робітникам і службовцям цей стаж враховується також при призначенні пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, при встановленні розмірів місячних ставок (посадових окладів) залежно від тривалості роботи за спеціальністю, а також при виплаті разової винагороди або відсоткових надбавок за вислугу років. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання недійсними записів у трудовій книжці за №29 від 09 липня 2012 року та №30 від 03 серпня 2012 року, вчинених на підставі наказу №41-л від 09 липня 2012 року та наказу №44-л від 07 серпня 2012 року, оскільки вказані записи були вчинені на підставі наказів відповідача ОКПК «Дніпропетровський театр російської драми ім. М. Горького» про переведення на іншу нижче оплачувану посаду у зв'язку з відстороненням від посади заступника директора театру по господарській частині, а таке відсторонення відбулося у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Доводи відповідачів про те, що позивач за власним бажанням писав заяви про переведення на іншу посаду і тому вказані записи у трудовій книжці не підлягають визнанню недійсними, суд до уваги не приймає, оскільки у всіх заявах про переведення (т. 1 а.с.47-53) позивач зазначав про тимчасове переведення на час відсторонення, а так само в наказах про переведення також зазначена причина переведення та період - у зв?язку з відстороненням від посади заступника директора на час проведення досудового розслідування та судового слідства, тоді як відсторонення від посади відбулося у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, оскільки кримінальне провадження закрито апеляційним судом за відсутністю достатніх доказів для доведення в суді його винуватості у злочині, передбаченому ч.2 ст. 367 КК України, і вичерпані можливості їх отримання. Разом з тим, вимоги позивача про визнання недійсним запису в трудовій книжці №31 від 31 липня 2014 року та поновлення [PERSON] на роботі на посаді заступника директора ОКПК «Дніпропетровський академічний театр російської драми ім. М. Горького» з 07 червня 2015 року, тобто з часу припинення виплат по безробіттю Ленінським центром зайнятості м. Дніпропетровська, задоволенню не підлягають, оскільки запис №31 внесений в трудову книжку на підставі наказу № 53-л від 31 липня 2014 року про звільнення [PERSON] з посади доглядача будівель на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, тобто підстави звільнення позивача з роботи не пов?язані з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, а доводи позивача стосуються його особистих мотивів, якими він керувався при звільненні і які для визначення волі та волевиявлення при вчиненні правочину спрямованого на припинення трудових правовідносин юридичного значення не мають і до підстав такого правочину не відносяться. Статтею 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Відповідно до п. 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати. Разом з тим, як встановлено судом після закриття кримінального провадження відносно [PERSON] з реабілітуючих підстав ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 23 вересня 2014 року, місцевим судом вимоги п.9 вказаного Положення не виконувались та відомості про таке повідомлення судом [PERSON] в матеріалах кримінального провадження відсутні. Зважаючи на викладене, доводи відповідачів про пропуск позивачем строку на звернення за відшкодуванням шкоди та поновленням на роботі суд до уваги прийняти не може, оскільки такий строк належить обчислювати з дня належного повідомлення особи про її права, що безпосередньо визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», та що виконано не було, тому суд приймає до уваги доводи позивача про те, що через юридичну необізнаність, брак коштів на оплату фахівця у галузі права, а також ігнорування його прав органами прокуратури і досудового розслідування він не знав про право на відповідне відшкодування, як і про право відновити трудові права, зокрема, і щодо поновлення на роботі та визнання записів у трудовій книжці недійсними. Також, згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.4, 5 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 13 Закону України №266/94-ВР визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Слідуючи роз?ясненням, наданим у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, суд приймає до уваги, що коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 травня 2016 року станом на 20 жовтня 2016 року становить - 1450,00 грн. Позивач перебував під слідством з 12 квітня 2012 року по 23 вересня 2014 року, тобто 29 місяців 11 днів, за таких обставин виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, які підтверджують характер, обсяг і тривалість страждань, яких зазнав позивач у справі у зв'язку із незаконним перебування під слідством і судом, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, порушення стосунків з іншими людьми й інші негативні впливи внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та перебуванням під слідством, які пов'язані із необхідністю докласти значних додаткових зусиль для відновлення та організації життя, суд за внутрішнім переконанням приходить до висновку, що співмірним та достатнім відшкодуванням моральної шкоди становитиме сума в розмірі 84100,00 грн. (1450,00 грн. х 2) х 29 місяців = 84100,00 грн.). При вирішенні питання про стягнення суд виходить з наступного. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України). Оскільки відшкодування шкоди згідно ст. 1176 ЦК України зобов'язана виконати держава, то за правилами ч.1 ст. 43 Бюджетного кодексу України виплата суми відшкодування можлива лише в порядку казначейського обслуговування бюджетних коштів Казначейством України на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України, що передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Згідно п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Підпунктом 2 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Відповідно до пп.1 п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011№ 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Таким чином, в цивільних відносинах Державна казначейська служба України здійснює виконання обов?язків держави, а не виконання будь-яких своїх зобов'язань як юридичної особи публічного права, тому стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Outcome: partial