Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач ПрАТ «ВФ Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 9707,97 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що між ПрАТ "МТС Україна", яке змінило свою назву на ПрАТ "ВФ Україна", та відповідачем укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 4532277/1.12036976 від 02.12.2008 на номер. Згідно п. 3.1 Договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . ПрАТ "ВФ Україна" здійснила фактичні дії щодо виконання договору у повному обсязі. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Позивачем на адресу відповідача надіслано рахунок № [NUMBER] від 31.07.2018 на суму 9707,97 грн. Проте, відповідач не оплатив згідно рахунку отримані ним послуги зв`язку. Відповідачу направлено претензію з вимогою погасити заборгованість, однак останній заборгованість не погасив. Відповідно до умов договору номер телефону був відключений від мережі зв`язку ПрАТ "ВФ Україна". 01.04.2019 ухвалою Московського районного суду м. Харкова відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених\~ст. 165 ЦПК України, з посиланням на неможливість встановити місце проживання боржника. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з відповідними вимогами в позовному провадженні. 13.08.2019 ухвалою Московського районного суду м. Харкова\~від цивільну справу за\~позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги передано по підсудності на розгляд Жовтневому районному суду м. Харкова (а.с. 21). Вказана справа\~ відповідно протоколу\~ автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~\~від\~ 05.09.2019 передана у провадження судді Гаврилюк С. М. (а.с. 27). 09.09.2019\~ухвалою Жовтневого\~районного суду м. Харкова прийнято до свого провадження цивільну справу та залишено позов без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 19.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 35-36). 19.11.2019 ухвалою суду постановлено справу розглядати в заочному порядку. Представник позивача Кондра Л [PERSON] , що діє на підставі довіреності, подала до суду\~ заяву,\~ в якій\~позов підтримала, просила задовольнити та не заперечує проти розгляду\~ справи без участі представника позивача та в заочному порядку. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання18.10.2019, 05.11.2019 та 19.11.2019 не з`явився, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 210 ЦПК України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Отже, суд вживав всі необхідні заходи , передбачені ЦПК України щодо своєчасного розгляду справи. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між ПрАТ «МТС Україна», яке з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та [PERSON] укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 4532277/1.12036976 від 03.12.2008 на номер телефону (а.с. 7,14). Згідно з п. 3.1 Договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Своїм підписом відповідач [PERSON] підтвердив отримання тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв`язку», ознайомлений з цінами і тарифами, умовами договору, умовами користування і зобов`язався їх виконувати. Позивачем виконані зобов`язання за договором в повному обсязі. Відповідно до умов договору, відповідач\~зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Відповідно до п. 3.3 Договору, за наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. Проте, відповідач не сплатив згідно рахунку отримані ним послуги зв`язку (а.с. 9). На підставі цього та відповідно до умов Договору відповідач був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». З матеріалів справи вбачається, що надіслана позивачем претензія № С 295369413563/11 з проханням терміново сплатити суму заборгованості в розмірі 9707,97 грн відповідачем не виконана (а.с. 11). Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з [PERSON] 01.04.2019\~ухвалою Московського\~районного суду\~м.\~Харкова відмовлено\~у видачі\~судового наказуз підстав, передбачених\~ст. 165 ЦПК України,\~з посиланням\~на неможливість\~встановити місце\~проживання боржника (а.с. 12). За змістом ч. 2\~ст. 166 ЦПК України\~заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в порядку позовного провадження. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за розрахунковий період з 01.07.2018 по 31.07.2018 становить 9707,97 грн (а.с. 4). Наявність вказаної заборгованості відповідачем не спростована. Згідно з положеннями\~ст. 5 Закону України «Про телекомунікації»\~цим Законом регулюються відносини суб`єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування. Відповідно до\~ст. 63 Закону України «Про телекомунікації»\~передбачено, що телекомунікаційні послуги надаються за умови укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Згідно зі\~ст. 901 ЦК України\~визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~6, ст.\~627\~та ч. 1 ст.\~628 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 720\~(у редакції, чинній на час активації послуги міжнародного роумінгу), визначають порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, регулюють відносини між операторами, провайдерами телекомунікацій і споживачами телекомунікаційних послуг. Згідно п. 31 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 720, споживач під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг має право на: отримання відомостей щодо можливості та порядку відмови від замовленої телекомунікаційної послуги та від оплати телекомунікаційної послуги, яка не замовлялася. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження того, що відповідач сплатив заборгованість, або не замовляв, а у подальшому відмовився від послуг позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «ВФ Україна» про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 9707,97 грн підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1728,90 грн за подачу цього позову та 192,10 грн за подачу заяви про видачу судового наказу, що документально підтверджується платіжним дорученням та квитанцією, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 17, 33), підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «ВФ Україна» в загальному розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved