Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] з посиланням на те, що житловий будинок [ADDRESS] , 1960 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. Відповідно до рішення виконкому Ставищенської районної ради вказаний житловий будинок належав до двору, головою якого була [PERSON] .. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали голова двору [PERSON] , яка згідно діючих на той час ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] померла його мати [PERSON] , спадщину після її смерті прийняв він - єдиний спадкоємець першої черги та спадкоємець за заповітом. 23.07.2021 року в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок звернувся до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, на що державний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність документів щодо належності майна спадкодавці. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 64,40 м2, житловою площею 32,20 м2, вартістю 160753 гривень. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про місце, час та дату судового розгляду по справі, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача Ставищенської селищної ради в судове засідання не прибув, від даної ради надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, позовні вимоги визнано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до погосподарських книг Іванівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Ставищенської селищної ради, житловий будинок [ADDRESS] , 1960 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала голова двору [PERSON] , яка згідно діючих на той час ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору (а. с. 7-12, 16). Відповідно до рішення виконкому Ставищенської районної Ради №153 від 11.10.1988 року житловий будинок [ADDRESS] належав до двору, головою якого була [PERSON] , що підтверджується архівним витягом №12-01-45/145 Ст від 26.07.2021 року виданим Ставищенським архівним сектором архівного відділу Білоцерківської районної державної адміністрації (а. с. 13). Із матеріалів спадкової справи (а. с. 32-45) встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно до дня смерті проживала по [ADDRESS] , спадщину після її смерті прийняв позивач - єдиний спадкоємець першої черги та спадкоємець за заповітом, посвідченим 18.09.1998 року Іванівською сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром №14, - [PERSON] .. Згідно з даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт є чинним, тобто його не змінено і не скасовано. 23.07.2021 року в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3224283202:02:010:0804, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності 43128133, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2415855332242, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на бланку НРЕ 537587 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] позивач звернувся до Ставищенської районної державної нотаріальної контори. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267218548 від 23.07.2021 року відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] в реєстрі відсутні. 23.07.2021 року за №470/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність документів щодо належності майна спадкодавці (а. с. 18). Як видно з довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 11.01.2021 року № 30 реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не проведена (а.с. 19). Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1», загальною площею 64,40 м2, житловою площею 32,20 м2 з прибудовою літер «а»; літня кухня літер «В-1»; сарай літер «Г-1»; погріб з шийкою «Б/пг»; ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь питний №3. Інвентаризаційна вартість вищевказаного житлового будинку, 1960 року побудови, становить 160753 гривень (в т. ч. ПДВ) (а. с. 20-22). Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як видно з частини 2 статті 123 ЦК УРСР (1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ 15 квітня 1991 року введений в дію Закон України "Про власність". Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень статей 1217, 1222 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 1220, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок і це право в силу ст. 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої і належить позивачу в силу її прийняття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved