Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач покликається на те, що 31 липня 2013 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 14 тис. 641 грн. 95 коп. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання в обумовлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками (0,12 % річних), комісією, та інші витрати. Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов вказаного кредитного договору та норм\~ЦК України, просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості яка, згідно із розрахунком, станом на 14 грудня 2016 р. становить 29 тис. 451 грн. 17 коп., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомленений вчасно та належним чином. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності\~\~представника позивача, позов підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяви про розгляд справи без його участі з урахуванням наданих письмових заперечень. В запереченнях відповідача зазначено, що ним дійсно укладався вищевказаний договір. Вказує, що з позовними вимогами погоджується частково - в частині виконання зобов'язання щодо тіла кредиту та відсотків за користування крдитом. Разом з тим, покликаючись на положення ст.ст. 256, 257 ЦК України щодо трирічного строку позовної давності, вважає, що позивачем такий строк пропущено. Просив застосувати позовну давність і відмовити в задоволенні позовних вимог. З'ясувавши обставини, враховуючи пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Матеріалами справи встановлено, що 31.07.2013 року [PERSON] уклав із ПАТ КБ "Приватбанк" Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт. Угода укладена для виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № SAMDN34005019331008. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 14 тис. 641 грн. 95 коп. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання в обумовлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками (0,12 % річних), комісією, та інші витрати. Строк повернення вказаного кредиту 31.01.2014 року (а.с. 5). Згідно наданого з позовом розрахунку заборгованості за вказаним кредитом борг [PERSON] перед банком становить станом на 14 грудня 2016 року наявна заборгованість за вказаним договором від 31.07.2013 року - 29 тис. 451 грн. 17 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 14 тис. 442 грн. 07 коп., по відсотках за користування кредитом - 4 грн. 81 грн., за пенею та комісією - 12 тис. 019 грн. 68 коп., штрафів - 2 тис. 984 грн. 61 коп. Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов'язанні строк. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму. Відповідно до ч.1 ст.\~1050, ст.\~1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, отриману за кредитним договором, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір пені не співмірний із сумою кредиту, суд вважає наявними обставини для зменшення розміру штрафу до 84 грн. 61 коп. Із урахуванням обставин, встановлених судом із доказів наданих сторонами, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 31 липня 2013 р. в розмірі 26 тис. 551 грн. 17 коп. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Автоматичне продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, а отже, продовження дії картки для настання кінцевого строку повернення заборгованості правового значення не має. Крім того, продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки (справа № 6-36268св13). За висновком Верховного Суду України про застосування статті 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів (постанови № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року), за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Згідно розрахунків заборгованості (а.с. 4-5, 125-130) останній платіж відповідач здійснив 02.03.2012 року. Термін дії виданої картки закінчився. Отримання відповідачем нової картки позивач не доводив, та не підтвердив належними і допусимими доказами. З позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд лише 03.08.2015 року. Тому суд дійшов висновку про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності. При цьому враховується, що Банк не надав доказів ознайомлення позичальника з «Умовами надання банківських послуг» щодо встановлення позовної давності іншої ніж 3 роки тривалості, оскільки вони нею (відповідачем) не підписані (справі за № 6-1926цс15). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). З позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд 23.01.2017 року. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4), правильність якого відповідач не заперечував та не спростовував, - останній платіж відповідач здійснив 28.08.2016 р. (позов пред'явлено в межах строків позовної давності, передбачених ст.ст. 257, 258 ЦК України). Строк повернення кредиту, отриманого відповідачем згідно зазначеної Генеральної угоди - 31.01.2014 року (позов пред'явлено в межах строків позовної давності, передбачених ст. 258 ЦК України). Таким чином, позивач не пропустив термін звернення з позовною заявою до суду. Доводи відповідача про наявність підстав для відмови в позові у зв'язку із пропуском строку позовної давності суд вважає помилковими, та реалізацією права давати пояснення з огляду на позицію по справі. За вказаних обставин не встановлено підстави для відмови в позові у зв'язку із пропуском строку для звернення до суду з позовом. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved