Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що з 08.08.2008р. працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" на посаді директора з розвитку.Відповідач 02.01.2009р. в день звільнення Позивача в ним повного розрахунку не провів і фактично не виплатив належних йому до виплати сум зар плати за листопад , грудень 2008 року, в зв'язку з чим повинен сплатити середній за час затримки розрахунку , інфляційні втрати та 3% річних. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов уточнив та просив стягнути нараховану але не виплачену заробітну плату за листопад-грудень 2008 року у сумі 5003 гривень 52 копійки, середній заробіток за час затримки вигоіати заробітної плати із урахуванням індексації у сумі 325 440 грн. 55 коп., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 7923 гривні 45 копійок, 3% річних у сумі 1214 гривень 41 копійка, 6600 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 341178 грн. 41 копійки.В судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали , вказували на те що 02.01.2009р позивача було звільнено і ним не було отримано суму розрахунку при звільненні та заробітна плата за листопад та грудень 2008р. оскільки на неодноразові виклики до офісу товариства він не заявлявся, в зв"язку з завданням шкоди підприємству заробітна плата була звернута на погашення шкоди , що не заперечувалось позивачем. З 2011р. також з вимогами про виплату заробітної плати не звертався, тому були відсутні підстави для виплати зарплати , яку працівники отримують безпосередньо на підприємстві. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що з позивач з 08.08.2008р. працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" на посаді директора з розвитку. 02.01.2009р. було звільнено. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Встановлено , що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 21.01.2010 року Позивачу було відмовлено у задоволені позову про стягнення невиплаченої заробітної плати за листопад і грудень 2008 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, встановлено , що заробітна плата за листопад та грудень 2008р. з нього була утримана, в зв"язку з завданням шкоди підприємству на підставі розпорядження від 29.11.2008р. та розпорядженням від 23.01.2009р. Дане рішення залишено без змін ухвалами Апеляційного Києва від 25.03.2010 року та Вищого спеціалізованого суду України від 29 грудня 2011 року . Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.10.2010 року у 2-979-1/10 провадження у справі в частині вимог Позивача про стягнення заробітної за листопад - грудень 2008 року та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було закрито на підставі п. 2 ч.І ст.205 ЦПК України . Рішенням Печерського районного суду від 19.05.2010 року, позивачу було відмовлено у задоволені позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу . Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2010 року . Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 29 березня 2011р. визнано незаконним розпорядження видані генеральним директором ТОВ «Компанія «Зевс ЛТП» від 29.12.2008р. та від 23.01.2009р. «про покриття шкоди, заподіяної працівником , незаконним заволодінням майном власника» (а.с.11-13) Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Посилання позивача , що відповідач був обізнаний з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 23.03.2011р. про те не здійснив жожних дій щодо виплати заробітної плати за листопад-грудень 2008р. суд вража безпідставним. Оскільки в судовому засіданні встановлено , що позивач в день звільнення не працював та не пред»являв вимог про розрахунок .Крім того встановлено що заробітна плата працівниками отримувалась безпосередньо в товаристві та після постановлення рішення з березня 2011р. також не звертався, тому у відповідача були відсутні підстави для виплати заробітної плати. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача про стягнення заробітної плати , середнього заробітку за час затримки , збитки та 3% річних є безпідставними , не встановлено порушень прав позивача, що з вини відповідача не виплачена заробітна плата, тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.84,88 ЦПК України не підляють відшкодуванню понесні позивачем витрати. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed