Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано наступним чином. 23.11.2013 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі в них народився син - [PERSON] , 2014 р.н. Шлюбні відносини припинено з початку окупації Криму, в 2014 році, досить тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Син проживає з матір`ю, яка займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спору про поділ майна між сторонами немає. Дитина залишається проживати з позивачем. Примирення та збереження шлюбу неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини та позивача. Позивач в судове засідання не прибула, проте її представник - адвокат Ромаданова Т.В. направила заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач був повідомлений про дату час та місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явився і причин неявки не повідомив. Не використав свого права подати відзив на позовну заяву. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ст. 223 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.06.2019 визнано Дарницький районний суд м. Києва для забезпечення розгляду позовної заяви (а.с.17). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.07.2019 позовну заяву залишено без руху. (а.с. 23). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.08.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2019 підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті на 04.12.2019. Судом встановлено, що 23.11.2013 сторони зареєстрували шлюбу (а.с. 12). У шлюбі у сторін [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 13). Сторони не підтримують шлюбних відносин як зазначає позивач в позові з 2014 року, не проживають однією сім`єю та не ведуть сімейного життя. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження шлюбу. Позивач стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з вимогами ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з вимогами ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.". Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження сім`ї з урахуванням їх взаємних відносин неможливе і суперечить інтересам позивача, сторони не здійснили дій для примирення та збереження шлюбу, вони не проживають разом та не ведуть сімейне життя, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved