Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Тирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ПСП "Обрій " с. Тирлівка Бершадського району Вінницької області, Шляхівської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай) з тих підстав, що як зазначають, є спадкоємцями на майно їх батька, [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадкове майно за законом (кожен з позивачів успадкував по 1/2 частині), а саме права на пайовий фонд майна (майновий сертифікат) в «ПСП Обрій» с.Тирлівка, Бершадського району, Вінницької області, розміром 3782 грн., яке належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ВІ за №033905, виданого Тирлівською сільською радою Бершадського району, Вінницької області від 25.06.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2017 року, реєстр №598. За час трудової діяльності батько позивачів працював на різних роботах у колективному сільськогосподарському підприємстві та був його членом. Спадкодавець зв`язку з господарством не втрачав. В червні 2017 році позивачам стало відомо, що батько при житті не був включений список громадян-членів КСП, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, що виданий 12.04.1994 року відповідно до рішення Тирлівської сільської ради народних депутатів від 01.04.1994 року за №14/21.За життя батько позивачів сертифікат на земельну частку не отримував і не оформився у своїх правах на земельний сертифікат. Відсутність правовстановлюючого документа позбавляє позивачів можливості оформити право власності на спадкове майно. Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, надав до суду письмове заперечення проти позову, в якому просив суд відмовити в задоволені позовних вимог за тих підстав, що спадкодавець за життя не набув права власності на земельну ділянку, тому спадкоємці також не можуть набути на неї права власності у порядку спадкування, оскільки до них переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Представник позивачів адвокат Ковальчук С.Я. та позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав. Представник Тирлівської сільської ради надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився. Представник Шляхівської сільської об`єднаної територіальної громади надав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Представник відповідача ПСП "Обрій" надав до суду письмове заперечення, в якому зазначив, що позивачами пропущено строк позовної давності. Батька позивачів - [PERSON] не було включено до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Обрій», що додається до державного акта, він дізнався про порушення своїх прав, або повинен був дізнатись з моменту передачі даного державного акту на адресу КСП «Обрій», тобто 12.04.1994 року. З часу відкриття спадщини до моменту звернення позивачів у суд пройшов 21 рік, а якщо врахувати, що строк позовної давності не переривався смертю спадкодавця - 23 роки (з моменту передачі даного державного акту КСП «Обрій», тобто 12.04.1994 року, в якому не було зазначено прізвище батька позивачів). В своїй позовній заяві [PERSON] та [PERSON] зазначають про те, що вони дізнались про ненадання їх батькові земельного паю в 2017 році. Разом з тим, вказане твердження нічим не доводиться. Крім того, позивачі повинні не тільки вказати, коли вони дізнались про порушення прав свого батька, а й довести факт неможливості дізнатись про це раніше. Не відповідає дійсності твердження позивачів про те, що їх батько мав право на земельний пай, оскільки його помилково було пропущено у списку громадян - членів КСП, оскільки воно нічим не доводиться. Більш того, воно спростовується тими документами, на які посилаються самі позивачі. Так, в матеріалах справи наявна трудова книжка колгоспника, в якій містяться записи про те, що [PERSON] працював в колгоспі «Більшовик» до 1990 року. В той же час, Державний акт на право колективної власності на землю був виданий не на колгосп «Більшовик», а на КСП «Обрій» на 1730,9 га 12.04.1994 року. Вказаний акт містив Додаток 1 - Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, і серед вказаних осіб [PERSON] не був зазначений по причині того, що він не був членом КСП «Обрій». Так, КСП «Обрій» було створено в 1992 році і в матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] став його членом. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 1969 року по 1987 рік працював різноробочим в КСП ім. 22 з`їзду КПРС. В 1987 році він вибув з членів даного КС у зв`язку з утворенням КСП "Більшовик". Згідно рішення Вінницького облвиконкому від 29.07.1987 року №261 [PERSON] визнано членом КСП "Більшовик", де він пропрацював різноробочим до 1990 року, що підтверджується копією трудової книжки. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Спадкоємцями до його майна є його діти [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Тирлівської сільської ради, копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , копіями рішень від 17.05.2017 року по справі №385/337/17 та рішення від 18.05.2017 року по справі №385/338/17, копією свідоцтва про прав на спадщину за законом від 31.08.2017 року, зареєстровано в реєстрі за №599. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 20.06.2017 року вих. №29-2-0.27-95/104-17 по Тирлівській сільській раді Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Обрій" був виданий 12.04.1994 року відповідно до рішення Тирлівської сільської ради народних депутатів від 01.04.1994 року №14/21. [PERSON] не включений в список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, які додаються до Державного акта на право колективної власності на землю. Цих фактів також ніхто не заперечує, вони визнаються сторонами, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до п.1 Указу Президента України за №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з п.2 цього ж Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Аналіз вказаного законодавства дає підстави для висновку, що право особи претендувати на отримання земельної частки (паю) дає дві обов`язкові умови: 1) включення до списку членів господарства, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю; та 2) приналежність до членів господарства на момент проведення в господарстві паювання земель. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із перевірених у судовому засіданні доказів, вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набув права на земельну частку (пай), оскільки не був включений у Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю по Тирлівській сільській раді від 12.04.1994 року. Позивачі в судовому засіданні стверджують, що їх батько помилково не був включений до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства "Обрій", який додається до Державного акта на право колективної власності на землю по Тирлівській сільській раді від 12.04.1994 року. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази та позивачами в судовому засіданні не доведено того, що [PERSON] на час розпаювання був членом КСП "Обрій", оскільки з копії його трудової книжки вбачається, що він до 1990 року був членом КСП "Більшовик" та будь-які записи про його членство в КСП Обрій після 1990го року відсутні. Твердження позивачів про те що, їх батько [PERSON] мав право на отримання земельного паю оскільки отримав майновий сертифікат в КСП "Обрій" суд розцінює критично, оскільки порядок виділення майна колишніх КСП має іншу правову природу і не є беззаперечним доказом наявності у особи права на отримання земельного паю. На підставі п.п.1,2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р.,

Outcome: dismissed