Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Супутник" (далі - ТОВ "Авто Супутник") звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення збитків, заподіяних унаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Васалатія К.А. від 11 жовтня 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі № 756/12947/17 за позовом ТОВ "Авто Супутник". Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2019 року цивільну справу № 756/12947/17 за позовом ТОВ "Авто Супутник" передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він був власником вантажного сідлового тягача Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] . 06 серпня 2017 року [PERSON] , керуючи вказаним транспортним засобом, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в якій було пошкоджено вантажний сідловий тягач позивача. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 24 серпня 2017 року № 6365, складеного фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ), вартість матеріального збитку, завданого внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, становить 418138,80 грн. З цих підстав ТОВ "Авто Супутник" просило суд стягнути з [PERSON] спричинені ним збитки у сумі 418138,80 грн та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 2400,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Авто Супутник" до суду не подав. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, не погоджуючись з заявленим до стягнення розміром матеріальних збитків, заявив клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для з`ясування розміру збитків, заподіяних ТОВ "Авто Супутник" пошкодженням його вантажного сідлового тягача Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 06 серпня 2017 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року клопотання представника [PERSON] задоволено, призначено у справі судову автотоварознавчу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Обов`язок з оплати вартості експертизи судом було покладено на відповідача. 28 січня 2021 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі у зв`язку з надходженням повідомлення від експертної установи про неможливість проведення експертизи у зв`язку з її неоплатою відповідачем [PERSON] . Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом з`ясовано, що ТОВ "Авто Супутник" на праві власності належав вантажний сідловий тягач Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] (а. с. 8). 06 серпня 2017 року на проспекті Перемоги, 139 в м. Києві, керуючи у стані алкогольного сп`яніння вантажним сідловим тягачем Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , водій [PERSON] здійснив наїзд на відбійник, стовп освітлення проїзної частини та зелені насадження, у результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 9-12). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 06 серпня 2017 року за участю вантажного сідлового тягача Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , є [PERSON] . Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є їх заподіяння іншій особі. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Однак за приписами ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Станом на 06 серпня 2017 року відповідач працював водієм у фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) (а. с. 120, 122). Указана фізична особа - підприємець орендувала сідловий тягач Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , у ТОВ "Авто Супутник" на підставі договору оренди від 01 жовтня 2013 року № 1/10/13 (а. с. 123-124). Однак на момент, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, [PERSON] не виконував свої трудові обов`язки (а. с. 120, 121, 122), а тому підстави для покладення на роботодавця ФОП [PERSON] обов`язку, відшкодувати власнику сідлового тягача Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , збитки, спричинені унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 06 серпня 2017 року, відсутні. Такий обов`язок відповідно до норми ч. 3 ст. 1187 ЦК України суд покладає на відповідача [PERSON] . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди вантажний сідловий тягач Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. У звітах про визначення вартості матеріального збитку від 24 серпня 2017 року № 6365, від 30 квітня 2021 року № 6365, складених фізичною особою-підприємцем [PERSON] , зазначено, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу складають 739719,50 грн та перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, яка становить 418138,80 грн (а. с. 210-237). Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику сідлового тягача Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , визначених у звітах про визначення вартості матеріального збитку від 24 серпня 2017 року № 6365, від 30 квітня 2021 року № 6365, складених фізичною особою-підприємцем [PERSON] , відповідачем [PERSON] та його представником суду не надано. Кошти за проведення судової автотоварознавчої експертизи, яка була призначена судом за клопотанням представника відповідача, [PERSON] не сплачено, унаслідок чого експертиза проведена не була (а. с. 172-174, 188-189). Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2014 року № 3 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на те, що витрати на відновлювальний ремонт сідлового тягача Renault Magnum 440, р.н. [NUMBER] , перевищують вартість цього транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а отже його ремонт є економічно необґрунтованим, суд за аналогією закону застосовує до спірних правовідносин норму ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, стягненню з [PERSON] підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що становить 326443,11 грн (418138,80 грн - 91695,69 грн = 326443,11 грн). Також відповідач повинен відшкодувати ТОВ "Авто Супутник" витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 2400,00 грн. За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ "Авто Супутник" заявлено вимоги майнового характеру, за пред`явлення якої позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 6308,08 грн (420538,80 грн х 1,5 % = 6308,08 грн). Натомість позивачем було сплачено судовий збір у сумі 4206,00 грн. Отже, суддя, який вирішував питання про відкриття провадження у справі, повинен був залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачеві доплатити судовий збір за подання позовної заяви. Проте цього зроблено не було. Виправляючи згаданий недолік, суд стягує з ТОВ "Авто Супутник" в дохід держави недоплачений судовий збір у сумі 2102,08 грн (6308,08 грн - 4206,00 грн = 2102,08 грн). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь ТОВ "Авто Супутник" судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 3288,91 грн ((326443,11 грн + 2400,00 грн) / 420538,80 грн х 4206,00 грн = 3288,91 грн).

Outcome: partial