Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача ТОВ « Г.П.Л.» і просив стягнути на його користь 20540 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 27.04.2016 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача АТ « Страхова компанія « АХА Страхування». Представник позивача уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача ТОВ «Г.П.Л.» 10000 грн. моральної шкоди , а з відповідача АТ « Страхова компанія « АХА Страхування « 12996 грн.77 коп. матеріальної шкоди та 12161 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим , що 20.10.2015 року в 11 год.15 хв. в м.Олександрії Кіровоградської області [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], що належить на праві приватної власності ТОВ « Г.П.Л.» на перехресті вул.. Блюхера та вул.. Вищепразької , здійснив рух заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, чим порушив п.10.9 ПДР України . Внаслідок ДТП автомобіль OPEL Vectra 1.8 , який належав позивачу, тримав механічні ушкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача згідно рахунку-фактури № 0122 від 22.01.2015 року ФОП [PERSON] складає 20540 грн. Цивільно-правова відповідальність ТОВ « Г.П.Л.», як власника автотранспортного засобу , застрахована у АТ « Страхова компанія « АХА Страхування». Позивач звертався в страхову компанію з заявою про виплату йому страхового відшкодування згідно даного рахунку-фактури.Але страхова компанія сплатила позивачу лише 7543 грн.23 коп.Тому вважає, що з страхової компанії необхідно стягнути 12996 грн.77 коп. матеріальної шкоди( 20540 - 7543.23).Позивач тяжко хворіє, являється інвалідом 3 групи,пережив сильний стрес через пошкодження його автомобіля, відповідачі відмовилися добровільно компенсувати йому витрати на ремонт автомобіля.З 2.112015 року по 13.11.2015 року позивач після аварії знаходився на стаціонарному лікуванні і витратив на лікування 1953 грн.Крім того, витратив 20208 грн. на санаторно-курортну путівку. Розмір моральної шкоди становить 22161 грн. Тому просить стягнути з відповідача ТОВ « Г.П.Л.» 10000 грн. моральної шкоди, а з АТ « Страхова компанія « АХА Страхування» 12161 грн. завданої йому моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги і просить їх задоволити. Представник ТОВ« Г.П.Л.» позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позову. Представник АТ « Страхова компанія « АХА Страхування» позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позову.Направив суду письмове заперечення проти позову. Третя особа [PERSON] направив заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідачів , суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено , що 20.10.2015 року в 11 год.15 хв. в м.Олександрії Кіровоградської області [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], що належить на праві приватної власності ТОВ « Г.П.Л.» на перехресті вул.. Блюхера з вул.. Вищепразька , здійснив рух заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та скоїв дорожньо-транспортну пригоду.Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.Водій [PERSON] порушив п.10.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. В результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль OPEL Vectra 1.8 , який належав позивачу [PERSON] на праві власності. Постановою Ленінського районного суду м.Полтави від 20.11.2015 року водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо- транспортної пригоди за ст.. 124 КК України і на нього накладене адміністративне стягнення в вигляді штрафу в сумі 340 грн. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов «язкові для суду , що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду , з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому вина водія [PERSON] в даному ДТП доведена і не підлягає доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що власником автомобіля [NUMBER] являється відповідач ТОВ « Г.П.Л.» .Водій автомобіля [PERSON] знаходиться в трудових відносинах з ТОВ « Г.П.Л.» ( а.с. 47), даний транспортний засіб був закріплений за [PERSON] для виконання його службових обов»язків( а.с. 152). В судовому засіданні встановлено , що цивільно-правова відповідальність ТОВ « Г.П.Л.» застрахована у АТ « страхова компанія « АХА Страхування» згідно поліса обов язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7918652 від 29.04.2015 року , внаслідок чого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль [NUMBER], що належить на праві приватної власності ТОВ « Г.П.Л.» . Крім цього, між АТ « Страхова компанія « АХА Страхування» та ТОВ « Г.П.Л.» було укладено Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4407гд5пка від 29.04.2015 року, згідно з умовами якого страхова сума становить 200000 грн. Згідно додаткової угоди №1 від 14.07.2015 року до Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4407гд5пка від 29.04.2015 року , відповідач ТОВ « Г.П.Л.» та АТ « Страхова компанія « АХА Страхування» збільшили страхову суму за договором до 1 000000 грн. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані\~Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~(далі - Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з положеннями\~ст. 22 Закону\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 22.10.2015 року експертом-автотоварознавцем [PERSON] в присутності позивача [PERSON] був оглянутий належний останньому автомобіль OPEL Vectra 1.8.Був складений протокол огляду транспортного засобу , в якому зазначені пошкодження даного автомобіля.Протокол підписано сторонами, зауважень не зазначено.( а.с.134) За замовленням АТ « Страхова компанія « АХА Страхування» експертом [PERSON] був виконаний звіт №102-15 від 20.12.2015 року про експертну оцінку автомобіля OPEL Vectra 1.8.Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 22.10.2015 року складає 10120 грн.Вартість матеріального збитку складає 7715 грн.03 коп.( а.с.153-156) Встановлено, що позивач [PERSON] 16.12.2015 року направляв страховій компанії рахунок-фактуру , видану ФОП « Авакіян Роман Володимирович» за №0121 від 13.12.2015 року по ремонту автомобіля OPEL Vectra 1.8р.н. ВА 91 на суму 10920 грн. , квитанцію на таку ж суму про виконання рихтовочних та малярних робіт та заяву про перегляд суми страхового відшкодування.( а.с. 122-123)Дані документи були отримані страховою компанією 18.12.2015 року. А 15.02.2016 року позивач [PERSON] направляв страховій компанії рахунок-фактуру , видану ФОП « Авакіян Роман Володимирович» за №0122 від 22.01.2016 року по ремонту автомобіля OPEL Vectra 1.8р.н. ВА 91 на суму 20540 грн. та заяву про виплату суми страхового відшкодування в сумі 20540 грн..( а.с. 117-118)Дані документи були отримані страховою компанією 18.02.2015 року. Страховою компанією 23.02.2016 року перераховано страхове відшкодування [PERSON] в сумі 6543 грн.23 коп. ( а.с.169), що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні. Крім того, третьою особою [PERSON] виплачено позивачу [PERSON] 1000 грн. франшизи , про що свідчить розписка позивача ( а.с. 58) Представник позивача не погодився в судовому засіданні з виплаченою сумою страхового відшкодування і наполягав на тому, що страхова компанія повинна була виплатити позивачу 20540 грн. згідно рахунку-фактури , а також квитанцій на суму 10920 грн. та квитанції від 29.06.2016 року на суму 9620 грн .( яка була надана в судовому засіданні ).Так як позивачу було виплачено 7543 грн.23 коп., то просив стягнути з страхової компанії 12996 грн. 77 коп.( 20540- 7543.23 ) Позивачем до позовної заяви не було надано висновок експерта-автотоварознавця про розмір заподіяної шкоди автомобілю позивача.В судовому засіданні представник позивача , не погодившись з визначеним розміром страхового відшкодування, відмовився на пропозицію суду від призначення та проведення судово-автотоварознавчої експертизи для визначення вартості заподіяної шкоди автомобілю позивача, мотивуючи тим, що у позивача відсутні кошти для оплати такої експертизи.Представник позивача ,не погодившись з висновком експерта-товарознавця [PERSON] , не зазначив, в чому полягає невідповідність даного експертного висновку вимогам чинного законодавства. Представником позивача для підтвердження вартості відновлювального ремонту надані 2 рахунки-фактури , видані ФОП « Авакіян Роман Володимирович» за №0121 від 13.12.2015 року по ремонту автомобіля OPEL Vectra 1.8р.н. ВА 91 82 АА та за №0122 від 22.01.2016 року по ремонту автомобіля OPEL Vectra 1.8р.н. ВА 9182 АА на суму 20540 грн . Вартість робіт і матеріалів в них зазначена різна. Представник відповідача ТОВ « Г.П.Л.» в письмовій заяві до суду зазначає , що в довідці-фактурі за №0122 від 22.01.2016 року зазначені роботи та матеріали, які не пов»язані з ДТП і вартість робіт та матеріалів є завищеною ( а.с.71-72). Суд вважає, що так як звіт про експертну оцінку автомобіля OPEL Vectra 1.8р.н. ВА 91 82 АА виконаний експертом-товарознавцем [PERSON] і ним визначена вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку , заподіяного власнику автомобіля OPEL Vectra 1.8р.н. ВА 91 82 АА , а позивачем надані рахунки фактури з суперечливою в них інформацією про дійсну вартість робіт та матеріалів , необхідних для відновлення автомобіля і які суперечать визначеними іншими матеріалами справи ( протоколом огляду автомобіля та довідкою ДАІ від 22.10.2015 року) отриманими механічними пошкодженнями автомобіля, то вимога позивача про стягнення з АТ « Страхова компанія « АХА Страхування» 12996 грн.77 коп. матеріальної шкоди( 20540 - 7543.23) не підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача заявлена вимога про стягнення з страхової компанії моральної шкоди в сумі 12161 грн., а з ТОВ « Г.П.Л.» 10000 грн. Мотивує завдану моральну шкоду тим, що позивач тяжко хворіє, є онкохворим , має ряд інших захворювань , являється інвалідом 3 групи,пережив сильний стрес через пошкодження його автомобіля, відповідачі відмовилися добровільно компенсувати йому витрати на ремонт автомобіля, позивач змушений змінювати звичний спосіб життя через неможливість користування належним йому автомобілем. З 2.112015 року по 13.11.2015 року позивач після аварії знаходився на стаціонарному лікуванні і витратив на лікування 1953 грн.Крім того, витратив 20208 грн. на санаторно-курортну путівку. Розмір моральної шкоди становить 22161 грн. Тому просить стягнути з відповідача ТОВ « Г.П.Л.» 10000 грн. моральної шкоди, а з ПАТ « страхова компанія « АХА Страхування» 12161 грн. завданої йому моральної шкоди. Згідно п. 23.1. Закону України« Про обов язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів « шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Таким чином, не передбачена виплата страховою компанією моральної шкоди в зв «язку з пошкодженням транспортного засобу.В результаті ДТП позивачу не були завдані тілесні ушкодженні і відповідно витрати на придбання ліків в зв»язку з перебуванням на лікуванні через наявні у позивача захворювання та витрати на придбання санаторно-курортної путівки не можуть бути віднесені до моральної шкоди , яка б підлягала стягненню з страхової компанії. Тому відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди з АТ « Страхова компанія « АХА Страхування». Суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. з ТОВ « Г.П.Л.» як власника джерела підвищеної небезпеки. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винний водій. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості субєктного складу відповідальних осіб (коли обовязок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого субєкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки . Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким субєктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким субєктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-108цс13 від 6.11.2013 року. Згідно з пунктом 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості Суд вважає, що оскільки потерпілий від ДТП [PERSON] є особою похилого віку( а.с.90), має поганий стан здоров»я (а.с.12, 92), а саме являється онкохворим ( рак 1 ст.), має хворобу Бехтерова та ряд інших захворювань , являється ветераном військової служби , інвалідом 3 групи, потребує постійного лікування, внаслідок ДТП його автомобіль був пошкоджений, у зв»язку з чим він зазнав значний нервовий стрес та душевні переживання через пошкодження належного йому цінного майна, перебував на стаціонарному лікуванні після ДТП внаслідок загострення серцево-судинних захворювань через пережитий стрес , він був позбавлений можливості тривалий час користуватися автомобілем, через що змінився звичний для нього спосіб життя, відсутність коштів на ремонт автомобіля викликало почуття пригніченості , тому розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн. є цілком справедливим та відповідає завданим позивачу моральним стражданням. Враховуючи викладене,

Outcome: partial