Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У вересні 2018 року позивач приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (далі - ПрАТ "СК "Український страховий стандарт") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] . Строк дії договору - з 22 червня 2017 року до 21 червня 2018 року. 31 грудня 2017 року на пр-ті Оболонському, 21-Б в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та автомобіля Citroen C4, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Пригода відбулась у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху відповідачем у справі. Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 122587,57 грн. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 122587,57 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Citroen C4, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" (далі - ПрАТ "СК "Альфа Страхування"), цей страховик сплатив ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" страхове відшкодування у сумі 56888,23 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого ним за договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 потерпілій [PERSON] , та сумою, отриманою ним від ПрАТ "СК "Альфа Страхування", що становить 65699,29 грн. Також ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" просило суд присудити з [PERSON] судовий збір у сумі 1762,00 грн. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву ПрАТ "СК "Український страховий стандарт", в якому зазначив про те, що сума збитків, заподіяних власнику автомобіля Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , становила 56883,23 грн, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ "СК "Альфа Страхування", а тому у межах ліміту відповідності страховика саме цей страховик повинен відповідати за шкоду, заподіяну відповідачем. З цих підстав [PERSON] просив суд відмовити ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" у задоволенні його позову. Представник позивача у судове засідання не з`явився, позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" - задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, а також додатково зазначив, що договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 не був підписаний страхувальником [PERSON] , а тому підстав для виплати страхового відшкодування за цим договором у страховика не було. Представник залученого до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ "СК "Альфа Страхування" в судове засідання не з`явився, третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Заслухавши вступне слово представника відповідача, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У своєму позові ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" покликалося на те, що між ним та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] . Строк дії договору - з 22 червня 2017 року до 21 червня 2018 року. На копії договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 відсутній підпис страхувальника [PERSON] (а. с. 181-186). Між тим, п. 7.1, 7.2, 7.3 договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 передбачено, що він набуває чинності у повному обсязі з 00 год 00 хв дати, зазначеної в договорі як дата початку його дії, але не раніше ніж з 00 год 00 хв дня, наступного за датою сплати страхувальником на поточний рахунок чи в касу страховика страхової премії у повному обсязі, та діє до 24 год 00 хв дати, зазначеної в договорі як дата закінчення його дії. Якщо договором передбачено сплату страхової премії частинами, то: а) строк дії договору поділяється на періоди страхування, які є частиною строку дії договору, за який сплачується відповідна частина страхової премії; б) зобов`язання страховика по черговому періоду страхування починаються з дати, вказаної як початок періоду страхування, але в будь-якому випадку не раніше 00 год 00 хв дати, наступної за датою сплати страхувальником відповідної частини страхової премії. У договорі добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 визначено, що страхувальник сплачує: страхову премію у сумі 11481,75 грн до 21 червня 2017 року за період страхування з 22 червня 2017 року до 21 вересня 2017 року; страхову премію у сумі 11481,75 грн до 21 вересня 2017 року за період страхування з 22 вересня 2017 року до 21 грудня 2017 року; страхову премію у сумі 11481,75 грн до 21 грудня 2017 року за період страхування з 22 грудня 2017 року до 21 березня 2018 року; страхову премію у сумі 11481,75 грн до 21 березня 2018 року за період страхування з 22 березня 2018 року до 21 червня 2018 року (а. с. 181-186). [PERSON] сплачено страхову премію частинами відповідно до графіку, встановленого договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133, а тому він набув чинності та діяв на момент, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , та Citroen C4, д.р.н. [NUMBER] (а. с. 189-208). Ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Закріплена у ст. 204 ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, пов`язані безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій Верховним Судом у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17). Незважаючи на те, що договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 не був підписаний страхувальником [PERSON] , нею було сплачено страхову премію, що свідчить про те, що договір набув чинності. Також слід зазначити, що дійсність указаного договору ніким у встановленому порядку оспорена не була. Отже, договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 був дійсним та повинен був виконуватись його сторонами. 31 грудня 2017 року на пр-ті Оболонському, 21-Б в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та автомобіля Citroen C4, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а. с. 6-7). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 8). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 31 грудня 2017 року за участю автомобілів Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , та Citroen C4, д.р.н. [NUMBER] , є [PERSON] Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу становила 122586,72 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 56888,23 грн, що підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 29 березня 2018 року №20665, складеним фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а. с. 24-49). Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику автомобіля Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , визначених у звіті про оцінку колісного транспортного засобу від 29 березня 2018 року №20665, складеному фізичною особою - підприємцем [PERSON] , відповідачем [PERSON] суду не надано. Також [PERSON] та його представник не скористалися своїм правом та не заявили у ході розгляду справи в суді клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довели, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , визначено фізичною особою - підприємцем [PERSON] у звіті від 29 березня 2018 року №20665 неправильно. Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Ураховуючи те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 складено страховий акт від 08 лютого 2018 року №8781, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 122587,52 грн (а. с. 9, 10). П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. 16 лютого 2018 року ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" сплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 122587,52 грн (а. с. 50, 51, 55). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, деліктне зобов`язання, за яким [PERSON] повинен відшкодувати збитки, спричинені унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, продовжує існувати, але з моменту сплати ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 потерпілій [PERSON] , позивач став кредитором у вказаному зобов`язанні. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах ліміту відповідальності виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Водночас згідно зі ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Citroen C4, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "СК "Альфа Страхування" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/003677883. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза - 0 грн (а. с. 59). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ "СК "Альфа Страхування", позивач звернувся в порядку суброгації до цієї страхової компанії з вимогою відшкодувати ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. ПрАТ "СК "Альфа Страхування" сплатило ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" страхове відшкодування у сумі 56888,23 грн, що становить вартість відновлювального ремонту Mercedes Benz ML, д.р.н. [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди) та потерпілого (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц). Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що для відновлення автомобіля [PERSON] окремі вузли, деталі та комплектуючі підлягали заміні (а. с. 56-57), позивач на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 сплатив потерпілій [PERSON] страхове відшкодування у сумі 122587,52 грн, що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , на користь позивача має бути стягнута різниця між витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу, та сплаченим страховиком ПрАТ "СК "Альфа Страхування" страховим відшкодуванням за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/003677883, що становить 65669,29 грн (122587,52 грн - 56888,23 грн = 65669,29 грн) (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №227/2996/16-ц, від 25 листопада 2019 року у справі №668/7779/15-ц). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved