Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме однокімнатну квартиру №78, загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 12,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Соломії Крушельницької (вул.[PERSON]), буд.№32, на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 291/08 від 04.03.2008 року, яка станом на 13 жовтня 2015 року становить 236646,76 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна; виселити без надання іншого житла [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однокімнатної квартири №78, загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 12,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Соломії Крушельницької (вул.[PERSON]), буд.№32; стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" судові витрати в розмірі 4927,70 грн.. Представник позивача в судове засідання не з"явився, згідно поданого до суду клопотання просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з"явилися, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надіслали. В матеріалах справи містяться заперечення відповідача - [PERSON] від 21 серпня 2016 року, згідно яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що предмет іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення, підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та не може бути примусово стягнутий (відчужений) без згоди власника, а згоди власника на звернення стягнення надано не було. Враховуючи, що протягом дії вказаного Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм, у суду відсутні підстави для задоволення позову на даний час. Суд, враховуючи клопотання представника позивача, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 березня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №291/08, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 39600 доларів США, з кінцевим терміном повернення 02 березня 2018 року, зі сплатою 10 процентів річних. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов"язався повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним, неустойки та інші передбачені платежі в порядку та на умовах, що визначені у Додатку №1 до договору - графіком погашення кредиту, який є його невід"ємною частиною. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним Кредитним договором, 04 березня 2008 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банк та [PERSON] уклали Іпотечний договір № 292/08, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку: однокімнатну квартиру №78, загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 12,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Соломії Крушельницької (вул.[PERSON]), буд.№32, що належить Іпотекодацю на праві власності. Сторони цього Договору, за взаємною згодою, оцінили Предмет іпотеки у 222 200 грн. (а.с. 30). Відповідно до п.5.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання Іпотекодавцем зобов"язань за Договором про іпотечний кредит вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Договору про іпотечний кредит строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Договором про іпотечний кредит строки сум процентів (сум комісійної винагороди за управління кредитом) (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Договором про іпотечний кредит; незалежно від настання терміну виконання Іпотекодавцем будь-яких зобов"язань за Договором про іпотечний кредит - при виникненні підстав, вказаних у п.п.3.1.5, 3.1.6, 3.1.8 цього Договору. 17.12.2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Альфа Банк" укладено Договір відступлення прав вимоги. Згідно п. 2.1. цього Договору, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" передає (відступає), а ПАТ "Альфа Банк" приймає Кредитний Портфель та зобов"язується сплатити за нього ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" грошову винагороду (Ціну Продажу) на умовах, визначених цим Договором. Внаслідок передачі (відступлення) Кредитного Портфеля за цим Договором, Новий Кредитор набуває усіх Прав Вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов"язань, правом на звернення стягнення за зобов"язаннями Позичальників на заставлене майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення. Також, 17.12.2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк" та ПАТ "Альфа Банк" укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення. Згідно умов цього Договору Цедент зобов"язується передати Цесіонарію Договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває Права, що передаються, та зобов"язується прийняти Договори забезпечення. Права за Договорами забезпечення переходять до Цесіонарія виключно в силу положень українського законодавства. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ "Альфа Банк" набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 04.03.2008 року № 291/08 позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять і права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості станом на 13.10.2015 року борг [PERSON] перед ПАТ "Альфа Банк" за Договором іпотечного кредиту №291/08 від 04.03.2008 року становить: 206858,65 грн. - заборгованість за кредитом, 29788,11 грн. - заборгованість по відсоткам. Судом також встановлено, що заочним рішенням, Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2014 року, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість у сумі 210333,72 грн. та судові витрати в сумі 2103,34 грн.. На підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2014 року, стягувачу було видано 28 січня 2015 року виконавчі листи. Відповідно до ч.3 ст. 1 ЗУ "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов"язання нерухомим майном що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов"язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов"язання. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавецм обов"язків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов"язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.п. 4.1-4.6 договору іпотеки нерухомого майна у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов"язань основного договору, що обумовлює основне зобов"язання, іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до статті 109 ЖК України Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно достатті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Відповідно до статті 40 Закону України "Про іпотеку" Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи, що позичальником не виконувалися зобов"язання за кредитним договором у позивача виникло право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 04.03.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 04.03.2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 3912. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об"єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Щодо проживання в квартирі малолітньої дитини, то відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органа опіки й піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від приналежних дитині майнових прав, здійснювати розділ, обмін, відчуження житла, зобов"язуватися від імені дитини поручництвом, видавати письмові зобов"язання. Однак, як вбачається з матеріалів справи, малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований вже після укладення кредитного договору та договору іпотеки. Отже, [PERSON], [INFO], майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Соломії Крушельницької (вул.[PERSON]), буд.№32, кв.№78 не має і тому не вбачається перешкод для виселення його з батьками. Також, суд задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки врахував висновки Вищого спеціалізованого суду України, викладених в ухвалі від 23.09.2015 р., винесеної по вказаній цивільній справі, відповідно до якої поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстроченням виконання зобов"язання. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов"язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України "Про мораторій" мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов"язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов"язань, той не може бути мотивом для відмови в позові, а є правою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами. Які здійснюють примусове виконання рішень про звернення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, служба у справах дітей Рівненської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення підлягають задоволенню повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідачів на користь позивача 4927,70 грн. сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved