Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

30.06.2021 р. позивач звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства "ІДЕЯ БАНК" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13128, виданий 16.03.2021 р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Позовні вимоги мотивовані тим, що у квітні 2021 позивач дізналася, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження №65251773 з примусового виконання виконавчого напису №13128, виданого 16.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 39 554,35 грн. Вважає, що виданий нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що порушена процедура вчинення виконавчого напису, вимоги стягувача є неправомірними. Зокрема, такий напис вчинено на підставі документів, які не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172, в редакції, яка діяла на час його вчинення . Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву (а.с.63) в якій просила задовольнити позовну заяву та проводити розгляд справи за її відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами. 05.08.2021 р. від представника відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за яким існують невиконані зобов`язання позивача. Позивачці було відомо про наявність у неї кредитної заборгованості, проте на момент вчинення виконавчого напису нею не вчинено жодних дій для її оскарження, більш того, сума кредитної заборгованості, стягнення якої здійснюється на підставі виконавчого напису залишається безспірною і станом на день подання відзиву. Крім того, зазначає, що позивач не спростувала належними та допустимими доказами, що сума боргу перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису була іншою, ніж та, що запропонована до стягнення, а тому виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2021 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, третім особам надано строк для подачі пояснень щодо позову та відзиву. Ухвалою судді від 01.07.2021 у справі вжито заходи забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №13128 від 16.03.2021 р. Треті особи приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не скористалися своїм правом та не направили до суду пояснення щодо позову та відзиву, відповідно до ст. 181 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином (а.с.55-60, 70-71). Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд встановив, що між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача, про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором. 13.03.2019 р. між позивачем та АТ "ІДЕЯ БАНК" укладено кредитний договір №Z02.00409.005015155, згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 49 299,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами кредитного договору. Оскільки позивач як позичальник згідно кредитного договору власних зобов`язань належним чином не виконала, станом на 03.02.2021 у неї утворилась заборгованість у розмірі 37 654,35 грн. У зв`язку із заборгованістю, що утворилася, на адресу позивачки направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 03.02.2021 р. вих.№ 12.4.2/Z02.00409.005015155 та довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z02.00409.005015155 від 13.03.2019 р. станом на 03.02.2021 р., відповідно до яких повідомлено про існування боргу у розмірі 37 654,35 грн., попереджено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги АТ "ІДЕЯ БАНК" здійснить стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір. Як вбачається зі списку №1 ф. 103 згрупованих поштових відправлень [PERSON] відправлено вищевказані вимогу та довідку-розрахунку. Оскільки позивачем вимог АТ "ІДЕЯ БАНК" щодо погашення кредитної заборгованості та враховуючи порушення останньою умов кредитного договору, відповідачем вжито заходів щодо захисту порушеного права, а саме стягнення заборгованості у примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса відповідно до вимог чинного законодавства. 16.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13128 про стягнення з [PERSON] на користь АТ "ІДЕЯ БАНК" коштів на підставі Договору кредиту та страхування № Z02.00409.005015155 від 13.03.2019 р., а саме заборгованості за період з 14.10.2020 р. по 03.02.2021 р., та плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 1900 грн., всього разом 39 554,35 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження №65251773 від 22.04.2021 р.щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. №13128 від 16.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 39 554,35 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII Про нотаріат (далі - Закон Про нотаріат ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України Про нотаріат та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України Про нотаріат ). Цим актом є, зокрема: Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України Про нотаріат , для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 2 наведеного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений положеннями підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). Наданий відповідачем до відзиву розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z02.00409.005015155 від 13.03.2019, на думку суду, не може бути беззаперечним доказом на підтвердження безспірності заборгованості за оскаржуваним виконавчим написом, та такий не визнається позивачкою. Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність . Однак з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірними. Таким чином, встановлено, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги статті 88 Закону України Про нотаріат , оскільки належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості нотаріусу надано не було. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доводи відзиву на позовну заяву зводяться на дотримання приватним нотаріусом порядку видачі виконавчого напису. Разом з цим, враховуючи наведені вище вимоги до виконавчого напису, в тому числі і перелік дій, що передують його видачі, суд враховує відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення всіх необхідних дій нотаріусом та заявником (відповідачем), що стали наслідком видачі виконавчого напису, які б свідчили про безспірність заборгованості. Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 23.01.2020 р. у справі 355/1214/16-ц, суд вважає необґрунтованими, оскільки у даній справі за наслідками розгляду касаційної скарги ТОВ Факторингова компанія Рантьє скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16.03.2017, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Враховуючи наведене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 908 грн., в порядку забезпечення позову у розмірі 454 грн., а всього 1362,00 грн. Згідно з положеннями ч.7 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі ст.ст.87-88 Закону України Про нотаріат та

Outcome: approved