Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Автотранспорт- 15663", Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України у Рівненській області про встановлення факту каліцтва на виробництві та зобов`язання вчинити певні дії. Просив встановити факт нещасного випадку на виробництві, що стався 11 листопада 1983 року з [PERSON] , під час виконання трудових обов`язків, в реммайстерні шино-монтажної дільниці філії №1 Рівненського виробничого об`єднання вантажного автомобільного транспорту 17 664 і подія відноситься до страхового випадку. Зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області призначити страхові виплати у зв`язку з частковою втратою працездатності, внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 11 листопада 1983 року з [PERSON] водієм філії №1 Рівненського виробничого об`єднання вантажного автомобільного транспорту 17664. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 1 липня 1983 року він працював водієм автоколони №2 філії №1 Рівненського виробничого об`єднання вантажного автотранспорту № 17664 відповідно до наказу №55к від 01.07.1983 року. 11 листопада 1983 року підприємство отримало два нових автомобіля. За вказівкою адміністрації, 11 листопада 1983 року, на території ремонтних майстерень шино- монтажної дільниці підприємства, він разом з робочим дільниці [PERSON] , проводили компресором накачку шин нових автомобілів. Під час роботи з компресора від`єднався ремінь, тоді він під`єднав шланг до автомобіля і почав накачку, не встановивши, як виявилось спеціального засобу, в зв`язку з чим, вилетіло стопорне кільце, яким він був травмований в голову, в результаті чого, отримав тяжку відкриту проникаючу черепно- мозкову травму. 11 листопада 1983 року був складений акт №4 про нещасний випадок з ним на виробництві під час виконання трудових обов`язків, форми Н-1. Вказаний акт складався на підставі факту розслідування відповідною комісією випадку його каліцтва, встановлені обставини та причини нещасного випадку, визначені відповідальні за це посадові особи, розроблені заходи по запобіганню подібними випадками, про що вказано в акті. Відповідно до висновку комісії, в порушення вимог правил техніки безпеки він був направлений адміністрацією виконувати шино-монтажні роботи, що не відповідало його спеціальності водія, що призвело до його травмування, в зв`язку з чим, в п. 15.1 акту причиною нещасного випадку зазначено- використання працюючих не за спеціальністю, порушення правил техніки безпеки при виконанні шино-монтажних робіт. Через отриману травму він перебував з 11.11.1983 року по 10.02.1984 року, 77 робочих днів на лікарняному. Після тривалого лікування, внаслідок ушкодження здоров`я, 14.03.1984 року отримав 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою ВТЕК серії РОВ-К-82. Через перенесену травму, відповідно до заключення ВКК , за наказом адміністрації філії Пр. №16-к від 13.02.1984 року він був переведений на легшу, нижчеоплачувану роботу - слюсарем по ремонту автомобілів 3-го розряду зі збереженням середньої заробітної плати водія. За листом начальника філії №1 Рівненського автооб`єднання 17664 та голови профспілкового комітету від 21.02.1984 року №117 Рівненським міжрай ВТЕК була визначена повна втрата працездатності, він отримав 2 групу інвалідності в зв`язку з каліцтвом, і тому звільнився з роботи. 08.04.1985 року при переосвідуванні ВТЕК, в зв`язку з каліцтвом, надано довічно 3 групу інвалідності, з трудовою рекомендацією можливості працевлаштування слюсарем зі скороченим робочим днем, що підтверджується довідкою серії РОВ-р-82, також була визначена ступінь втрати працездатності яка склала 50%. Таким чином, доведено, що нещасний випадок з ним стався на виробництві. В зв`язку з можливістю працювати, він повернувся на роботу і з 03.06.1985 року працював слюсарем по ремонту автомобілів 4-го розряду в РММ. Через незадовільний стан здоров`я, в зв`язку з травмою, виконувати вказану роботу не міг, тому 09.06.1986 року був переведений ще на більш легшу дільницю роботи - слюсарем по ремонту автомобілів 2-го розряду в паливний цех з 09.06.1986 року, зі зменшенням заробітної плати. Відповідно до зміни умов оплати праці з 01.09.1987 року йому був встановлений 3 розряд слюсаря по ремонту паливної апаратури. Фактично з липня 1983 року по теперішній час, за виключення 1 року 3 місяців перебування на 2 групі інвалідності, він працює на підприємстві де був травмований, тобто вже майже 35 років. За цей період часу підприємство тричі перейменовувалось: на підставі наказу Міністра автотранспорту УРСР № 153 від 03.07.1986 року в «Рівненське АТП -15663», на підставі наказу Фонду Держмайна по Рівненській області №189 від 25.04.1995 року в ВАТ « Автотранспорт - 15663», на підставі наказу №2 від 18.01.2012 року в ТДВ «Автотранспорт - 15663». Приймаючи до уваги, що факт його каліцтва на виробництві, під час виконання трудових обов`язків, з вини підприємства був доведений, про що складено акт про нещасний випадок форми Н-1, ВТЕК встановлено групу інвалідності, в зв`язку з отриманою травмою, визначена ступінь втрати працездатності, він на законних підставах звернувся до Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про проведення йому страхових виплат, але замість того Фондом йому було лише повідомлено, що він в Фонді не перебуває та відшкодування втраченого заробітку не отримує та усно зазначено про необхідність надання оригіналу акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1. Оригінал акту йому не видавався. Філією №1 Рівненського виробничого об`єднання вантажного автомобільного транспорту 17664 йому було видано лише копію акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 №4 від 11 листопада 1983 року для надання комісії ВТЕК, про що зазначено в листі голові міськміжрай ВТЕК № 117 від 21 лютого 1984 року. ТДВ «Автотранспорт -15663» є правонаступником філії №1 Рівненського виробничого об`єднання вантажного автомобільного транспорту 17664. Відповідно до довідки Державного архіву Рівненської області документи від філії №1 в архів не надходили. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача - адвокат Сокол Д.С. заявлені позовні вимоги підтримали у межах доводів позовної заяви і просили суд позов задовольнити. Представник відповідача ТзДВ "Автотранспорт - 15663" - адвокат Лук`янова М.Л. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала і просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за його безпідставністю та недоведеністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Також підтримала подані ними письмові пояснення. Свою правову позицію обґрунтовують тим, що відсутній предмет спору, оскільки самим Позивачем наведено не лише те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві, що є юридичним фактом, але і те, цей факт встановлено, розслідувано, за ним складено відповідний Акт розслідування нещасного випадку на підставі чого Позивач з часу настання нещасного випадку отримував передбачені законом виплати, включаючи і отримання ним заробітної плати за попередньою посадою після переведення на роботу на нижчеоплачувану посаду. Хоча законодавством передбачена можливість встановлення судом факту нещасного випадку, за фактичних обставин даного позову така можливість відсутня, оскільки факт нещасного випадку встановлений, створена комісія та нею проведено розслідування нещасного випадку, про це складено Акт розслідування нещасного випадку, вказаний Акт подано Позивачем до МСЕК, на підставі наведеного Позивач отримував встановлені законом виплати. У позовній заяві відсутні обгрунтування другої позовної вимоги: «Зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області призначити страхові виплати у зв`язку з частковою втратою працездатності, внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 11 листопада 1983 року зі мною- [PERSON] водієм філії №1 Рівненського виробничого об`єднання вантажного автомобільного транспорту 17664.» як нормами матеріального права, так і щодо предметного її змісту. Зокрема не зазначено які саме виплати слід призначити та якими нормами права вони встановлені, що унеможливлює сформулювати позиції Відповідача 1 до вказаної позовної вимоги: її не можливо ні визнати, ні заперечити, оскільки не зазначено які виплати Позивач просить суд «зобов`язати призначити» та на підставі яких законодавчих норм. Вважають вказану вимогу необгрунтованою. Як наведено і обгрунтовано у даному Відзиві на позов, доказів, які доводять обгрунтованість заявлених позовних вимог до Відповідачів Позивач, у встановленому процесуальним законом порядку та строках, не надав. Норми законодавства, наведені в позові, регулюють правовідносини, які між сторонами не існують. Виходячи із змісту правовідносин, які існують між сторонами та з урахуванням їх нормативно-правового врегулювання, позов, на їхню думку, заявлено безпідставно. Просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України у Рівненській області Гридіна Н.В.позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Підтримала позицію викладену у поданому до суду відзиві, обґрунтовуючи тим, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV (зі змінами) (далі - Закон № 1105), є одним із основних завдань Фонду та його робочих органів. Так, ст. 36 Закону № 1105 встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які виплачує Фонд застрахованому, який має право на такі виплати у разі настання страхового випадку. При цьому, підставою для оплати потерпілому витрат є акт розслідування нещасного випадку на виробництві. Факт нещасного випадку на виробництві розслідується в порядку затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». На сьогодні таким чинним підзаконним актом є Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (далі - Порядок № 337). Пунктом 9 цього Порядку встановлено, що у разі встановлення факту нещасного випадку рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання. Крім того, пунктом 29 Порядку № 337 визначено, що факт настання нещасного випадку на виробництві може бути встановлено у судовому порядку. Якщо такий факт встановлено у судовому порядку і нещасний випадок не підлягає спеціальному розслідуванню (пункт 10 Порядку № 337), розслідування організовує підприємство де стався випадок або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства. Таким чином, з урахуванням вище приведеного Судом може бути встановлено факт нещасного випадку на виробництві. За результатами розгляду справи в частині встановлення факту нещасного випадку на виробництві підприємство де стався випадок або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства, зобов`язане провести розслідування в порядку встановленому Порядком № 337 та за результатами такого розслідування скласти акт розслідування нещасного випадку на виробництві. Таким чином, оскільки нещасний випадок, що стався із Позивачем, не підлягає відповідно до Порядку № 337 спеціальному розслідуванню, то його розслідування організовує ТДВ «Автотранспорт-15663» - правонаступник підприємства де Позивач отримав травму. Статтею 44 Закону № 1105 передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого за наявності усіх необхідних документів. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: акт розслідування нещасного випадку за встановленою формою та висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого; документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. При цьому, статтею 38 Закону № 1105 встановлено, що ступінь страти працездатності потерпілим установлюється МСЕК. Огляд потерпілого, складання та коригування індивідуальної програми реабілітації інваліда, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, за направленням роботодавця. Таким чином, позовні вимоги Позивача про зобов`язання Управління призначити страхові виплати, є необгрунтованими та передчасними. У Фонду не має законних підстав для призначення Позивачу відповідних виплат через відсутність Акту розслідування нещасного випадку та висновку МСЕК виданого на підставі зазначеного Акту. Крім того, звертають увагу суду на те, із копії акта, наданого Позивачем, відслідковується, що Акт Н-1 заповнений не у відповідності до форми Н-1, затвердженої Положенням про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві (затверджене постановою Президії ВЦРПС 13.08.1982 № 11-6), що діяло на момент настання події, а саме: незаповнений реквізит «Утверждаю», відсутній відбиток печатки підприємства на затверджувальному написі, відсутні підписи осіб, які приймали участь у складанні акту (на зворотному боці Акту). Також підтримала подані до суду додаткові письмові пояснення на відзив поданий відповідачем ТзДВ "Автотранспорт - 15663" , згідно яких зазначили, що із копії акта, наданого Позивачем, відслідковується, що Акт Н-1 заповнений не у відповідності до форми Н-1, затвердженої Положенням про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві (затверджене постановою Президії ВЦРПС 13.08.1982 № 11-6), що діяло на момент настання події, а саме: незаповнений реквізит «Утверждаю», відсутній відбиток печатки підприємства на затверджу вальному написі, відсутні підписи осіб, які приймали участь у складанні акту (на зворотному боці Акту). При цьому, згідно пункту 1.4. Положення № 11-6 Акт форми Н-1 з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, де нещасний випадок взятий на облік. Враховуючи, що травма Позивачем отримана 11.11.1983 року на підприємстві № 1 АО 17664, то саме на цьому підприємстві та у його правонаступника ТДВ «Автотранспорт - 15663» мають знаходитися матеріали розслідування та Акт форми Н-1, який є підставою для призначення виплат за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Абзацом 6 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1105, в редакції, що діяла на момент створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, було передбачено обов`язок підприємства передати до Фонду документи, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по акту. Зазначений обов`язок підприємством також виконаний не був. Подаючи прохання про відмову у позові щодо встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві, не забезпечивши при цьому, наявність оригіналів документів, які б підтвердили факт настання нещасного випадку, не забезпечивши своєчасну передачу таких документів до Фонду, Відповідач 1 має намір створити прецедент, коли потерпілий з вини підприємства буде позбавлений виплат державних коштів через відсутність правовстановлюючих документів. Пунктом 29 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 визначено, що факт настання нещасного випадку на виробництві може бути встановлено у судовому порядку. Якщо такий факт встановлено у судовому порядку і нещасний випадок не підлягає спеціальному розслідуванню (пункт 10 Порядку № 337), розслідування організовує підприємство де стався випадок або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства. Таким чином, Управління не заперечує щодо встановлення у судовому порядку факту нещасного випадку на виробництві, що стався з Позивачем 11.11.1983 року. За результатами встановлення такого факту судом, ТДВ «Автотранспорт - 15663» зобов`язане буде скласти АКТ форми Н-1, один примірник якого буде переданий для Фонду, один - вручений потерпілому з метою забезпечення його права на державні виплати у зв`язку із нещасним випадком на виробництві. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed