Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Волинського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України", яке є правонаступником ВАТ "Державний ощадний банк України", звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №3439 від 24.10.2007 року в сумі 647737 грн. 66 коп. та судових витрат в сумі 3654 грн.00 коп. В обґрунтування заявленого позову зазначено, що 24.10.2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", подальшому ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено кредитний договір №3439, згідно до якого позичальник отримав від банку кредитні кошти в сумі 255 000 гривень під 16,5% річних, на строк 10 років з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 23.10.2017 року. Крім того, між банком та [PERSON]. було укладено додаткові угоди №№ 1,2,3. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором 24.10.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №3844, згідно якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідачі свого зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту не виконали, а тому станом на 23.01.2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 647737 грн. 66 коп., в тому числі: - 221768 грн. 75 коп. заборгованість за кредитом, - 186548 грн. 66 коп. заборгованість за процентами, - 139135 грн. 12 коп. пеня, - 23923 грн.25 коп. загальна сума 3% річних, - 76361 грн.89 грн. загальна сума втрат банку від інфляції. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлені про час і місце розгляду справи відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суд не повідомила. Тому, відповідно до ст. ст. 224 ч.1 ЦПК України. суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1050 ЦК України передбачена відповідальність за неналежне виконання умов кредитного договору позичальником. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 5,2 кредитного договору Банк має право вимагати погашення заборгованості за кредитом і нарахованими відсотками за користування ним та стягувати штрафні санкції, а позичальник у випадку невиконання або неналежного виконання ним умов цього договору зобов'язаний повернути кредит та сплатити штрафні санкції. В судовому засіданні встановлено, що 24.10.2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено кредитний договір №3439, згідно до якого позичальник отримав від банку кредитні кошти в сумі 255 000 гривень під 16,5% річних, на строк 10 років з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 23.10.2017 року. Також між банком та [PERSON] було укладено додаткові угоди №№ 1,2,3. Статтею 554 ЦК України визначено, що у випадку порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором 24.10.2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №3844, згідно якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. [PERSON] зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту не виконав, а тому станом на 23.01.2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 647737 грн. 66 коп. , яка підтверджена відповідним розрахунком. З розрахунку також вбачається, що остання проплата по кредитному договору відбулась 29-30.04.2013 року. З рекомендаційних положень п.18 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин слідує, ща змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, виходячи з аналізу норм закону, умов договорів та досліджених наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3654 грн.00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved