Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

30.09.2015 року позивач [PERSON]звернулася у суд з позовом до відповідача ТОВ "Агрофірма "Україна-О"про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеним 30.12.2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальностю "Агрофірма "Україна-О", зареєстрований 03.03.2008 року у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за №040883200177, мотивуючи позов тим, що вона договір не підписувала і цей договір попередньо не зареєстрований у Каташинській сільській раді, а також орендар без її згоди самочинно встановив розмір орендної плати. Також у позовній заяві позивачка просила поновити її строк для звернення у суд за захистом порушеного права та стягнути в її користь судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала частково, доповнивши його вимогою про стягнення з відповідача 1000 гривень за правову допомогу адвоката, і пояснила, що вона не укладала 30.12.2007 року з відповідачем договір оренди земельної ділянки розміром 2.3257 га строком на 10 років, не підписувала цього договору.Про існування цього договору вона довідалась від дочки у вересні 2015 року, коли відповідач надав її примірник договору, оглянувши який вона виявила, що підписи на договорі виконані не нею.В 2007 році вона нікого не уповноважувала від її імені укладати такий договір з відповідачем.Враховуючи, що підписання договору оренди вчинене не позивачкою, а іншою особою, тобто відсутнє волевиявлення на укладання договору оренди, позивачка просить визнати договір оренди земельної ділянки недійсним., стягнути з відповідача 487 гривень 20 копійок судового збору та 1000 гривень за правову допомогу адвоката. Позов в частині визнання договору недійсним з тих підстав, що договір не зареєстрований у виконкомі Каташинської сільської ради та без її згоди орендар встановив розмір орендної плати, позивачка під час розгляду справи не підтримала. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив суду, що будь-яких доказів про те, що цей договір підписаний не позивачкою суду не надано, за період з 2007-2015 роки позивачка систематично отримувала орендну плату за землю, що свідчить про те, що їй було відомо про існування цього договору оренди землі.До вказаного договору оренди землі додано копію державного акту на право власності на земельну ділянку, у договорі зазначено дані паспорта позивачки, що свідчить про те, що саме позивачка надала відповідачу ці документи для укладання договору. Представник відповідача [PERSON] вважає, що доказом того, що договір підписано не позивачкою, може бути лише заключення експерта.Оскільки позивачка не заявляє клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи , представник відповідача просить залишити позов без задоволення. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення по слідуючим підставам.. Як вбачається з Державного акта (а.с.9) позивачка являється власником земельної ділянки площею 2.3257 га, що знаходиться на території Каташинської сільської ради Чечельницького району. У позовній заяві та під час судового слідства позивачка та її представник дочка [PERSON] стверджують, що вказану земельну ділянку [PERSON] не передавала в оренду відповідачу, договір оренди землі з ним не укладала, не підписувала договір і, взагалі, про цей договір довідалась лише у вересні 2015 року, коли отримала від відповідача один примірник договору. Відповідно до ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі. Як вбачається зі спірного договору оренди землі (а.с.5-10) 30.12.2007 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ТОВ "АФ "Україна-О" укладено договір оренди землі загальною площею 2.3257 га, розташованої на території Каташинської сільської ради , строком на 10 років. Договір підписано позичкою [PERSON] та директором ТОВ "Агрофірма "Україна-О" [PERSON]. Відповідно до п.43 цього договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Як вбачається з цього ж договору він зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 03.03.2008 року за №040883200177. Отже, суд вважає, що виходячи з презумпції правомірності правочину, передбаченій ст. 204 ЦК України, цей договір на даний час є дійсним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечнеь, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд погоджується з представником відповідача, що позивачка не надала суду жодних доказів про те, що договір підписаний не нею і вона не була обізнана про існування цього договору аж до вересня 2015 року, оскільки і позивачка ,і свідок внучка позивачки [PERSON] підтвердили у суді, що протягом 2008-2015 років за згодою позивачки внучка позивачки систематично отримувала орендну плату за землю, оскільки позивачка похилого віку. Твердження позивачки та її представника [PERSON] про те, що договір підписаний не позивачкою, а іншою особою, ніякими доказами у суді не підтверджені і спростовуються наявністю письмового договору оренди землі. З письмової заяви позивачки (а.с.14), яку вона писала особисто, вбачається, що вона 10.09.2015 року зверталась до відповідача з проханням розірвати вказаний договір оренди землі за згодою сторін, що також підтверджує факт вчинення договору оренди землі між позивачекою та відповідачем 30.12.2007 року. З пояснень сторін у суді вбачається, що вказану земельну ділянку у період з 2007 по даний час, ніхто, крім відповідача, не використовував, що також підтверджує факт вчинення договору оренди землі між сторонами по справі. Від проведення судово- почеркознавчої експертизи позивачка [PERSON] та її представник дочка [PERSON] відмовились. Приймаючи до уваги те, що строк позовної давності застосовується судом за певних умов, серед яких, зокрема, є факт порушення цивільного права або інтересу особи, застосування в даному випадку судом строку позовної давності за наявності безпідставності та необгрунтованості позовних вимог, є недоцільним.

Outcome: dismissed