Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

До Святошинського районного суду м.Києва звернувся [PERSON] та із врахуванням зміни предмету спору та у подальшому поданих уточнень, просить стягнути на свою користь: з Державної казначейської служби за рахунок державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України у якості відшкодування завданої моральної шкоди суму у розмірі 1174500,00 грн. , з Державної казначейської служби за рахунок державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України у якості відшкодування втрачених доходів у розмірі 288135,41 грн., з Державної казначейської служби за рахунок державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України у якості відшкодування витрат на правову допомогу під час перебування під слідством у розмірі 160363,00 грн., а також витрати понесені на оплату експертного психологічного дослідження відносно психологічних наслідків незаконного притягнення до кримінальної відповідальності у розмірі 6200,00 грн. і витрати на правову допомогу у даному цивільному провадженні у розмірі 5800,00 грн. Обгрунтовуючи свій позов, позивач посилається на факти тривалого часу розслідування (80 місяців та 10 днів), у тому числі додаткового, кримінальної справи/провадження та її судового розгляду, перебування у статусі підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, а також на обмеження через дію постанов про арешт майна та застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, докладанням зусиль для організації свого життя, свого виправдання. Винесення постанови слідчого СВ Святошинського УП ГУНП України в м.Києві від 09.12.2015 р. у кримінальному провадженні № 12013110080003520 про закриття кримінального провадження надає право на отримання відшкодування матеріальної та моральної шкоди та понесених витрат на правову допомогу . Подання позову окрім іншого обгрунтовує відсутністю відповіді на його заяву від 22.02.2016 р. до Святошинського УП ГУНП в м.Києві щодо винесення постанови про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства та її видачу, що надає йому право, оскільки він позбавлений такої можливості у відшкодуванні заявленої шкоди, на звернення до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди в порядку ст.1176 ЦК України. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Прокурор Київської місцевої прокуратури №8 заперечує проти вимог заяви. Інші учасники судового розгляду явку своїх представників до суду не забезпечили, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши доводи позивача, його представника, заперечення представника відповдача, дослідивши надані докази вважає, що заявлені позовні вимоги є передчасними і такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного. 09.04.2010 р. вироком Святошинського районного суду м.Києва [PERSON] був засуджений до 7.5 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Вказаний вирок був скасований Апеляційним судом м.Києва 28.07.2010 р., а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 14.04.2011 р. позивача було виправдано, ухвалою Апеляційного суду м.Києва 29.06.2011 р. вирок скасувано, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 05.09.2012 р.[PERSON] було виправдано, проте ухвалою Апеляційного суду м.Києва 14.11.2012 вирок був скасований, а справа повернута прокурору для організації проведення додаткового розслідування (а.с.117-169 т.2). Додаткове розслідування кримінальної справи здійснювалось згідно норм КПК 2012 р. у зв»язку із чим кримінальна справа № 58-2217 була перереєстрована у кримінальне провадження № 12013110080003520 (а.с.170 т.2). Постановою слідчого СВ Святошинського УП ГУНП України в м.Києві від 09.12.2015 р. у кримінальному провадженні № 12013110080003520 , кримінальне провадження було закритто у зв»язку із відсутністю в діях ознак складу кримінальногоправопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Дійсно, у відповідності до ч.1 ст.1176 Цивільного кодексу України , шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратуриабо суду. Але слід звернути увагу, що частиною 7 цієї статті, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (Закон, ВР України, від 01.12.1994, № 266/94-ВР). Пунктом 1 статті 1 цього Закону передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до п.2 ст.2 цього Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає зокрема і у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Статтею 3 цього Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Однак, частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року N 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року N 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року N 41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди. Представник позивача вважає, що звернувшись 22.02.2016 р. до Святошинського УП ГУНП в м.Києві із заявою про видачу постанови і не отримавши у визначений законом строк таку постанову, [PERSON] набуває право на звернення до суду із цивільною заявою про відшкодування шкоди у відповідності до ст.1176 ЦК України. Згідно зі статтею 4 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Оскільки, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру шкоди, віднесено до компетенції цих органів, а не суду. За встановлених обставин суд вважає, що не отримавши відмови державного органу до якого було спрямоване звернення про відшкодуванння шкоди, звернення до суду є передчасним. Дана позиція суду узгоджується із позицією Вверховного Суду України у справі від 24.02.2016 р. № 6-2089цс15.

Outcome: dismissed