Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернуся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 4 034 грн., на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10.08.2011 року він уклав з відповідачем договір поставки склопакетів та облаштування балкону його квартири. Відповідачем було здійснено обміри балкону, виготовлено склопакети, однак при їх встановлені виявилось, що останні не відповідають специфікації по розміру, відсутні деталі, несправна фурнітура, у зв'язку з чим, за незадовільної якості продукції ним було відмовлено в підписі актів прийому - передачі виконаної роботи. Вартість робіт в сумі 3774 грн. ним було сплачено у повному обсязі. Представник відповідача пообіцяв йому виправити недоліки, але до теперішнього часу склопакети не встановлені, балконом він не може користуватись, оскільки там знаходяться невстановлені склопакети, за усунення недоліків він сплатив представнику відповідача 260 грн., проте квитанцію йому видано не було. 13.03.2013 року він надіслав відповідачу письмову вимогу з проханням повернути кошти або виправити недоліки, відповіді на якої не отримав. Вважає, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 57 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 10 серпня 2011 року у простій письмовій формі між сторонами укладено договір, відповідно якого відповідач зобов'язався продати позивачу вікна та/або двері та/або конструкції за ціною 3514 грн. згідно специфікації, що є додатком №1 до договору. Пунктом 2.3 договору встановлено, що претензії до якості виробів приймаються протягом 15 днів з моменту поставки. Пунктом 3.3 визначено, що передача виробів здійснюється за актом приймання - передачі. Згідно п.4.2 розрахунки здійснюються до факту поставки виробів. Відповідно до п.7.1 договору виконавець гарантує збереження якості та працездатності метало пластикових виробів за умови дотримання замовником правил зазначених у гарантійному талоні протягом гарантійного строку - 5 років, а на вироби з холодного алюмінію - протягом 1 року з моменту підписання акту. Згідно п.7.2 регулювання фурнітури здійснюється протягом 2-х місяців із дня підписання акту за рахунок виробника, а після закінчення цього строку за рахунок замовника. Вказаний договір підписано сторонами, а відповідачем - з прикладенням печатки суб'єкта господарюванню, на останній сторінці договору міститься запис щодо внесення суми 2500 грн. та 1014 грн. за підписом [PERSON]. Згідно погодженої специфікації, відповідач мав поставити позивачу металопластиковий профіль REHAU WINK HAUS у восьмиденний строк, проте дата погодження специфікації не вказана. Позивачем представлено виписний епікриз з історії хвороби з 12.09.2011 року по 23.09.2011 року, по вивченню змісту якого вбачається, що позивач хворіє хронічно на гіпертонічну хворобу 2 стадії, деф. остеоартрозом великих суглобів, ішемічною хворою серця. 13.03.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про усунення порушень з виконання договору поставки та відшкодування моральної шкоди. Доказів отримання цього листа відповідачем чи його надіслання на адресу відповідача в розпорядження суду позивачем не представлено. Суд доходить висновку, що спірні правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про захист прав споживачів" та Цивільним Кодексом України. Відповідно до п. 7 Закону України "Про захист прав споживачів", договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Згідно зі ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно ст.8 цього Закону, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Пред'являючи вимоги про стягнення вартості поставлених виробів, які визначені позивачем як матеріальна шкода, позивач не зазначає, чим підтверджується факт невідповідності поставлених виробів досягнутої між ними угоди, а також не зазначає на підставі якого пункту договору відповідач мав встановити у його квартирі вироби з металопластику, не представив суду доказів звернення до виробника з заявою про невідповідність товару в 15 термін, погоджений сторонами. Окрім того, сам по собі підпис третьої особи на останній сторінці договору без прикладення печатки суб'єкта господарювання та видачі документу первинної бухгалтерії не може свідчити про виконання умов договору позивачем та внесення ним суму в рахунок сплати вартості виробу. За таких обставин, при похідності позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, за відсутності доказів виконання зобов'язання позивачем та навпаки невиконання або виконання з порушенням відповідачем, в позовних вимогах слід відмовити в повному обсязі, віднісши судовий збір згідно ст.88 ЦПК України за рахунок держави.

Outcome: dismissed