Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника позивача [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати житловий будинок №21 по вул. Ватутіна с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області загальною площею 269,70 кв.м., житловою площею 134,4 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку, що розташований за адресою вул. Ватутіна, буд.21 с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області. Посилалася на те, що з 06.09.1997 р. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано 25.03.2014 р. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] Під час перебування у шлюбі з 06.09.1997 р. по 25.03.2014 р. подружжям набуто нерухоме майно, а саме: будинок №21 по вул. Ватутіна в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, загальною площею 269,70 кв.м., житловою площею 134,40 кв.м. Крім житлового будинку на земельній ділянці розташовані літня кухня, гараж, сарай, вбиральня, навіс, криниця. Вказане майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON]І та її колишнього чоловіка [PERSON], яке було набуто за кошти, які вона заробляла за кордоном, та фізичною працею її чоловіка. Спільними зусиллями подружжя був збудований двоповерховий будинок для проживання їхньої сімї. Однак, під час оформлення документів на будинок, в звязку із тим, що позивач перебувала за кордоном право власності відповідач зареєстрував на себе. На сьогоднішній день у позивачки виникла необхідність звернутись до суду про розподіл будинку, який їм належить на праві спільної сумісної власності та визнати право власності на ? частину житлового будинку, оскільки відповідач вважає спірне майно його особистою власністю, та не дозволяє їй та їхній дитині розпоряджатись на власний розсуд даним майном та не визнає права спільної сумісної власності на це нерухоме майно. В подальшому представник позивача [PERSON] уточнила зміст позовних вимог та просила визнати житловий будинок №21 по вул. Ватутіна с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області загальною площею 269,70 кв.м., житловою площею 134,4 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку, ? частку гаража під літ. «В», ? частку літньої кухні під літ. «Г», ? частку сарая під літ. «Е», ? частку вбиральні під літ. «Ж», ? частку навісу під літ. «Н», ? частку криниці під літ. «К», ? частку воріт з хвірткою під №1, ? частку огорожі під №2, що розташовані за адресою вул. Ватутіна, буд.21 с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області. Третя особа із самостійно заявленими вимогами на предмет спору [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання спільного сумісного майна, набутого в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї та визнання права власності на це майно, в якому просила визнати житловий будинок загальною площею 269,70 кв.м., житловою площею 134,4 кв.м. з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, а саме: літню кухню під літ. «Б», гараж пі літ. «В», літню кухню під літ. «Г», сарай під літ. «Е», вбиральню під літ.»Ж», навіс під літ. «Н», криницю під літ. «К», огорожу 1-2, , що розташований по вул. Ватутіна, №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як майна набутого в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сімї; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Ватутіна,21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з її сином [PERSON], який було розірвано на підставі заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.03.2014 р. У вказаному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] З моменту одруження дане подружжя проживало разом із нею, як одна сімя, в господарстві її покійних батьків [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], за адресою: вул. Ватутіна, №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області. На той момент на території вказаного господарства знаходилося два житлових приміщення, це житловий будинок та літня кухня, в якій можна було проживати і в якій після одруження почали проживати [PERSON] та [PERSON] Протягом їх спільного проживання, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вони вели спільне господарство ( в якому розводили свині, кури і т.ін.), разом обробляли належну їхній сімї земельну ділянку, святкували разом релігійні та загальнодержавні свята, тобто жили як одна сімя. Після народження онуки вони, порадившись, вирішили перебудувати старий житловий будинок, оскільки молода сімя збільшилась, а тому відповідно збільшилися потреби до розширення житлової площі. 21.02.2002 р. виконавчим комітетом Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за заявою [PERSON] було надано дозвіл на перебудову житлового будинку і господарських будівель по вул. Ватутіна, №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, на підставі якого вони розпочали будівництво. Під час будівництва більшу частину коштів переважно надавала [PERSON], оскільки час від часу їздила на заробітки до [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] переважно були дома, вели їх спільне домашнє господарство та займалися будівництвом. Переважно їхня сімя жила за кошти [PERSON] В результаті їх спільної праці та за спільні грошові кошти вони набули житловий будинок, загальною площею 269,70 кв.м. та житловою площею 134,4 кв.м. з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Ватутіна, №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області. Про те, що спірний житловий будинок належить її сину [PERSON] вона довідалася лише після того, як на адресу, де вона з ним проживає надійшла копія позовної заяви від його колишньої дружини [PERSON] Не погоджуючись із вимогами, заявленими у позовній заяві [PERSON], вона на правах третьої особи із самостійно заявленими вимогами на предмет спору, вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. 18.09.2017 представником позивача [PERSON] подано позовну заяву в новій редакції, у зв'язку із уточненням та\~збільшенням позовних вимог.\~ Зокрема, позивач [PERSON], окрім визнання будинковолодіння та господарських споруд по вул. Ватутіна, буд.21, в с. Горішні Шерівці Заставнівського району спільною сумісною власністю подружжя,\~ визнання за нею права власності на 1/2 частку будинку із господарськими спорудами та припинення права спільної сумісної власності, просила\~ встановити сервітут на земельну ділянку за адресою вул. Ватутіна №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області у формі надання постійного права проходу через земельну ділянку до житлового будинку і господарських споруд. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18.09.2017 р. відмовлено [PERSON] в прийнятті позовної заяви про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя ( в новій редакції зі змінами та доповненнями) в частині позовної вимоги про встановлення сервітуту на земельну ділянку за адресою: вул. Ватутіна, №21, с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області у формі надання постійного права проходу через земельну ділянку до житлового будинку і господарських споруд та розяснено право на звернення до суду з окремим позовом. В іншій частині дану позовну заяву ( в новій редакції зі змінами та доповненнями) прийнято до розгляду. Окрім того, 18.09.2017 р. третя особа із самостійно заявленими вимогами на предмет спору [PERSON] також подала до суду позовну заяву в новій редакції, у звязку із уточненням позовних вимог, в якій просила крім визнання будинковолодіння та господарських споруд по вул. Ватутіна, буд.21, в с. Горішні Шерівці Заставнівського району спільною сумісною власністю членів сімї,\~ розподілити спільне сумісне майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, визнавши за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право в рівних частках по 1/3 частці вказаного житлового будинку та прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, а також припинити право спільної сумісної власності на вищезгадане майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав викладених в позовній заяві. Цивільний позов [PERSON] не визнала та заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, заперечував проти його задоволення, цивільний позов третьої особи [PERSON] визнав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа із самостійно заявленими вимогами на предмет спору [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та заперечували проти їх задоволення, натомість наполягали на задоволенні позовних вимог, заявлених третьою особою [PERSON] з підстав, викладених в позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 06.09.1997 року Горішньошеровецькою сільською радою народних депутатів Заставнівського району Чернівецької області, який 25.03.2014 р. згідно заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області було розірвано (а.с.15). У вказаному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] З моменту одруження дане подружжя проживало разом із матірю відповідача [PERSON], як одна сімя, в господарстві її покійних батьків [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], за адресою: вул. Ватутіна, №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, на території якого були розташовані: житловий будинок та кухня старої забудови, стайня, гараж та криниця. 21.02.2002 р. згідно рішення №3/47 виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] було надано дозвіл на перебудову житлового будинку і господарських споруд на старому місці по вул. Ватутіна №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області (а.с.72). На підставі якого було знесено приміщення кухні та на її місці розпочато будівництво нового житлового будинку. В результаті спільної праці та за спільні кошти всіх членів сімї, як дружини [PERSON] та чоловіка [PERSON], так і його матері [PERSON], у вказаному господарстві було побудовано двоповерховий житловий будинок за №21, але з документальним оформленням будинку на [PERSON], що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №52156219 від 27.01.2016. Згідно якої [PERSON] 28.11.2008 р. зареєстрував своє право власності на житловий будинок, загальною площею 269, 70 кв.м., житловою площею 134,40 кв.м., за адресою: вул. Ватутіна, 21 с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області на підставі свідоцтва про право власності САС/212029 від 28.11.2008, виданого виконкомом Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с.14). Дані обставини в судовому засіданні підтверджені показаннями свідків. Зокрема, відповідач [PERSON], допитаний як свідок, суду показав, що 07.09.1997 р. він одружився із [PERSON] До одруження він проживав зі своєю матір»ю [PERSON] по вул. Ватутіна,21 в с. Горішні Шерівці в старому будинку ( в якому були зареєстровані брат, дружина, донька, мама і він). Після його одруження брат перейшов проживати за іншою адресою по вул. Молодіжна, а вони з матірю залишилися проживати за вказаною адресою. 18.09.1998 р. у них з [PERSON] народилася донька [PERSON] і вони, порадившись з мамою, вирішили знести старий будинок і побудувати новий. Будівельні роботи розпочали у 1998 р., у 2008 році він отримав документи, які посвідчують за ним право власності на новозбудоване житло. Право власності оформили на його імя, оскільки він займався документацією під час перебування [PERSON] за кордоном. Житловий будинок будували в більшості за мамині гроші, які вона заробляла на заробітках. На момент будівництва він і дружина офіційно не працювали, отримували мінливі заробітки. Спільно з дружиною вони встановили парове опалення, труби, провели газ. За час будівництва він фізично допомагав, дружина готувала їсти, мама розраховувалася з майстрами, придбавала будівельні матеріали. Будинок будували всі троє, оскільки проживали разом, як сімя. У мами ще був будинок за іншою адресою, який вона подарувала своєму внуку. [PERSON] їздила на заробітки в Іспанію, але кошти в будинок з 2008 р. не вкладала. В 2013 році шлюб між ними було розірвано. Будучи допитаною в якості свідка, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] суду показала, що з 1957 р. вона проживала разом із своїми батьками за адресою вул. Ватутіна,21 в с. Горішні Шерівці. У вказаному господарстві були побудовані житловий будинок, кухня, стайня, гараж та криниця. У 1982 році вона отримала земельну ділянку по вул. Молодіжна, на якій в майбутньому розпочав будівництво її молодший син. У 1997 р. старший син [PERSON] одружився з [PERSON]. З моменту одруження дане подружжя проживало разом із нею, як одна сімя у житловому будинку №21 по вул. Ватутіна в с. Горішні Шерівці, а молодший син [PERSON] перейшов проживати до новозбудованого будинку по вул. Молодіжна. Для будівництва нового житлового будинку у 1998 році вони знесли стару кухню і на тому місці розпочали будівельні роботи. Фундамент, стіни будували всі разом з сином та невісткою, яка теж приймала участь коштами і працею. Упродовж 20 років вона їздила на заробітки в [PERSON], заробляла кошти, які вкладала в будівництво спірного будинку, по приїзді проживала [INFO]. В даний час вона зареєстрована та проживає в спірному будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка проживає по сусідству із [PERSON], показала, що родину [PERSON] вона знає досить давно. Коли вони почали будувати спірний будинок, [PERSON] почала їздити на заробітки за кордон і привозити кошти, за які в основному будувався будинок. Остання постійно проживала [INFO]. За вказаною адресою на подвірї були розташовані кухня та будинок, пізніше кухню розвалили і на тому місці побудували новий будинок. Будівництво розпочалося за кошти [PERSON], які вона заробляла за кордоном. Невістка [PERSON] поки доглядала за дитиною, гроші для будівництва не заробляла. Пізніше, іноді теж їздила на заробітки. За весь період будівництва житлового будинку вони разом із чоловіком [PERSON] приймали трудову і матеріальну участь. Свідок [PERSON], яка проживає по сусідству, суду показала, що з 1997 р. [PERSON] та [PERSON] після одруження проживали в будинку по вул. Ватутіна в с. Горішні Шерівці, разом із [PERSON] У вказаному господарстві була стара кухня, яку вони згодом знесли і розпочали будівництво. [PERSON] їздила за кордон заробляти гроші на будинок, а [PERSON] і [PERSON] займалися будівельними роботами. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] їздили на заробітки, коли ще велося будівництво житлового будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дружина брата відповідача, показала, що житловий будинок №21 по вул. Ватутіна в с. Горішні Шерівці побудували спільною працею та за спільні кошти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також підтвердила, що більшість коштів на будівництво заробляла [PERSON] Відомо, що позивачка заплатила 1000 євро за облаштування системи парового опалення в будинку. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно ч.4 ст. 368 ЦК України спільною сім усною власністю є майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Вказана норма закону встановлює презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте членами сімї. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, зясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014\~ № 5, розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 7 квітня 2011 року № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції"; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 Закону України від 15 травня 2003 року № 742-IV "Про особисте селянське господарство"). Згідно зі ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Статтею 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено, що члени сімї це особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. За змістом ч.4 ст. 368 ЦК України для набуття членами сімї права спільної сумісної власності на певне майно необхідна сукупність двох передумов: майно, набуте в результаті спільної праці; майно, набуте за спільні кошти. Отже, показами сторін та допитаних у суді свідків встановлено, що з 1998 р., тобто з моменту укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] спільно проживали з його матірю [PERSON] у будинку, який залишився останній у спадок після смерті батьків [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], за адресою: вул. Ватутіна, №21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, дотримувалися взаємних прав та обовязків, характерних для членів сімї. Отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] складали сімю, яка відповідає ознакам ст. 3 СК України та ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». За період з 1998 по 2008 р.р. спірний житловий будинок було побудовано в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сімї - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зазначені обставини визнані відповідачем [PERSON] та не спростовані належними та допустимими доказами позивачем за первинним позовом [PERSON] Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного суду України в п.23 своєї постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розяснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-1327цс15, міститься висновок про те, що підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що житловий будинок за адресою: вул. Ватутіна,21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, право власності на який зареєстровано за відповідачем [PERSON], набутий в шлюбі в результаті спільної праці виключно подружжя (позивача і відповідача) і виключно за їх спільні кошти. З огляду на наведене, суд не приймає до уваги доводи позивача [PERSON] про те, що спірний житловий будинок є спільною власністю подружжя, оскільки був побудований за час її перебування у шлюбі з [PERSON] Натомість в судовому засіданні встановлено, що вказаний житловий будинок було побудовано в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сімї [PERSON], [PERSON] та [PERSON], воля яких була спрямована на створення об'єкта саме їх спільної власності. З урахуванням викладеного, вирішуючи питання шодо правового режиму спірного будинку, суд вважає, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Ватутіна,21 в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області є спільною сумісною власністю членів сімї - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За таких обставин у задоволенні цивільного позову [PERSON] слід відмовити. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] обґрунтовані і їх слід задовольнити, визнавши будинок №21 по вул. Ватутіна в с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як майна, набутого в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сімї та визнати право власності на вказаний житловий будинок в рівних частках по 1/3 за кожним, припинивши право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на вказане майно. Згідно ст. 88 ЦПК України за результатами вирішення спору сплачений третьою особою судовий збір може бути їй повернуто судом при розподілі судових витрат присудженням з другої сторони у залежності від того, на чию користь такий спір вирішено. На підставі наведеного,

Outcome: approved