Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації, який у січні 2014 року уточнила та просила постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні їй, [PERSON] земельною ділянкою [ADDRESS], площею 0,2195 га, наданою відповідачу на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради від 01.09.2001 р. про передачу земельної ділянки у приватну власність гр. [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства, що належить відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДПДН № 000531 від 10.12.1997 р. та має спільну з ділянкою позивача межу "В-Г", шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] звільнити спірну земельну ділянку; скасувати рішення 20 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради від 10.09.2001 р. про передачу земельної ділянки площею 0,1290 га у приватну власність гр. [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства; визнати Державний акт на право приватної власності на землю серія ДПДН № 000531 від 10.12.1997 р., виданий на ім'я [PERSON], на земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,2195 га, надану відповідачу на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради від 01.09.2001 р. про передачу земельної ділянки у приватну власність гр. [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства, - недійсним та скасувати його державну реєстрацію. В обґрунтування позову вказала, що їй, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,21 га, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка була успадкована нею після смерті [PERSON]. Технічною документацією із землеустрою щодо переоформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, виготовленою ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», було оформлено Акт відновлення меж земельної ділянки в натурі та передачі на зберігання межових знаків від 17.07.2009 року, додатком до якого є кадастровий план. Актом встановлено, що суміжними землекористувачами земельної ділянки є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Новоолександрівська сільська рада. Межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами погоджено. В даний час у неї не має можливості здійснювати роботи по обс луговуванню будинку і земельної ділянки, завозити вугілля, дрова, заїжджати на свою ділянку на сільськогосподарській техніці. Сусідка по земельній ділянці [PERSON], спільна межа з якою "Б-В", "В-Г" згідно з Кадастровим планом, перегородила проїзд по ділянці на землях Новоолександрівської сільської ради (вулиця), що має спільну межу "В-Г" з її ділянкою, та стверджує, що тепер ця ділянка належить їй, оскільки була нею приватизована. Ділянка, що приватизована відповідачем, з'єднує земельну ділянку, що належить їй та дорогу, та раніше була просто вулицею. Вона, [PERSON] по вказаній ділянці вулиці здійснювала проїзд до власної земельної ділянки та розташованого на ній домоволодіння, провозилась сільськогосподарська техніка для оброблення земельної ділянки, завозились дрова, вугілля та таке інше. Як стало їй відомо, відповідачці належить на праві приватної власності земельна ділянка № 1 площею 0,2195 гектарів, що передана на підставі рішення XV сесії XXI скликання Новоолександрівської сільської ради народних депутатів від 30.11.1993 р., для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Також, відповідачці належить на праві приватної власності земельна ділянка [NUMBER] площею 0,129 гектарів, що передана на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради від 01.09.2001 р., для ведення особистого підсобного господарства. Право власності на вказані земельні ділянки підтверджується Державним актом на право власності на землю, серія ДП ДН № 000531 від 10.12.1997 року. Відповідно до вказаного державного акту [PERSON] земельна ділянка [NUMBER] має спільну межу "З-І" з її, [PERSON] земельною ділянкою. Вона, [PERSON], як власник суміжної земельної ділянки, жодних актів встановлення меж земельної ділянки в натурі та погодження зовнішньої межі земельної ділянки не підписувала та свого погодження зовнішньої межі ділянки не надавала, отже при приватизації земельної ділянки межі земельної ділянки не були погоджені з суміжними землекористувачами. Отже, вона вважає, що відповідачка має припинити чинити їй перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою, відсутність погоджувальних підписів сусідніх землекористувачів, зокрема позивача, є підставою для скасування рішення 20 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради від 10.09.2001 р. про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого відповідачці та його скасування, а тому у встановленому законом порядку звернулася до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, вказала, що згідно з планом від А до Б їх з позивачкою землі не межують, ця лінія виходить на вулицю Ювілейну і проїзд по ній вільний (а.с.32). Представник третьої особи Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу без їх участі (а.с.62). Вислухавши пояснення представника позивачки, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ст. ст. 143, 146, 149 ЗК України вилучення (викуп) та припинення права користування або права власності на земельну ділянку чи її частину за відсутності на це згоди землекористувача або власника може здійснюватись виключно в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на підставі ХV сесії ХХІ скликання Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 30 листопада 1993 року (а.с.34) [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,25 га в межах та згідно з планом [ADDRESS], яка передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та розташована на території с. Старі Кодаки Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 000531 виданим 10 грудня 1997 року на її ім'я (а.с.35). Окрім цього, на підставі ХХ сесії ХХІІІ скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 10 вересня 2001 року (а.с.33) [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1290 в межах та згідно з планом [ADDRESS], яка передана для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території с. Старі Кодаки Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 000531 виданим 10 грудня 1997 року на її ім'я (а.с.35). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 19 травня 2009 року, [PERSON] успадкувала земельну ділянку розміром 0,210 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка знаходиться на території [ADDRESS], яка належала її померлому батькові на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 109587, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів 16 грудня 2004 року (а.с.17,18). Тобто, земельна ділянка [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 029330 виданого 29 листопада 2010 року виданим на її ім'я (а.с.12). Таким чином судом встановлено,що як на час приватизації земельної ділянки [PERSON] у 2004 році, так і на час отримання її у спадщину позивачкою у 2009 році , спірна земельна ділянка вже перебувала у власності відповідачки з 2001 року і її межі ніяк не порушували право власності та користування позивачкою земельною ділянкою [ADDRESS]. Про це свідчать докази у справі, у яких маються підписи [PERSON] як суміжного землекористувача при приватизації [PERSON] земельної ділянки , а саме: державний акт від 16.12.2004 року (а.с.18) та акт відновлення меж земельної ділянки в натурі від 17.07.2009 року (а.с.19). Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗК України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Статтею 118 ЗК України, встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Судом, в результаті дослідження у судовому засіданні доказів, порушень вимог законодавства при приватизації земельної ділянки [PERSON] не встановлено. Відсутність технічної документації або її не збереження, не може бути підставою для визнання недійсним державного акту та зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 57-60 ЦПК України, на підтвердження того, яким чином рішення 20 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 10 вересня 2001 року та виданий на його підставі [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 000531 порушує її права як землекористувача суміжної земельної ділянки. За таких обставин, суд не вбачає підстав для скасування рішення 20 сесії 23 скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 10 вересня 2001 року в частині передання земельної ділянки у власність [PERSON] та визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 000531 виданого на ім'я [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed