Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач значний час проживає окремо, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує належних умов для її проживання, не цікавиться її фізичним та моральним розвитком, не спілкується з дитиною близько двох років, аліменти на утримання дитини не сплачує. У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, вважає позов результатом свого конфлікту з [PERSON] , а позитивний висновок органу опіки та піклування - немотивованим. [PERSON] систематично перешкоджає його спілкуванню з дитиною, відмовляється від отримання від нього коштів на утримання дитини, у той час як він періодично приїжджав до дитини, привозив їй подарунки, надавав грошові кошти позивачу на утримання дочки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просила з наведених у позовній заяві підстав позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON] . Вона пояснила суду, що до грудня 2016 року вони з [PERSON] та дитиною проживали разом, шлюб між нею та відповідачем на даний час розірвано, відповідач грубо поводився з нею, ображав та застосовував фізичну силу. Приблизно біля одного року після розлучення відповідач ще приїжджав до дитини приблизно чотири рази, після чого з початку 2018 року усунувся від участі у її вихованні, не спілкується з дитиною, не проявляє до неї інтересу, відмовляється надавати кошти на її утримання. При цьому, як пояснила позивачка, будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу ніколи не чинила. Ніякої користі дитині від такого батька немає, тому вона подала позов з метою позбавлення [PERSON] права на утримання від дитини у старості, що відповідає інтересам її дочки. Через некоректне спілкування відповідача, вона мусила змінити номер телефону. Позивач пояснила, що має наміри укласти шлюб та виїхати на проживання до іншої країни, і не бажає звертатись до відповідача з метою отримання дозволу на вивіз дитини за кордон, втратила інтерес до [PERSON] як батька дитини та має інші плани, інший чоловік заміняє їх дочці батька. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та з підстав, викладених у позові, просив суд його задовольнити. Представник позивача вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини з підстав доведеності в суді відсутності його участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ніколи не відмовлявся від дитини та по мірі можливості приймав участь у її вихованні та утриманні. Після розірвання шлюбу він проживає у сусідній від місця проживання [PERSON] та дочки [PERSON] , регулярно відвідує дитину на Пасху та день її народження, приїжджає з подарунками, привозить гроші для дружини на утримання дитини. Останнім часом [PERSON] відмовляється брати у нього кошти, що змусило його здійснювати грошові перекази на її адресу. Мав місце випадок, коли [PERSON] відмовилась брати у нього кошти на утримання дитини, і він залишив їх бабі позивачки, проте згодом баба віддала йому кошти, пояснивши, що [PERSON] не бажає їх брати. При цьому під час його приїздів [PERSON] перешкоджає його спілкуванню з дитиною, не дозволяє її фотографувати, ставала між ним та дитиною під час спілкування, а останній раз, знаючи про його приїзд з метою привітати дочку з днем її народження, разом з дитиною залишила місце проживання, щоб перешкодити їх спілкуванню. Крім того, [PERSON] блокує його телефонні дзвінки. [PERSON] пояснив також, що працює за кордоном, в Україні часто відсутній, про судове рішення, за яким з нього стягнуто аліменти, йому відомо не було, до виконання таке рішення [PERSON] не звертала та й не мала для цього підстав. В останні два приїзди він не мав можливості побачити дитину через перешкоди, що чинила [PERSON] [PERSON] також пояснив, що на час вирішення органом опіки та піклування питання надання висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав він перебував за кордоном, будь-якої інформації з цього приводу не мав, тому був позбавлений можливості прийняти участь у засіданні та надати пояснення. В подальшому [PERSON] до суду не з`явився, клопотав про завершення розгляду справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, повністю підтримала відзив на позов, зауважила, що відповідач позбавлений можливості спілкуватись з дитиною у зв`язку з тим, що позивачка чинить йому у цьому перешкоди, а участь у матеріальному утриманні він готовий приймати та має таке бажання, проте цьому також перешкоджає позивачка, відмовляючись від його грошей, при цьому рішення суду про стягнення аліментів до виконання вона не звертала. З огляду на ці обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю вимог. Представник органу опіки та піклування Олевської міської ради Скумін Н.А. вирішення позову [PERSON] залишила на розсуд суду, повідомивши, що орган опіки та піклування не був обізнаний про обставини, з`ясовані в судовому засіданні, через неприбуття [PERSON] на засідання комісії, де вирішувалось питання доцільності позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] . Орган опіки та піклування Вараської міської ради подав до суду заяву про завершення розгляду справи у відсутності представника, у заяві зазначив про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , 2014р.н. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та оцінивши у сукупності надані сторонами докази, суд встановив такі обставини та прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.11.2014 виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області, підтверджується, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що сторони з 2014 року перебували у шлюбі, який на момент розгляду даної цивільної справи розірвано за судовим рішенням. Малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю в с.Сущани Олевського району Житомирської області, що підтверджується довідкою №1969 від 12.09.2019, наданою в.о.старости виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області на бланку Олевської міської ради Житомирської області, та учасниками справи не оспорюється. З довідки № 1353 від 04.09.2020, наданою в.о.старости та діловодом виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області на бланку Олевської міської ради Житомирської області, вбачається, що батько [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] та догляді участі не приймає, з березня 2020 року до дитини не приїжджав та не відвідував. Суд критично ставиться до вищезазначеної довідки, оскільки вона не відповідає встановленим у ст.78 ЦПК України критеріям допустимості доказів. Вказана довідка одночасно містить реквізити різних органів місцевого самоврядування. Крім того, у ній не зазначено підстави для її видання, а також джерела, з яких встановлено наведені у ній обставини. Клопотання про допит як свідків службових осіб виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області - в.о.старости [PERSON] та діловода [PERSON] позивач та її представник не заявляли. Відтак, звідки вказаним особам відомо про зазначені у довідці обставини, суду невідомо. Суду подано два Акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , затверджених в.о.старости виконавчого комітету Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області Стафійчуком К.О., які не містять дати обстеження. З одного з них вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , і її сім`я складається з п`яти чоловік, у тому числі її батька [PERSON] , матері [PERSON] , брата [PERSON] та дочки [PERSON] , і загальний заробіток сім`ї складає 860,00 грн. на 5 чоловік. Зі змісту іншого Акту вбачається, що адресою проживання [PERSON] у [ADDRESS] , і її сім`я складається з двох осіб - її та дочки [PERSON] , при цьому загальний заробіток сім`ї складається з 1800,00 грн. пенсії по інвалідності та 2100,00 грн. соціальної пенсії. Обидва Акти містять відомості про створення належних умов для проживання та виховання дитини. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 14.12.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, довідкою Вараського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 6384 від 13.02.2020 підтверджується, що виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] у відділі на виконанні не перебуває. З пояснень позивачки судом встановлено, що рішення про стягнення аліментів до примусового виконання нею не зверталось. Як вбачається з квитанцій РД ПАТ «Укрпошта» від 03.01.2020 та від 13.02.2020, [PERSON] перераховував на користь [PERSON] аліменти у розмірі по 4000,00 грн. Разом з тим, поштовим переказом від 11.02.2020 кошти в сумі 4000,00 грн. повернуті відповідачу. З пояснень позивача, представника відповідача, показань свідка [PERSON] та копії заяви [PERSON] від 14.02.2020 судом встановлено, що у лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Олевської РДА із заявою про перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] з боку її матері [PERSON] , за результатами розгляду такого звернення рішенням вказаного органу від 22.06.2020 батькові встановлено способи участі у вихованні дитини шляхом надання днів побачень та спілкування. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] для виїзду за кордон серії [NUMBER] , у період з 22.06.2018 по 01.10.2018, 15.10.2018 по 31.10.2018, 23.11.2018 по 24.12.2018, 08.05.2019 по 01.09.2019, 27.11.2019 по 30.12.2019 він перебував за межами України, виїжджаючи, як встановлено з його пояснень, на заробітки. Представник органу опіки та піклування Олевської міської ради Скумін Н.А., допитана в судовому засіданні за клопотанням представника позивачки за правилами допиту свідків, пояснила, що [PERSON] звернулась із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , 2014 р.н. [PERSON] викликався на засідання комісії, був належним чином повідомленим про час та місце розгляду вказаного питання, проте не з`явився, на зв`язок не вийшов, про причини неявки не повідомляв. Зі слів матері дитини [PERSON] , а також Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї комісією було встановлено, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не приймає участі у її матеріальному утриманні. З цих підстав комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав, і даний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради. Допитана як свідок начальник Служби у справах дітей Олевської РДА Орищук Г.В. в суді пояснила, що у лютому 2020 року [PERSON] звернувся із заявою про вирішення питання своєї участі у вихованні малолітньої [PERSON] , 2014 р.н. Під час вирішення питання участі батька не було здобуто негативних даних про [PERSON] , проте зі слів матері дитини [PERSON] , перешкод у спілкуванні батькові дитини вона не чинила. Службою було вирішено питання участі батька у вихованні дитини та встановлено дні спілкування. Допитаний судом за правилами допиту свідків батько позивачки [PERSON] пояснив, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, у її лікуванні, матеріально утримувати дитину не допомагає, батьком бути не готовий. Час від часу він приїжджає до дитини, проте такої його участі вкрай недостатньо. Коли [PERSON] перебувала з дитиною у лікарні та потребувала коштів, [PERSON] у грубій формі їй відмовив. Показання свідка [PERSON] підтвердила і допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] . Допитана судом за правилами допиту свідків сестра відповідача [PERSON] показала, що як [PERSON] , так і інші члени їх сім`ї проявляють інтерес до дитини відповідача, [PERSON] періодично відвідує дитину, купляє для неї подарунки. У 2019 році вона хотіла приїхати до племінниці, проте [PERSON] їй не дозволила. 04.02.2020 вона разом з [PERSON] також відвідувала позивачку та дитину, при цьому [PERSON] ставала між ними та дитиною та заважала спілкуванню. Свідок підтвердила, що [PERSON] залишав бабі [PERSON] 10000,00 грн. із зароблених за кордоном коштів, проте згодом ці кошти йому повернули, оскільки [PERSON] не бажала їх отримувати. Свідок підтвердила також, що коли [PERSON] їхав провідувати дочку, вони завжди збирали сумку з продуктами, він придбавав подарунки дитині. Показання свідка [PERSON] підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в суді охарактеризував [PERSON] як батька, який любить дочку та піклується про неї, показав, що після розірвання шлюбу [PERSON] залишив матері [PERSON] значну суму грошових коштів. У 2018 році на свято Пасхи свідок їздив разом з [PERSON] до с.Сущани Олевського району Житомирської області провідати малолітню [PERSON] , підтвердив, що відповідач привіз дитині смаколики, іграшки, спілкувався та грався з нею, і дочка також проявляла активний інтерес до батька, у той час як [PERSON] перешкоджала їх спілкуванню та забирала дитину від нього. Того ж року він разом з [PERSON] приїжджали на день народження дитини у жовтні. У той час [PERSON] також віз дитині подарунки та гроші для її матері. Проте [PERSON] з дитиною не виявишсь вдома, хоча вона була обізнана про приїзд батька. Свідкові відомо, що [PERSON] чинить батькові [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною, не відповідає на його дзвінки, не відпускає дитину разом з батьком провідати діда та бабу по причині напружених стосунків між нею та відповідачем, а [PERSON] дуже страждає від браку інформації та спілкування з дитиною. З висновку органу опіки та піклування Олевіської міської ради від 23.07.2019 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради Житомирської області № 133 від 26.07.2019, вбачається, що орган опіки та піклування вважає можливим позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] у зв`язку з тим, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не приймає участі у вихованні своєї дочки, не забезпечує належних умов для її проживання, не цікавиться її моральним і фізичним станом здоров`я, не сплачує аліменти, не спілкується з дочкою близько двох років, не намагається покращити стосунки з дочкою. Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На підставі ч.6 ст.19 СК України суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав погодитись з висновком органу опіки та піклування Олевської міської ради від 23.07.2019 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради Житомирської області № 133 від 26.07.2019, через його необґрунтованість. Так, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спростовуються обставини, наведені у вищезазначеному висновку. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами підтверджено перерахування [PERSON] коштів на утримання дитини, з показань свідків вбачається надання ним коштів матері дитини на її утримання особисто, відвідування дитини, подарунки, спілкування з нею, у тому числі і протягом двох років, що передували зверненню позивачки до суду з даним позовом. З показань вищезазначених свідків вбачається також, що позивачка намагається перешкоджати відповідачу у побаченнях та спілкуванні з дитиною. До такого ж висновку прийшла і Служба у справах дітей Олевської РДА, встановивши 22.06.2020 відповідачу спосіб участі у вихованні дитини. З показань свідка [PERSON] встановлено, що висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] готувався на підставі даних, отриманих з пояснень матері дитини та результатів обстеження умов проживання дитини. Разом з тим, з досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що на момент надходження запрошення прийняти участь у засіданні колегіального органу, як і на момент вирішення питання щодо надання вказаного висновку, [PERSON] перебував за кордоном, що свідчить про відсутність підстав вважати, що він ухилився від участі у вирішенні питання виконання батьківських обов`язків. Таким чином, у суду відсутні достатні підстави для встановлення як факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків щодо дитини [PERSON] , 2014 р.н., так і для висновку, що недостатня участь батька у вихованні дитини відбувається без поважних причин. З пояснень відповідача та його поведінки щодо дитини вбачається відсутність свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує і бажає приймати участь у вихованні дочки [PERSON] . Відтак, позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] на момент розгляду справи не відповідає загальним засадам регулювання сімейних відносин, зокрема, ч.8 ст.7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При цьому надані суду медичні документи, якими підтверджується незадовільний стан здоров`я дитини, вищезазначених висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, і питання про наявність підстав для застосування такого заходу слід вирішувати з урахуванням ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою істотні правові наслідки, встановлені ст.166 СК України, як для батьків, так і для дитини. Такий захід підлягає застосуванню лише у випадку, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" (рішення від 07.12.2006, заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§§ 57, 58). У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09, рішення від 16.07.2015) Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, підстави для стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed