Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання (аліментів) неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, [PERSON] , в подальшому [PERSON] 16.10.1999 року зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] у Замочківській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що було зроблено запис за № 9. Однак рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12.02.2018 року у справі № 444/2602/17, провадження № 2/444/202/2018 даний шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу їй було відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . В подальшому вона зареєструвала шлюб із [PERSON] і як наслідок змінила прізвище на [PERSON] Тобто [PERSON] є її першим чоловіком. У шлюбі із відповідачем, [PERSON] , народилося четверо дітей, однак двоє з них вже є повнолітніми. Крім повнолітніх дітей в них із відповідачем спільними дітьми є син, [PERSON] , [INFO] , та дочка, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що незважаючи на те, що вона на даний момент зареєстрована із відповідачем за однією адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживає із другим чоловіком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Їхні спільні із відповідачем діти фактично проживають з нею та знаходяться виключно на її утриманні. Позивач стверджує, що відповідач не брав і не бере участі у вихованні й утриманні спільних дітей, він не цікавиться потребами неповнолітніх сина та дочки, незважаючи на те, що діти потребують грошей для забезпечення необхідного харчування, купівлі одягу, взуття, канцелярського приладдя, проведення дозвілля кожного місяця. Крім того у неї немає впевненості, що відповідач буде утримувати дітей добровільно і надалі. В той же час дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Вказує, що на даний момент перебуває у декретній відпустці по догляду за двома дітьми (двійнятами) до 3 років, які народилися у шлюбі із [PERSON] . До декретної відпустки вона працювала у ТзОВ «333 ІНК» у [ADDRESS] . На даний момент отримує лише допомогу 1600,00 гривень на місяць. Утримувати дітей від шлюбу із [PERSON] їй допомагає її теперішній чоловік [PERSON] . Однак надзвичайно важко забезпечувати належний рівень життя дітям за рахунок лише тих коштів, які вона отримую від держави, а тому вважає, що батько дітей, тобто відповідач у справі, який є здоровим та працездатним, не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, може сплачувати аліменти в сумі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Зокрема, дана сума обумовлена тим, що син та дочка швидко ростуть, а тому постійно потребують купівлі нового одягу, взуття, крім того необхідним для них є надання корисних продуктів харчування, купівля засобів гігієни, проведення дозвілля, купівля канцелярського приладдя, оскільки діти навчаються в школі. Зазначає, що що відповідач інших осіб, в тому числі і непрацездатних, на своєму утриманні не має, а тому просить позов задовольнити та, враховуючи значні потреби дітей, просить стягувати із відповідача на утримання дітей аліменти в сумі по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи із дня пред`явлення позову, яким є 09.07.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 14.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.08.2021 року о 10 год. 30 хв. Розгляд справи у даному судовому засіданні відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача на 02 вересня 2021 року о 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд бере до уваги, що від відповідача на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв, в тому числі про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву, заперечень. А тому суд приходить до висновку, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, зважаючи на подану нею заяву про розгляд справи у її відсутності, та без участі відповідача й про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] 16.10.1999 року зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] у Замочківській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що було зроблено запис за № 9. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12.02.2018 року у справі № 444/2602/17, провадження № 2/444/202/2018 даний шлюб було розірвано (арк. спр. 9). Після розірвання шлюбу позивачу було відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Дане рішення суду набрало законної сили, що підтверджується його копією. Змінивши прізвище на [PERSON] , позивач отримала паспорт громадянина України № [NUMBER] , який був виданий 11.07.2018 року органом 4628, що підтверджується його копією (арк. спр. 10). В подальшому позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] і як наслідок змінила прізвище на [PERSON] Викладене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 29.10.2020 року (арк. спр. 11). У шлюбі із відповідачем, [PERSON] , у позивача народилося четверо дітей, однак двоє з них вже є повнолітніми. Крім повнолітніх дітей в позивача із відповідачем спільними дітьми є син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Кулявською сільською радою Жовківського району Львівської області 05.07.2006 року та дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Кулявською сільською радою Жовківського району Львівської області 04.04.2011 року (арк. спр. 12, 13). Суд бере до уваги твердження позивачки про те, що їхні спільні із відповідачем діти фактично проживають з нею та знаходяться виключно на її утриманні, що підтверджується копією довідки № 262, яка видана Виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 30.06.2021 року (арк. спр. 14). Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Оскільки доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дітей суд не надано, суд дійшов висновку, що з відповідача належить стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня 2021 року - 2013 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року- 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня. Діти позивача та відповідача досягнули вже більше 6 років. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 липня 2021 року становить 2510,00 гривень, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 6000,00 грн., обов`язок батьків щодо утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги інтереси дітей, зважаючи на те, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів, що на його утриманні є інші непрацездатні особи або перешкоди для праці, пов`язані із його станом здоров`я, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягувати кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 09.07.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька, враховуючи потреби дітей, буде сприяти можливості отримати право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В той же час позивачем не доведено, що стягнення аліментів в розмірі по 2500,00 грн. не буде порушувати прав відповідача на можливість забезпечення власних необхідних потреб, також позивачем не доведено, що у відповідача є заробіток, дохід, який б надав можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 СК України, дійшов висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 09.07.2021 року (арк. спр. 1). Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача. На підставі та

Outcome: partial