Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

28 січня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Соломяна А.В. звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері у частці від заробітку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] пенсіонерка за віком та інвалід ІІІ групи, через скрутне матеріальне становище та поганий стан здоров`я потребує фінансової допомоги. Відповідач [PERSON] єдина дочка позивача відмовляється надавати таку допомогу, хоча має таку змогу. Також вказує, що позивач піклувалася про доньку, виховувала її, допомагала матеріально, коли донька навчалася на контрактній основі в університеті. У зв`язку з наведеним, представник позивача просила суд стягувати з відповідача аліменти на користь матері [PERSON] на її утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і пожиттєво. Ухвалою від 17.02.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи неодноразово відкладався за заявами її учасників, через запроваджений на території України карантин, а також з підстав витребування письмових доказів судом. 11.03.2020 від представника відповідача - адвоката Сідляр О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначається, що [PERSON] позов визнає частково та згідна сплачувати аліменти на користь матері [PERSON] на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 28.01.2020 і пожиттєво. Вказала, що [PERSON] отримує пенсію, субсидію, кошти за договором оренди землі, дивіденди, спонсорську допомогу, і це є більш ніж достатнім для нормального життєвого рівня і лікування. Крім того, позивач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання і не потребує стороннього догляду. Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01.01.2020 прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність з 01 липня по 30 листопада становить 1712 грн. Звертає увагу на те, що [PERSON] жодного разу не сплачувала за навчання доньки в університеті, оскільки було укладено договір із приватною фірмою, яка перераховувала кошти за навчання. Представник [PERSON] просить також врахувати, що відповідач сама виховує сина, аліментів на його утримання не отримує та несе витрати на сплату комунальних послуг, тощо. Син [PERSON] хворіє та потребує оперативного лікування (аденотомія) та довготривалого лікування, навчається у школі, відвідує гуртки, англійську мову, які є платними. Сама відповідач також має короткозорість на обидва ока та потребує довготривалого лікування. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. 06.07.2020 представник відповідача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та без участі відповідача. Позовні вимоги визнала частково в розмірі 1/15 частини заробітку (доходу) щомісячно і пожиттєво. Проти винесення рішення не заперечила. Крім того, 08.07.2020 до суду надійшла заява [PERSON] , в якій містяться пояснення, в тому числі, про ухвалення Волочиським районним судом Хмельницької області 15.06.2020 рішення, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання батька [PERSON] в розмірі 1000 грн. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2019 [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). З довідки про доходи № [NUMBER] від 12.12.2019 вбачається, що [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, розмір якої з липня 2019 року становить 2000 грн. (а.с. 5). Крім того, згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 11.06.2020 № 35914, [PERSON] у 2019 році отримувала доходи з таких джерел: у 2 кварталі 2019 року 5100 грн. - соціальні виплати, у 4 кварталі 2019 року 7282,03 грн. - від надання майна в лізинг (а.с. 142). Згідно з довідкою [NUMBER] (а.с. 7) [PERSON] є особою з 3 групою інвалідності (загальне захворювання), група інвалідності встановлена безстроково. Відповідно до довідки від 25.09.2019 № 806, виданої Волочиською центральною районною лікарнею позивачу [PERSON] встановлено діагноз: закриті переломи обох лонних кісток і кульшової западини справа, травма побутова 06.06.2019, заключення: потребує довготривалого і дороговартісного лікування. Згідно з довідки № 16 від 13.01.2020 [PERSON] встановлено діагноз: злоякісне новоутворення шкіри обличчя. Рецидив. Заключення: потребує тривалого лікування. Відповідно до довідки № 45 від 17.01.2020 [PERSON] встановлено діагноз: консолідовані переломи кісток тазу. Постравматичний лівобічний коксартроз ІІ, з вираженим больовим синдромом. Заключення: потребує довготривалого і дороговартісного лікування (а.с. 8-10). [PERSON] зареєстрована та проживає одна у належній їй квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 02.01.2020 (а.с. 6). Відповідно до листа УСЗН від 23.06.2020 № 05-11/940 позивач [PERSON] отримувала житлову субсидію з 01.05.2017 по 01.04.2020, зокрема в березні 2020 року - 1236,54 грн., в квітні 2020 року - 701,27 грн. (а.с. 163). Згідно акту Волочиського КП ВКГ «Джерело» від 25.04.2020, система водопостачання у квартирі [PERSON] опломбована, пропозиції перевіряючого: припинити нарахування за водопостачання та водовідведення абоненту [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до платіжних повідомлень Волочиського КПТМ «Тепловик» за січень 2020 року та Волочиського КПВКГ «Джерело» за грудень 2019 року, [PERSON] мала заборгованість за комунальні послуги в сумі 3361,77 грн. та 3788,88 грн. Станом на 11.06.2020 заборгованості у [PERSON] перед Волочиським КПТМ «Тепловик» - немає. Станом на 01.06.2020 у споживача [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відсутня (а.с. 18, 144, 145). Згідно з відповіді акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», на ім`я [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк» відкрито три депозитних рахунки, залишок коштів на яких 0,00 грн. та 0,01 грн. (а.с. 80). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2020, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,00 га, яку остання здає в оренду фермерському господарству «Баркософт Агро». Листом ФГ «Баркософт Агро» від 19.06.2020 підтверджується, що [PERSON] за 2019 рік виплачено 7148,82 грн. орендної плати (а.с. 39, 158). Також судом було досліджено ряд письмових доказів щодо майнового стану відповідача та інших обставин, які підлягають врахуванню судом при ухваленні рішення у даній справі. Так, відповідно до індивідуальних відомостей застрахованої особи [PERSON] станом на 18.05.2020, сума її доходу за 2019 рік становить 179740,84 грн., а за 1 квартал 2020 року - 56442,00 грн. (а.с. 88-90, 91-93). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 28.05.2020 № 35885 сума доходу [PERSON] (без врахування суми податку) за 2019 рік становить 183211,04 грн., а за 1 квартал 2020 року становить 57331,53 грн. (а.с. 96). Отже, середньомісячна заробітна плата [PERSON] без відрахувань за 2019 рік становила 15267,58 грн. (183211,04 ? 12), а за 1 квартал 2020 року становила 19110,51 грн. (57331,53 ? 3). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом із сином [PERSON] та батьком [PERSON] у належній їй на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] (а.с. 30-34). Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.01.2012 доводиться, що відповідач [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] (а. с. 35). Син відповідача [PERSON] хворіє (аденоїдні вегетації ІІІ ст.), йому необхідне оперативне і в подальшому довготривале лікування, що підтверджується випискою з його медичної карти (а.с. 36). Згідно виписки з медичної карти [PERSON] їй 15.01.2020 встановлено діагноз: короткозорість на обидва ока (а.с. 37). Законодавче врегулювання спірних правовідносин сторін врегульовано Сімейним кодексом України (далі - СК України). Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд враховує ті обставини, що [PERSON] є пенсіонеркою, особою з 3 групою інвалідності, в правовому розумінні непрацездатною, проживає одна, розмір її пенсії з липня 2019 року становить 2000 грн., крім того позивач має ряд захворювань і за своїм станом здоров`я потребує лікування, на яке необхідні матеріальні витрати. Наведене свідчить, що непрацездатна позивач потребує утримання від своєї дочки. Сторонами не заперечувався той факт, що відповідач є єдиною дитиною [PERSON] . Донька погоджується сплачувати на користь матері аліменти в розмірі 1000 грн., або ж 1/15 частки від її доходів. Оцінюючи доводи сторін та досліджені докази, суд вважає за необхідне вказати наступне. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тривалості та вартості лікування. Тому, суд не бере до уваги твердження позивача про дороговартісне лікування, оскільки неможливо встановити його вартість і матеріали справи такої інформації не містять. Не знайшли підтвердження і доводи позивача про оплату за навчання доньки в університеті, оскільки долучена до матеріалів справи копія довідки № 7895 від 12.03.2020, доводить лише те, що [PERSON] навчалася в Хмельницькому національному університеті на інженерно-економічному факультеті на контрактній денній формі навчання (а.с. 51). Судом враховується, що позивач, окрім пенсії, отримує кошти від здачі належної їй земельної ділянки в оренду, та отримання субсидії, оскільки вказане підтверджується належними та допустимими доказами (а.с. 142, 158, 161). Однак, суд не бере до уваги доводи відповідача про отримання позивачем додаткових доходів: дивідендів, спонсорської допомоги, оскільки такі не підтверджені доказами. Також суд ухвалюючи рішення враховує, що відповідач [PERSON] має короткозорість на обидва ока та потребує лікування, а також несе витрати на утримання малолітнього сина, який має проблеми зі здоров`ям. Проте, будь-яких доказів на підтвердження того, що батько [PERSON] не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина відповідачем не надано. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.06.2020 по справі № 671/430/20 було задоволено позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання непрацездатного батька, та ухвалено стягувати на його користь 1000 грн. щомісяця, починаючи з 18.03.2020, довічно. Позов відповідачем було визнано. Разом з тим, судове рішення не набрало законної сили на момент розгляду справи № 671/156/20, тому факти встановлені даним рішенням суду враховуватись наразі не можуть в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, принципів розумності, справедливості і пропорційності, а також враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштована, отримує постійний дохід і визнає позов частково, тому має можливість матеріально утримувати матір. Враховуючи усе наведене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, виходячи із обраного позивачем способу стягнення аліментів, суд визначає їх розмір у частці від заробітку відповідача [PERSON] , і присуджує такі у розмірі 1/12 частини від заробітку (доходу) відповідача. При цьому, суд вважає, що розмір аліментів заявлений позивачем [PERSON] (1/2 від доходів відповідача) є необґрунтованим, оскільки остання отримує пенсію, субсидію, орендну плату за землю. Доказів того, що позивач потребує аліментів у заявленому розмірі суду не надано. Заслуговує на увагу і те, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року становить 1712 грн. відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Згідно положень статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial