Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені від суми несплачених аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 травня 2012 року розірвано. Позивач та відповідач з 08 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 1-4). Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 травня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2012 року і до його повноліття (а.с. 7). Позовну заяву мотивовано тим, що відповідач несвоєчасно сплачував аліменти, в результаті чого за період з травня 2012 року по жовтень 2020 року утворилася заборгованість в сумі 96723,42 грн. (а.с. 9-12). Розмір пені за місячним платежем розраховано так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. На підтвердження своїх доводів позивач послався на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за весь час прострочення з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року у розмірі 507686, 93 грн. (а.с. 13-16). 25 листопада 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому він просив у задоволенні позову [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів у розмірі 507686,93 грн. відмовити. При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів суд проаналізував норми чинного законодавства у сфері сімейних правовідносин. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріорітет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій ст. 155 СК України. У ст. 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі, але не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи - Кам`янського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Крупський В.І. у судове засідання 15 березня 2021 року не з`явився; надав пояснення по справі у попередньому судовому засіданні 17 лютого 2021 року, вказавши на правильність наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів саме від 21 грудня 2020 року. Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши наведені у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив та запереченні на відповідь на відзив доводи, матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з огляду натаке. Суд установив, що рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 травня 2012 року у справі № 2307/670/2012 шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2012 року до його повноліття (а.с. 7). На підставі виконавчого листа, виданого Кам`янським районним судом Черкаської області 22 травня 2012 року (а.с. 55-56), відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 23 травня 2012 року відкрито виконавче провадження № 32729047 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на одну неповнолітню дитину (а.с. 57). Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № 327729047 від 21 грудня 2020 року державного виконавця Крупського В.І. Кам`янського районного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01 вересня 2016 року заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] склала 19991,68 грн. (а.с. 137-138). Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума неустойки (пені) за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року склала 507686,93 грн. (а.с. 13-16). Суд частково погоджується з доводами позивача щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року у розмірі 507686,93 грн.(а.с. 13-16) не відповідають дійсним обставинам справи щодо розрахунку періоду прострочення сплати аліментів. 19 серпня 2016 року між позивачем і відповідачем укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Договір посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області Богдановою Г.Ю. (а.с. 58-60). Згідно з цим договором місцем проживання малолітнього сина [PERSON] визначено місце проживання батька. 02 червня 2020 року рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області у справі № 696/1303/19 припинено стягнення аліментів з [PERSON] , починаючи з 19 серпня 2016 року (а.с. 61-67). Позивач не виконала вказане рішення суду щодо припинення стягнення аліментів з [PERSON] , починаючи з 19 серпня 2016 року, самостійно провела нарахування розміру заборгованості за аліментами та розміру неустойки (пені) за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року, чим значно завищила розмір неустойки (пені) (а.с. 13-16). Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Вказане правило про допустимість засобів доказування щодо обставин встановлення розміру заборгованості за аліментами, що за законом повинні підтверджуватись зазначеними в законі засобами доказування, - розрахунком державного виконавця, - не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Враховуючи положення ст. 78 ЦПК України, не може бути прийнятий судом до уваги розмір заборгованості за аліментами та, відповідно, розрахунок позивача про завищений розмір неустойки (пені) (а.с. 13-16). Поданий позивачем [PERSON] розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП № 32729047 від 10 вересня 2020 року, складений державним виконавцем Крупським В.І. за період з травня 2012 року по 01 вересня 2020 року (а.с. 9-12), не відповідає рішенню Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 червня 2020 року у справі № 696/1303/19, яким припинено стягнення аліментів з [PERSON] , починаючи з 19 серпня 2016 року, а тому судом до уваги не береться. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 32729047 від 21 грудня 2020 року, складеного державним виконавцем Крупським В.І. за період з травня 2012 року по 01 вересня 2016 року (а.с. 137-138), заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 01 вересня 2016 року становить 19991,68 грн. У позовній заяві позивачем наданий розрахунок завищеного розміру неустойки (пені) за період з 01 червня 2012 року по 13 жовтня 2020 року в розмірі 507686,93 грн. Нарахований розмір пені перевищує суму заборгованості по сплаті аліментів, яка становить 19991,68 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України сума пені не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До початку розгляду справи по суті позивач не змінила предмет та підставу позову, не збільшила та не зменшила розмір позовних вимог. Європейський Суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликало сумнівів (рішення від 28 листопада 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява № 28342/95, §61). Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про відсутність його працевлаштування, постійного заробітку та власного житла за період 2012-2016 років. Проте, у відповідності з ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З огляду на те, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у відповідача відсутній прямий умисел або необережність щодо усвідомленого, передбачуваного бажання не сплачувати аліменти, укладення договору відповідачем з позивачем щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини у місці проживання батька з 2016 року, відсутність у відповідача з сином власного житла, невиконання позивачем [PERSON] батьківських обов`язків щодо сплати аліментів на утримання дитини за рішенням суду з 2016 року в сумі 7024,74 грн. (а.с. 140), та враховуючи матеріальний стан відповідача, розумність, співмірність стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважає доцільним застосувати ч. 2 ст. 196 СК України, зменшивши розмір неустойки (пені) до 10000 грн. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та ч. 6 ст. 141 ЦПК України позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за розгляд справи пропорційно до задоволених вимог у розмірі 840,80 грн. (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії). На підставі викладеного та

Outcome: partial