Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

03 вересня 2020 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15 березня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", викладеними на сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 9000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за кредитним договором у відповідача станом на 20 квітня 2020 року наявна заборгованість у розмірі 11696,13 гривень, яка складається з: 9317,03 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 2379,10 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а. с. 55/. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада України". За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 березня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт, згідно з яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с. 11, 12, 13-36/. Як вбачається з копії статуту АТ КБ "ПриватБанк" /а.с. 44-45/ згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк". Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та Банком кредитний договір. На ім`я [PERSON] було видано кредитну картку з терміном дії до 05/21 /а.с. 9/. За період користування кредитом шість разів було змінено кредитний ліміт, зокрема 17 жовтня 2017 року кредитний ліміт було збільшено до 9000 грн., в подальшому кредитний ліміт було зменшено та остання зміна кредитного ліміту відбулась 19 грудня 2019 року, кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. /а.с. 10/. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості /а.с. 4-6, 8/ заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 20 квітня 2020року за тілом кредиту складає 9317,03 гривень, з якою суд погоджується. Стосовно заборгованості по відсоткам за користування кредитом, вказаної позивачем в розрахунку заборгованості в сумі 2379,10 гривень, суд приходить до такого. Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до ст. ст. 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника нарахування відсотків не зазначено. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» /а.с. 12/ містить певні умови кредитування, однак вказаний витяг не підписаний відповідачем та не містить підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки. Вказаний правовий висновок, викладено в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). З огляду на викладене, суд вважає, що доведена заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 9317,03 гривень - заборгованість за тілом кредиту . Оскільки, невиконання [PERSON] взятого на себе зобов`язання, потягнуло виникнення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 9317,03 гривень, порушене право позивача на повернення тіла кредиту підлягає судовому захисту шляхом часткового задоволення його позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, тобто - 1674,45 гривень (79,66%).

Outcome: partial