Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON], яким просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №049/06/2013/353 від 27 червня 2013 року, яка утворилась станом на 07 квітня 2015 року, в розмірі 51229 гривень 65 копійок, з яких: 45152 гривні 31 копійки - це заборгованість по кредиту; 6077 гривень 34 копійки - це заборгованість по процентам за користування кредитом. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 04 вересня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не з'явились. Представник позивача через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 28 серпня 2015 року та 04 вересня 2015 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) занесена до журналу судового засідання. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У позові, представник позивача вказував на те, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом надання кредиту. А відповідач свої зобов`язання по його поверненню, сплаті процентів та комісій у строки, встановлені договором не виконав. Тому у банка виникло право вимоги сплати цих платежів з відповідача. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Двадцять сьомого червня 2013 року, [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) та публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (код ЄДРПОУ: 23697280) уклали кредитний договір №049/06/2013/353 від 27 червня 2013 року (а.с.7-18,22-24,25-28). За вказаним договором, банк взяв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит у сумі 52110 гривень, строком з 27 червня 2013 року по 26 червня 2018 року включно, на придбання автомобіля марки ЗАЗ, модель SENS, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір- сірий, реєстраційний номер [NUMBER], який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях, шляхом безготівкового перерахування 52110 гривень на поточний рахунок продавця, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання у строки, встановлені цим договором, повернути кредит у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплатити проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1 268,00 (одна тисяча двісті шістдесят вісім) гривень (крім першого та останнього платежів), щомісячно - з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця, шляхом внесення готівки на рахунок [NUMBER], відкритий у АБ «Укргазбанк» МФО 320478 або через касу Банку, сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15,5% річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) у розмірі 20,5% річних (а.с.7-18). Взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту банк виконав у повному обсязі (а.с.19). Четвертого червня 2015 року, публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], яким просив стягнути з заборгованість, що виникла за договором №049/06/2013/353 від 27 червня 2013 року, яка утворилась станом на 07 квітня 2015 року, в розмірі 51229 гривень 65 копійок (а.с. 2-5). Із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. А користуючись положеннями статті 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач та відповідач 27 червня 2013 року уклали кредитний договір. За яким, банк взяв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит у сумі 52110 гривень, строком з 27 червня 2013 року по 26 червня 2018 року включно, на придбання автомобіля, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання у строки, встановлені цим договором, повернути кредит у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплатити проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1 268,00 (одна тисяча двісті шістдесят вісім) гривень 00 копійок (крім першого та останнього платежів), щомісячно - з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця, шляхом внесення готівки на рахунок [NUMBER], відкритий у АБ «Укргазбанк» МФО 320478 або через касу Банку та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15,5% річних, та за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) у розмірі 20,5% річних (а.с.7-18). І свої зобов`язання банк виконав у повному обсязі (а.с.19). Перевіряючи виконання зобов`язання відповідачем суд виходить з наступного: З огляду на положення частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з документів, наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за кредитним договором №049/06/2013/353 від 27 червня 2013 року та виписки по рахунку (а.с.19-21), відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з чим, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 07 квітня 2015 року, в розмірі 51229 гривень 65 копійок, з яких: 45152 гривні 31 копійки - це заборгованість по кредиту; 6077 гривень 34 копійки - це заборгованість по процентам за користування кредитом. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання у вигляді повернення кредиту, сплати процентів та комісії на підставі кредитного договору, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту та сплати процентів. При цьому суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, та умов договору, банк має право вимоги дострокового повернення боргу. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з нього наступної заборгованості: 45152 гривні 31 копійки - це заборгованість по кредиту; 6077 гривень 34 копійки - це заборгованість по процентам за користування кредитом, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 512 гривень 30 копійок (а.с.6), та витрат, пов'язаних з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 гривень (а.с.55-57), які понесені позивачем по цій справі, документально підтверджені, вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved