Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У серпні 2019 року позивач - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 травня 2018 року між ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться, №RZ.024447, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] . 19 червня 2018 року на вул. Полярній, 7-Б в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] Пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 25049,56 грн. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страховою, про що були складено страхові акти від 03 липня 2018 року №UA2018061900022/L01/01, від 23 липня 2018 року №UA2018061900022/L01/02 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до умов договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться, від 22 травня 2018 року №RZ.024447 ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 22111,34 грн. На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України позивач стверджував, що оскільки він виплатив страхувальнику за договором комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться, від 22 травня 2018 року №RZ.024447 страхове відшкодування, до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, котрою є [PERSON] . З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 22111,34 грн та судовий збір у сумі 1921,00 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, позаяк цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована приватним акціонерним товариством "Європейський Страховий Союз" (далі - ПрАТ "Європейський Страховий Союз") за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 липня 2017 року №АМ/1370416. Відтак, саме цей страховик повинен відшкодувати позивачеві витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 22111,34 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у задоволенні його позовних вимог. Представник залученого судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ "Європейський Страховий Союз" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб, передбачений чинним цивільно-процесуальним законодавством, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 22 травня 2018 року між ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться, №RZ.024447, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] (а. с. 6-16). 19 червня 2018 року на вул. Полярній, 7-Б в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 17). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 19 червня 2018 року за участю автомобілів Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , та Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , становила 25049,56 грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 02 липня 2018 року №107_18_PZU/1, складеним товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція "Експертиза та оцінка" (а. с. 21-62). Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Ураховуючи те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться, від 22 травня 2018 року №RZ.024447 складено страхові акти від 03 липня 2018 року №UA2018061900022/L01/01, від 23 липня 2018 року №UA2018061900022/L01/02, якими цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 22111,34 грн (а. с. 62-65). П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Судом установлено, що ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 22111,34 грн (а. с. 66-67). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ураховуючи те, що ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у сумі 22111,34 грн перейшло до зазначеного страховика. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1., п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Європейський Страховий Союз" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 липня 2017 року №АМ/1370416. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 1000,00 грн (а. с. 72, 76, 91). Відповідач письмово повідомив страховика ПрАТ "Європейський Страховий Союз" про дорожньо-транспортну пригоду у строк, визначений пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а. с. 92). За положеннями п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2. ст. 35 цього Закону. Проте ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що воно зверталося до ПрАТ "Європейський Страховий Союз" з заявою про виплату йому страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика, а указана страхова організація не приймала відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про виплату чи відмову у виплаті ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів". Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. П. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Європейський Страховий Союз", заявлена позивачем до стягнення сума збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика, ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" не зверталося до ПрАТ "Європейський Страховий Союз" в порядку, визначеному ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", з заявою про виплату страхового відшкодування, а страховик не приймав рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, підстави для стягнення збитків у сумі 22111,34 грн з особи, яка заподіяла шкоду, - [PERSON] відсутні. Позовних вимог про стягнення з ПрАТ "Європейський Страховий Союз" страхового відшкодування ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" не заявляло, не просило суд залучити указаного страховика до участі у справі в якості співвідповідача. Оскільки страхове відшкодування, яке повинен сплатити страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 липня 2017 року №АМ/1370416, зменшується на суму франшизи, вона підлягає стягненню з особи, яка завдала шкоди, тобто з [PERSON] . Зважаючи на наведені обставини, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" підлягає задоволенню частково, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути франшизу у сумі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 86,88 грн (1000,00 грн / 22111,34 грн х 1921,00 грн = 86,88 грн). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Аналіз норми ч. 2 ст. 137 ЦПК України та наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц, дає підстави для висновку, що компенсації підлягають фактично понесені (сплачені) витрати на правничу допомогу. Зважаючи на те, що відповідачем та його представником не надано суду будь-яких доказів, які б засвідчували оплату ним витрат на правничу допомогу, вони компенсації не підлягають.

Outcome: partial