Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказала на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не утримує дитину, не забезпечує її потреби, не спілкується з дитиною, відтак просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Рівненського міського суду від 25.07.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву вх. №43177/19 від 16.08.2019 року, про розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету РМРв судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Просила при винесенні рішення врахувати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки, [PERSON] , [INFO] від 03.12.2019 року №08-1823. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв"язку з цим, суд враховує таке. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду від 06.03.2015 року у справі № 569/1587/15-ц. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 30 листопада 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 3080. У 2018 році [PERSON] дав згоду на зміну прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » - дошлюбне прізвище матері. В актовий запис про народження дитини були внесені відповідні зміни. Рішенням Рівненського міського суду від 06.03.2015 у справі № 569/1587/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 57789 від 11.07.2019 року загальна заборгованість станом на 01.07.2019 року [PERSON] становить 44035,00 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] відвідує ЗДО № 52. Дитина проживає з мамою за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою створені належні умови для проживання, виховання і розвитку малолітньої дитини. Батько, [PERSON] жодного разу не з`являвся в дитячому садку своєї дитини, він не заперечив проти позбавлення батьківських прав, стосовно доньки, [PERSON] . Розглянувши матеріали справи та врахувавши пояснення сторін, комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки, [PERSON] , [INFO] . В судове засідання відповідач не з`явився, своїх пояснень не надав, однак подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та не заперечив проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньки, [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом позовної заяви підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є його ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України"). Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітньої [PERSON] і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов`язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач протягом тривалого часу не приймає участі у житті дочки, не відвідує її, не цікавиться її здоров`ям, не надає їй матеріального утримання, не приймає участі у виховному процесі дочки. За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини. При вирішенні спору суд погоджується з висновком органу опіки та піклування від 03.12.2019 року № 08-1823 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки, [PERSON] , [INFO] , оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн На підставі викладеного та

Outcome: approved