Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] р. померла [PERSON]. При житті спадкодавець склала заповіт яким заповіла усе своє майно [PERSON] Після смерті спадкодавця позивач виявив бажання оформити спадщину, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, що залишилося після смерті [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Натомість надав через канцелярію суду заяву якою просить: справу розглянути у його відсутність; позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та судові витрати просив залишити за ним. Одночасно надав додатки для підтвердження совїх позовних вимог (а.с. 23-49). Представник відповідача - Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, до судового засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач позов визнає та просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради (а.с. 18). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] р. Уладівською сільською радою Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO]., актовий запис 105 (а.с. 5). Заповітом, котрий посвідчений 12.11.1995 р. секретарем виконавчого комітету Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно, де в б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла брату [PERSON] (а.с. 6, 24). З довідки Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 285 від 19.05.2017 р. вбачається, що дійсно згідно записів господарських книг, власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с. 10). [PERSON], [INFO], на день смерті (померла [INFO] р.) була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] (довідка Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 285 від 19.05.2017 р. (а.с. 8). Земельна ділянка за адресою [ADDRESS], площею 0,20 га, виділена [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельна ділянка не приватизована та державний акт не видавався. (довідка Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 287 від 19.05.2017 р. (а.с. 9). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою [ADDRESS], будинок побудовано у 1947 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., допоміжною площею 19,9 кв.м., веранди літера «а», літньої кухні літера «Б», гаражу літера «В», вбиральні «Г», сараю «Д», погребу «п/Д», компостної ями «Е», огорожі №1-5, криниці №6 (а.с. 11-14). Листом за № 1056/02-14 від 29.06.2017р. нотаріус Літинської державної нотаріальної контори відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомила про право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів вказавши, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] згідно ст. 549 ЦК УРСР (а.с. 15). З довідки Літинської державної нотаріальної контори за № 1340/02-14 від 21.08.2017 р. вбачається, що в провадженні Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області знаходиться спадкова справа № 88/2006 до майна померлої [INFO] р. [PERSON] Станом на 21.08.2017 р. свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] р. [PERSON] не видавалися (а.с. 27). Відповідно до довідки за № 317виданої 31.05.2017 р. виконавчим комітетом Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON]. після смерті сестри [PERSON], вступив в управління спадковим майном. Доглядав за будинком, обробляв присадибну земельну ділянку (а.с. 26). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інші спадкоємці, відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], та рахується за [PERSON], яка померла [INFO] року та після смерті якої спадщину прийняв спадкоємець за заповітом - [PERSON] (позивач). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с. 23) слід залишити за позивачем.

Outcome: approved