Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 17 жовтня 2009 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному її утриманні та потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, взуття, продуктів харчування, ліків від простудних захворювань та інших речей, необхідних для нормального розвитку, однак потреби сина в повному обсязі вона самостійно забезпечити не може, оскільки доходу не має, так як перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, бо отримує пенсію, та інших утриманців, окрім їх сина, не має. З викладених підстав просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів отримуваної пенсії (доходу) відповідача, починаючи з дня подання заяви до суду, рішення суду в межах суми платежу за місяць допустити до негайного виконання. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, одночасно вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності та вказав, що позов визнає в межах діючого законодавства. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2009 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17.10.2009 року відділом РАЦСу Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25.04.2012 року виконавчим комітетом Столинсько-Смолярської сільської ради Любомльського району Волинської області (а.с.4). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу - визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи, в тому числі довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Столинсько-Смолярської ради Любомльського району Волинської області від 29.01.2014 року за №103, встановлено, що сторони проживають окремо, їх дитина проживає разом з позивачем, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.5). Як вбачається з довідки фельдшерсько-акушерського пункту села Столинські Смоляри Любомльського району Волинської області від 24.11.2014 року, неповнолітній син сторін [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває і на даний час є здоровою дитиною (а.с.6). Викладені в позовній заяві факти та обставини про те, що дитина перебуває на утриманні позивача, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та інших осіб на утриманні не має, відповідачем не оспорено і не спростовано, а тому суд вважає їх доведеними. Домовленості між сторонами про розмір і порядок сплати аліментів не досягнуто. З копії довідки про доходи пенсіонера, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.12.2014 року №5959 слідує, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року склав 13198,68 гривень, а щомісячний розмір пенсії за вказаний період - 2199,78 грн. (а.с.19). Доказів існування інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, відповідач не подав, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача у частці від його доходу. Разом з тим, суд не знаходить належного обґрунтування та достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині розміру аліментів, визначених позивачем, а саме, в розмірі 1/3 частини від всіх видів отримуваної пенсії (доходу) відповідача. Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року №80-VIІI встановлює прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 гривні на місяць. Як вказано вище, дохід відповідача у виді пенсії по інвалідності за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року становить 13198,68 грн., відповідно його щомісячна пенсія - 2199,78 грн., від якої 1/3 частки - 733,26 грн. Разом з тим, згідно ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено, як на матір, так і на батька. Таким чином, з врахуванням вищенаведених обставин про особу стягувача, платника аліментів, який є інвалідом, неповнолітню дитину та встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, зважаючи на обов'язок участі в утриманні дитини обох батьків, є достатнім для задоволення розумних потреб дитини та буде повністю забезпечувати нормальні її матеріальні та побутові потреби. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: partial