Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

29 травня 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В позові зазначили, що [INFO] померла їх баба [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка в пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Леніна (СТОВ ім. Шевченка), що визначена у розмірі 5732 грн., сертифікат на право на земельну частку (пай) по Висунській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області. За життя покійна склала заповіт, який посвідчено секретарем Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом та грошовий вклад померла заповідала дочці [PERSON] [INFO] їх мати [PERSON] померла. В березні 2018 року позивачі звернулися до Березнегуватської державної нотаріальної контори та отримали роз'яснення що для оформлення спадкових прав на право власності на земельну частку (пай) їм необхідно надати оригінал правовстановлюючого документа, сертифікат на право власності на земельну частку (пай). Однак вказаний сертифікат наразі втрачено, а отримати його дублікат немає можливості. Оскільки із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, позивачі не можуть оформити передбачене законодавством право на спадщину, просять суд визнати за ними в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що виданий на підставі розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації № 356 від 06.12.1996 року, що належала їх бабусі [PERSON], яка померла [INFO], спадщину після смерті якої прийняла донька [PERSON], яка померла [INFO], але не оформила своїх спадкових прав, в рівних долях по 1/2 частині кожному. В підготовче засідання позивачі та їх представник (за дорученням) надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивачів не заперечував. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла баба позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть [NUMBER] виданого 02.07.2002 року виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 28 (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на частку в пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Леніна (СТОВ ім. Т.Г. Шевченка), що визначена у розмірі 5732 грн. або 4,193 відсотків, згідно сертифікату про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) [NUMBER] виданого 05.10.2001 року Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області та на сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] по Висунській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області (КСП ім. Леніна), виданого відповідно до рішення Березнегуватської РДА №356 від 06.12.1996 року в розмірі 5,69 умовних кадастрових гектарів, вартістю 23620 грн., та зареєстрованого за №314 від 23.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.7, 17). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 20.05.2002 року та зареєстрований в реєстрі за №186, яким заповідала своїй доньці, [PERSON], право на земельну частку (пай) згідно сертифікату [NUMBER] та грошовий вклад (а.с.8). Спадщину після смерті [PERSON] її донька [PERSON] прийняла, проте свої спадкові права належним чином не встигла оформити та отримати правовстановлюючий документ, оскільки померла [INFO], відповідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 01.07.2003 року (а.с.15). На момент смерті [PERSON] з нею проживала та була зареєстрована її донька [PERSON] (а.с.9). На момент смерті [PERSON] з нею проживали та були зареєстровані її сини [PERSON] і [PERSON] (а.с.16). За оформленням своїх спадкових прав, після смерті матері, позивачі звернулися до завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.18). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ст. 2 Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі підприємству в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст.9 ЗУ "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земельний пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатись своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України. В силу ст.529 ЦК УРСР (який був чинний на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON], проживаючи на момент смерті разом зі своєю матір'ю [PERSON], та позивачі, проживаючи на момент смерті зі своєю матір'ю [PERSON], успадкували після їх смерті спадкове майно, вступивши в його управління та володіння, у тому числі і право на земельну частку (пай) як спадкоємці за заповітом та першої черги за законом. У позові позивачі зазначили що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено. Оскільки чинним законодавством не передбачено видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай) у разі втрати, пошкодження сертифікату на право на земельну частку (пай), належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай). Про вказане свідчить також частина 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» яка передбачає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що матір позивачів прийняла спадщину після смерті [PERSON], позивачі є спадкоємцями померлої матері за законом, вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном, та на даний час не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на оспорювану земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачам судового збору.

Outcome: approved