Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

22 січня 2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2010 року позивач уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за №904. Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання з дружиною вона декілька разів уходила з дому. У лютому 2018 року відповідач пішла з сім"ї останній раз. З вказаного часу сторони по справі не проживали та майже не підтримували спілкування. У позивача та відповідача відсутні спільні інтереси, кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, на життя та сім"ю. Сторони по справі втратили почуття любові один до одного. У кожного з них є окреме особисте життя, спільного побуту та господарства не ведуть. Їхній син - [PERSON] мешкає разом з позивачем. Позивач прохає розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, прохав його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за №904, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] .(а.с.8). Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження.(а.с.5). За ствердженням позивача, яке відповідач не спростувала, шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2018 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Як зазначено устатті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України,кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Як вбачається з ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечувала проти задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення в даному судовому засіданні із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу між сторонами, що не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін згідно її прохання в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 24, 56, 104-105, 110-114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved