Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

31 січня 2019 року начальник Державної екологічної інспекції в Одеській області Буланович П.Г. звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у вигляді збитків у розмірі 5700 гривень на користь Держави Україна , та стягнути на користь Державної екологічної інспекції в Одеській області судові витрати. Позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] 21 квітня 2015 року здійснив знесення двох дерев породи "Берест" на території Саратської селищної ради (в межах населеного пункту) за адресою: [ADDRESS] , без відповідних дозвільних документів, що є порушенням ст. 40 Закону України "Про рослинний світ", п.4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045. Представник позивача посилається на те, що факт знесення дерев зафіксовано при перевірці дотримання вимог природоохоронного законодавства у Довідці від 21.04.2016 року, виданої державним інспектором з охорони навколишнього природнього середовища. Відповідно до висновку інспектора Саратського ВП Білгород-Дністровського відділу ГУНП в Одеській області Кірєва С.І., у діях [PERSON] , що самовільно спилив два дерева « Берест » без дозвільних документів, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 153 КУпАП. Представник позивача зазначає, що у ході розгляду наданих матеріалів Саратського ВП Білгород-Дністровського відділу ГУНП в Одеській області, Державною екологічною інспекцією в Одеській області, відповідача визнано винним у зазначеному правопорушенні, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Розмір шкоди розрахований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області відповідно до Додатку 1 "Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року №559 (зі змінами), та складає 5700 гривень. Позивач звернувся до відповідача з претензією № 38 від 10.05.2016 року про необхідність добровільно відшкодовувати суму збитків нанесених державі, завданих внаслідок вчинення відповідачем правопорушення, передбаченого статтею 65-1 КУпАП. Однак, зазначена сума збитків відповідачем не сплачена, тому позивач звернувся до суду з позовом. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 151). У судовому засіданні відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві проти позову (а.с. 134-140). Послався на те, що вказані позивачем два дерева були сухими та аварійними з весни 2014 року та загрожували життю та здоров`ю громадян. Приблизно в грудні 2015 року у дворі свого будинку біля паркану він склав листи шиферу, які придбав для перекриття даху. У січні 2016 року після сильного буревію, прокинувшись вранці він побачив, що впало сухе дерево, розташоване навпроти його фіртки ( [ADDRESS] ), пошкодило кілька листів шиферу та паркан з металопрофилю. У зв`язку з чим він не міг вийти з двору, тому повинен був діяти швидко, щоб не зламалась зварювальна конструкція паркану, на якій був закріплений металопрофіль. Він зателефонував [PERSON] та [PERSON] та попросив, щоб допомогли обережно спилити впавше дерево. Це був вихідний день, Саратська селищна рада не працювала. Тому він діяв у відповідності до п. 8 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045, згідно якого у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно. Через деякий час він спиляв сухі гілки з іншого аварійного дерева. Відповідач зазначає, що державний інспектор з охорони навколишнього природнього середовища Державної екоголічної Одеської області на місце "завданої шкоди" не виїжджав, огляду не проводив, інспектора ніхто з сусідів не бачив, про його візит відповідача не повідомляли та до складання акта не залучали. Крім того, в своїх листах до Державної екологічної інспекції він неодноразово повідомляв, що дерева були сухі та несли загрозу життю та здоров`ю громадян, що підтверджували й сусіди своїми підписами. На особистому прийомі в Державній екологічній інспекції в Одеській області 01 червня 2016 року, відповідач також повідомляв, що дерева були сухими й просив інспектора приїхати, але йому відмовили. Відповідач зазначив, що посилання позивача на те, що його (відповідача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65-1 КУпАП, не відповідають дійсності. З урахуванням наведеного, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши та оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з частиною 1 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. За змістом частини 2 ст. 68 цього ж Закону відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища настає за наявності вини особи. Відповідно до ч.3 ст.28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в Порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Частиною 4 ст.28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися зокрема громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Згідно з пунктами 3,4,5 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08:2006 р. № 1045 видалення зелених насаджень на території населеного пункту (далі-Порядок) здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера. За положеннями пункту 6 Порядку сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі, зокрема, знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів. Відповідно до пункту 8 цього Порядку у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно з подальшим оформленням акта відповідно до пункту 4 цього Порядку. Як встановлено з матеріалів, зареєстрованих в журналі єдиного обліку Саратського відділення поліції № 499 і № 458 від 10.03.2016 року та 14.04.2016 року, Саратський селищний голови [PERSON] звернувся до Саратського відділення поліції Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області з заявами, в яких повідомив, що [PERSON] без дозволу виконкому Саратської селищної ради спилив дерево породи "Берест" по [ADDRESS] , на в`їзді до старого стадіону (а.с.177). [PERSON] пояснював, що в січні 2016 року змушений був спиляти аварійне сухе дерево, яке через негоду впало, пошкодивши шифер та паркан. На фототаблиці зафіксовано вид спиленої верхівки дерева № 1 та вид спиленого дерева № 2 за адресою: [ADDRESS] . У висноку від 22.03.2016 року інспектор Саратського ВП зазначив, що в діях [PERSON] вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, протокол по яким згідно ст. 255 КУпАП уповноважені складати співробітники екологічної служби Одеської області. За вихідним № 42/1-1808 від 04.04.2016 року начальник Саратського ВП повідомив Саратського селищного голову, що копії зібраних матеріалів було направлено до екологічної служби Одеської області (а.с. 173-183). З відповіді на ухвалу суду від 16.01.2020 року про витребування доказів вбачається, що Державною екологічною службою в Одеській області не складався протокол про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 153 КУпАП, до адміністративної відповідальності його не притягнуто (а.с. 161). Суд відкидає ствердження представника позивача про те, що відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП (Знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг та захисних лісових насаджень), з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки доказів про це до суду не надано. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона проживаєпо [ADDRESS] по сусідству з відповідачем, який проживає по [ADDRESS] . Біля будинку позивач поряд зі стадіоном росли два дерева, які були сухими та перебували в аварійному стані, з них неодноразово падали сухі гілки, а селищна рада не реагувала. В січні 2016 року після снігопаду одне з дерев впало на паркан позивача. Тому [PERSON] змушений був спиляти верхівку того дерева. Через деякий час він спиляв гілки на іншому сухому дереві. Весною приїхали працівники Саратської селищної ради та допиляли дерева до кінця, а дрова завантажили в автомобіль та вивезли. Вона не працює, більшість часу знаходиться вдома з дітьми, але не бачила, щоб комісія приїжджала та проводила перевірку за місцем проживання відповідача Свідок [PERSON] підтвердив, що у січні 2016 року після буревію йому зателефонував [PERSON] і попросив допомогти спиляти сухе дерево, яке впало. Він приїхав за місцем проживання відповідача ( [ADDRESS] ) та побачив, що сухе дерево, розташоване біля будинку відповідача, навпроти фіртки, впало та пошкодило кілька листів шиферу і паркан з металопрофилю. У зв`язку з чим, був заблокований вихід з двору. Разом з [PERSON] він допоміг відповідачу спиляти пошкоджену частину дерева. Після спилювання стовбур дерева залишився висотою приблизно з його (свідка) зросту- 160 см. Акт перевірки від 21.04.2016 року, складений державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Паніот С.І., у присутності інспектора з благоустрою КП «Сарата Комунсервіс» [PERSON] , спеціаліста Саратської селищної ради із соціальних питань [PERSON] , спеціаліста-землевпорядника Саратської селищної ради [PERSON] . , згідно якого на території Саратського району, на землях комунальної власності Саратської селищної ради, в межах населеного пункту, біля будинку [ADDRESS] , виявлено незаконне пошкодження до ступеня припинення росту 2 сироростучих дерев породи "Берест", стовбур дерева відділений від коріння повністю, суд не приймає до уваги, оскільки він спростовується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що дерева були сухими та знаходились в аварійному стані (а.с.40). Окрім того, в акті не зазначено, на підставі чого проводилась зазначена перевірка, хто уповноважив інспектора та інших зазначених в акті осіб на її проведення. Акт складений без участі відповідача та копія акту йому не вручена. Розрахунок, проведений спеціалістами Державної екологічної інспекції в Одеській області на підставі додатку №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999р. №559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів», відповідно до якого діями [PERSON] завдано шкоди у розмірі 5700 грн. (а.с. 10 ) суд не приймає до уваги. При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 6 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08:2006 р. № 1045 сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 19 вересня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 925/382/17, вказав, що частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті1166 ЦК України). Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Суд враховує той факт, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 153 КУпАП (знищення або пошкодження зелених насаджень) [PERSON] не було притягнуто, його провина не доведена. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів,з`ясувавши усі обставини по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки факт знесення відповідачем двох сироростучих дерев породи "Берест" у квітні 2015 року позивачем не доведено За встановлених обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Outcome: dismissed