Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» заборгованої індексації, компенсації по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначив, що з 26.12.2003 р. по 22.05.2008 р. він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Під час її роботи на підприємстві, з березня 2003 року при виплаті заробітної плати не проводилася індексація передбачена діючим законодавством, внаслідок чого порушені його права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести та виплатити їй індексацію заробітної плати. Тому, просить суд стягнути з відповідача індексацію заробітної плати за період з 01.03.2003 року по 22.05.2008 року, компенсацію, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та середній заробіток за час затримки розрахунку з 22.05.2008р. по теперішній час. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ПАТ "ММК ім. Ілліча" до судового засідання не з'явився, направив на адресу суду заперечення та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до наданих заперечень, відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року діяв механізм проведення індексації заробітної плати, який дозволяв підвищення грошових доходів населення із застосуванням випереджуючого методу розрахунку сум індексації. У зв'язку з тим, що заробітна плата позивача регулярно переглядалась в бік збільшення, вважає, що ПАТ «ММК ім. Ілліча» не має заборгованості по сплаті індексації заробітної плати перед [PERSON] Компенсація проводиться тільки на суму нарахованої, але несплаченої заробітної плати. В даному випадку заробітна плата позивача була індексована відповідно до норм діючого законодавства, в тому числі попереджуючим шляхом, в заявку з чим вимоги щодо сплати компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати задоволенню не підлягають. Вимоги позивача щодо сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також не підлягають задоволенню, оскільки всі належні до сплати позивачу суми при звільненні були сплачені відповідачем своєчасно та в повному обсязі. Тому, в задоволенні позову просить відмовити. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглянув справу у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 26.12.2003 р. по 22.05.2008 р. перебував у трудових відносинах із ПАТ "ММК ім. Ілліча", що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.5-6). Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до ч. 1 ст.4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем,в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, під час роботи позивача на підприємстві з грудня 2003 року по травень 2008 року при перевищенні порогу інфляції, який встановлюється в розмірі 101 відсоток, заробітна плата позивача не індексувалась. За вказаний період сума індексації заробітної плати з компенсацією заборгованості складає 1043 грн. 66 коп., що підтверджується розрахунком наданим відповідачем (а.с.24). Враховуючи, що індексація на заробітну плату входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, а в наданому відповідачем розрахунку індексації, що підлягає виплаті позивачу, не зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присуджених для позивача сум належить утримати з них передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки за весь період часу, за який позивач просить виплатити середній заробіток, позивач не звертався до суду з позовом про стягнення індексації та при звільненні йому було виплачено заробітну плату, а за невиплату індексації суд стягує з відповідача компенсацію, то вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації заробітної плати задоволенню не підлягають. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.1, 2, 33 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", ст. 116, 117, 233 КЗпП України,

Outcome: partial