Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 27.05.2017 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка житлового будинку із господарськими будівлями, що розташований в с. Попівка Липовецького району Вінницької області, по вул. Ткаченка, 66, який мав статус колгоспного двору та належав спадкодавцеві разом із позивачем на праві спільної сумісної власності. Позивач, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса в межах визначеного законодавцем строку, однак у видачі нотаріального акту на часту вищевказаного житлового будинку нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належала кожному із власників не має можливості, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідачем відзиву до суду подано не було, утім надано заяву про визнання позову, в якій він просив розгляд справи проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування. За клопотанням позивача ухвалою суду від 28.01.2019 було витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи після смерті 27.05.2017 [PERSON]. У підготовче судове засідання позивач та її представник не зявились, однак останній надав заяву, у якій позов підтримав, просив його задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що 27.05.2017 в місті Липовець Липовецького району Вінницької області, померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії І-АМ №381541 (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина. Із довідки виданої виконавчим комітетом Попівської сільської ради Липовецького району від 27.12.2018 за №02-10/321 (а.с.10) встановлено, що на день смерті [PERSON], яка померла 27.05.2017 разом з нею була зареєстрована та постійно проживала її дочка [PERSON]. Із матеріалів спадкової справи встановлено, що позивач [PERSON], будучи дочкою спадкодавця, в підтвердження чому є свідоцтво про народження (а.с.7), отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла, інший спадкоємець від спадщини відмовився, подавши заяву відповідного змісту, яка наявна в матеріалах спадкової справи. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON], спадщину прийняла. Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 27.12.2018 позивачу відмовлено у видачі на її імя нотаріального акту на житловий будинок, розташований в с. Попівка по вул. Ткаченка, 66 Липовецького району Вінницької області. Відмова нотаріуса мотивована тим, що обєкт нерухомості належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Постанова, Пленум Верховного [PERSON] України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування") Як убачається із свідоцтва №109 про право власності на будинковолодіння, виданого Попівською сільською радою Липовецького району Вінницької області 10.02.1992 на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 і рішення виконкому Попівської сільської ради народних депутатів №7 від 17.02.1990 та зареєстрованого у КП "Вінницьке ОБТІ" від 10.02.1992 за №109, житловий будинок, розташований в с. Попівка по вул. Ткаченка, 66 Липовецького району Вінницької області належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. [PERSON] відомостей Попівської сільської ради, які відображені у довідках №02-10/320, 02-10/321, 02-10/319 від 27.12.2018, станом на 15.04.1991 згідно записів по господарських книг головою колгоспного двору за №66, по вул. Ткаченка с. Попівка Липовецького району, Вінницької області, була [PERSON], [INFO], яка померла 27.05.2017 року, а членом буда [PERSON]. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.8), встановлено, що [PERSON] у звязку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «Лавренюк». [PERSON] ст.120 Цивільного кодексу\~Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст.121,123\~Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У\~п.6 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 22 грудня 2005 року N20 "Просудову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Наведене свідчить, що [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по Ѕ кожному належить вищевказаний спірний обєкт нерухомого майна. Зібрані у справі докази підтверджують, що позивач спадщину прийняла, інші спадкоємці відсутні, отож з моменту відкриття спадщини вона належить позивачеві, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості за обставин встановлених вище. Крім цього матеріалами справи підтверджено належність майна позивачеві у виді частки у спірному обєкті нерухомості, утім узаконити його вона позбавлена можливості за вищевказаних обставин, відтак її порушені права підлягають захисту у спосіб, що нею обраний. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно до ч.1ст.142\~ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved