Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

02.12.2021\~року до\~Київського районного\~суду міста\~Одеси надійшла\~заява [PERSON] ,\~заінтересована особа:\~Київський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Одесі\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса),\~ про\~встановлення факту,\~що має\~юридичне значення,\~в якій\~заявник просить\~суд встановити\~факт неправильності\~запису, що міститься у державному реєстрі актів цивільного стану громадян, а саме в актовому\~записі про\~народження [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) №21\~від 06.05.1957\~року, складеного Виконавчим комітетом Бранківської сільської ради Ширяївського району Одеської області, щодо відсутності\~запису «імені\~по батькові»\~та «місця\~народження»,\~та невірного\~зазначення імені\~матері заявниці\~-\~« [PERSON] »;\~зобов`язати Київський\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) внести зміни та доповнення до актового запису про народження [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) №21\~від 06.05.1957\~року, складеного виконавчим комітетом Бранківської сільської ради Ширяївського району Одеської області, а саме: доповнити в графі «відомості про дитину» по батькові - « [PERSON] »; доповнити в графі «місце народження дитини» - «Україна, Одеська область, Ширяївський район, село Мудрика»; змінити в графі «відомості про матір» - виправити ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.12.2020 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №940. В лютому 2021 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мірошниченко Наталії Миколаївни з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця, а саме - [PERSON] . 16.02.2021 року на підставі вказаної заяви приватним нотаріусом\~була заведена\~спадкова справа\~4/2021до\~майна померлої\~ [PERSON] . В подальшому, як стверджує заявниця, приватним нотаріусом її було повідомлено про наявність у поданих нею документах та відомостях зазначених в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян розбіжностей, що полягає у відсутності в актовому записі про народження [PERSON] «місце народження» та «по батькові», та не вірно вказано ім`я її мами. У жовтні 2021 року, заявниця звернулась до\~Київського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Одесі\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~з заявою\~про внесення\~змін та\~доповнення до\~актового запису\~про народження\~№21\~від 06.05.1957\~року,\~складеного виконавчим\~комітетом Бранківської\~сільської ради\~Ширяївського району\~Одеської області,\~в графу\~«відомості про\~дитину» -\~доповнити по\~батькові « [PERSON] »,\~в графу\~«місце народження»\~доповнити «Україна,\~Одеська область,\~Ширяївський район,\~село [PERSON] \~в графу\~«відомості про\~матір» виправити\~ім`я з\~« [PERSON] » на\~« [PERSON] ». 26.10.2021 року Київським ВДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) складено висновок про внесення змін та доповнення до актового запису цивільного стану, яким встановлено, що в актовому записі про народження заявниці №21 від 06.05.1957 року, складеному виконавчим комітетом Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, в графі «відомості про дитину» не вказано данні щодо по батькові та місця народження дитини, в графі «відомості про матір» ім`я зазначено « [PERSON] ». Однак, проаналізувавши надані та запитані Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) документи, заявницю було\~повідомлено проте,\~що оскільки\~актовий запис\~про народження\~матері заявниці\~відсутній,\~та існують\~певні розбіжності\~у написанні\~імені матері\~заявниці,\~а саме:\~у актовому\~записі про\~шлюб матері\~заявниці,\~ім`я зазначено\~« [PERSON] »,\~у актовому\~записі про\~народження заявниці,\~в графі\~«відомості про\~матір» ім`я\~зазначено « [PERSON] »,\~у актовому\~записі про\~смерть матері\~заявниці ім`я\~зазначено « [PERSON] »,\~згідно з\~українського правопису\~«Власні імена\~людей:\~Словник-довідник.-\~К.:\~Наукова думка,\~2005\~р.\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] »\~ім`я російською\~мовою ім`я\~« [PERSON] та\~ [PERSON] » -\~українською мовою\~зазначається як\~« [PERSON] ».Враховуючи вищевикладене, вважається неможливим внести зміни до актового запису про народження [PERSON] №21 від 06.05.1957 року, складеного виконавчим комітетом Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, в графу «відомості про дитину» доповнити по батькові « [PERSON] », місце народження «Україна, Одеська область, Ширяївський район, село Мудрика», в графу «відомості про матір» виправити ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На підставі вищевикладеного, заявниця стверджує, що в документах, які в неї наявні та в відомостях зазначених в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян існують розбіжності, які неможливо усунути позасудовому порядку, що перешкоджає їй для оформлення спадкових прав на спадщину, що стало підставою доля звернення до суду з цією заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 03.12.2021 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Заявниця у судове засідання призначене на 23.12.2021 року не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого будучи належним чином повідомленою, однак до суду 23.12.2021 року надійшла заява від її представника про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони справ, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. З поданих до суду документів, судом встановлено, що [INFO] в селі Мудрика Ширяївського району Одеської області народилась [PERSON] (зазначено російською [PERSON] ), про що 06.05.1957 року виконавчим комітетом Бранківської сільської ради Ширяївського району Одеської області складено актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому в графі відомості про матір зазначено російською відомості про особу «[PERSON] », в графі відомості про батька російською зазначено «[PERSON] ». У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00029702901 від 24.02.2021 року вбачається, що 22.02.1982 року Виконавчим комітетом Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області складено актовий запис №1 за наслідком реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , яка за наслідком реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON] ». Зазначений шлюб між особами було розірвано 13.09.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 04.11.1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки села Мудрика Ширяївського району Одеської області. 31.10.2001 року Київським РВ УМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Долинське, Ананьївського району Одеської області, в якому на аркуші 10 наявний запис про реєстрацію шлюбу з [PERSON] . На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Мудрика Ширяївського району Одеської області, матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . У відповідності до поданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] у віці 90 років померла [PERSON] , [INFO] , про що 15.12.2020 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №940. За наслідком смерті [PERSON] у відповідності до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на все належне останній за час життя майно. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). З поданих до суду доказів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , при житті 27.05.2015 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куркан Г.М., зареєстрований в реєстрі за №858, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 1,51 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , громадянці [PERSON] , [INFO] . Отже, заявниця, як дочка померлої [PERSON] є її спадкоємцем за заповітом. Як вбачається, 16.02.2021 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мірошниченко Наталією Миколаївною заведено спадкову справу №4/2021 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №63574368 від 16.02.2021 року. Заявниця стверджує, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян в її актовому записі про народження №21 від 06.05.1957 року, складеному виконавчим комітетом Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, не повно зазначені відомості, а саме в графі «відомості про дитину» не вказано данні щодо по батькові та місця народження дитини, в графі «відомості про матір» ім`я зазначено « [PERSON] », за наслідком чого в неї є перешкоди в підтвердженні своїх родинних зв`язку з померлою [PERSON] та отримання спадщини за заповітом, яка дочка померлої матері, що стало підставою для звернення до суду з цією заявою. Як вбачається, заявниця зверталась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповідною заявою про внесення змін до її актового запису, у задоволенні якої висновком про внесення змін та доповнення до актового запису цивільного стану від 26.10.2021 року відмовлено. У відповідності до вказаного висновку, Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що в актовому записі про народження заявниці №21 від 06.05.1957 року, складеному виконавчим комітетом Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, в графі "відомості про дитину" не вказано данні щодо по батькові та місця народження дитини, в графі «відомості про матір» ім`я зазначено « [PERSON] ». Аналогічні відомості містяться і в повному витязі з ДРАЦСГ щодо актового запису про народження № 32059993 від 11.08.2021 року. Також Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначено, що згідно з українського правопису «Власні імена людей: Словник-довідник.- К.: Наукова думка, 2005 р. [PERSON] , [PERSON] , ім`я українською мовою зазначається, як « [PERSON] ». Одночасно підтверджено, що актовий запис про народження матері заявниці відсутній та наявні розбіжності у написанні імені матері заявниці. На підставі вищевикладеного та встановлених судом обставин, досліджуючи усі наявні докази в матеріалах справи, судом встановлено, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян в актовому записі №21 від 06.05.1957 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеному виконавчим комітетом Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, наявні неточності, що полягає в неповному зазначені відомостей: в графі «відомості про дитину» не вказано данні щодо по батькові, яким є - « [PERSON] » та місця народження дитини, яким є - «Україна, Одеська область, Ширяївський район, с. Мудрика», в графі «відомості про матір» ім`я зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав\~\~ та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення\~необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору;\~виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з\~практикою Європейського\~суду з\~прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений факт родинних відносин є встановленим, а тому заява підлягає частковому задоволенню, шляхом встановлення вище виявлених неточностей допущених у актовому записі заявниці, та з метою захисту прав та інтересів заявниці, суд вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису заявниці.

Outcome: partial