Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Заявник [PERSON] 26.11.2020 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить суд встановити факт родинних зв`язків, а саме факт того, що він [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заяви, заявник стверджує, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Через неповноту даних у документах, він не має можливості підтвердити свою спорідненість з померлою, що призводить до позбавлення оформити свої спадкові права. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.11.2020 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної зави та призначено дату, час місце розгляду справи. 26.01.2021 року Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Нестеренко Ольги Леонідівни належним чином засвідчену копію спадкової справи №12/2020, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] . 22.02.2021 року до суду на виконання вказаної ухвали суду надійшли від приватного нотаріуса належним чином завірені копії спадкової справи №12/2020. Заявник у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Судом оглянуті витребувані, на підставі ухвали суду від 26.01.2021 року, матеріали спадкової справи 12/2020, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л., до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Як вбачається, [PERSON] , [INFO] , за час життя 22 травня 2013 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Сажнєвою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №2-657, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що, на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному, а у разі відмови [PERSON] від прийняття спадщини, або помре раніше за заповідача, заповідає майно [PERSON] , [INFO] . 28 липня 2020 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л. надійшла заява за №31 від [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, підпис в якій посвідчений приватним нотаріусом. Тієї ї ж дати, 28.07.2020 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л. надійшла заява за 30 від [PERSON] про прийняття спадщини до майна померлої [PERSON] , [INFO] . 17.08.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л. було надано [PERSON] письмове роз`яснення «Щодо оформлення права на спадщину» за №121/02-14, відповідно до яких нотаріус зазначив, що спадкоємцем у поданій заяві про прийняття спадщини висловлено бажання про зазначення родинних відносин зі спадкодавцем у свідоцтвах про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом під час перевірки поданих спадкоємцем документів на підтвердження родинних зв`язків були виявлені розбіжності, за наслідком чого встановити відповідний факт не представляється можливим. За наслідком чого, приватним нотаріусом було роз`яснено [PERSON] його право на звернення до суду з відповідною заявою з метою встановлення факту родинних зв`язків з померлою [PERSON] . Вказані обставини зумовили звернення заявника до суду з цією заявою. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~з ч.1 ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, \~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до\~роз`яснень\~Пленуму Верховного\~Суду України\~"Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення"\~від 31\~березня 1995\~року,\~викладених у\~п.\~1\~постанови N\~5,\~в порядку\~окремого провадження\~розглядаються справи\~про встановлення\~фактів,\~якщо:\~згідно з\~законом такі\~факти породжують\~юридичні наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав громадян;\~чинним законодавством\~не передбачено\~іншого порядку\~їх встановлення;\~заявник не\~має іншої\~можливості одержати\~або відновити\~загублений чи\~знищений документ,\~який посвідчує\~факт,\~що має\~юридичне значення;встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. З поданих до суду доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про народження [INFO] [PERSON] , виданого Центральним відділом ЗАГС м. Одеси 14.05.1974 року, в графі мати зазначено - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про народження [INFO] [PERSON] , зареєстрованого 19.08.1952 року, актовий запис 2009, виданого повторно Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 28.07.2020 року, в графі мати зазначено - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про укладення 20.02.1947 шлюбу [PERSON] з [PERSON] , виданого міським ЗАГС м. Одеси 06.08.1983 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Отже, як вбачається у заявника відсутні документи та відомості, що підтверджують зміну прізвища [PERSON] на « [PERSON] ». Судом також були досліджені надані до суду фотокопії зображення складу сім`ї з описом родинних стосунків. Крім того, судом приймається, що саме [PERSON] було складено заповіт на заявника. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав\~\~ та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення\~необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору;\~виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з\~практикою Європейського\~суду з\~прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , є встановленим, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved