Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], який народився [INFO], з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, на 200 грн. щомісяця, мотивуючи тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 9 квітня 2015 року з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Він не отримував копію позовної заяви, виклик до суду, не знав, що відповідачка звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Суд ухвалив рішення без його присутності, при цьому він не буде оскаржувати рішення, бо сплив строк на оскарження. В теперішній час в нього склалося тяжке матеріальне становище, оскільки після звільнення 6 серпня 2014 року з центру поштового зв"язку № 5 за згодою сторін він не може знайти роботу. Він не має власного житла, ніякого майна, живе в будинку батьків. Крім того, він ще повинен сплатити заборгованість за аліментами, що становить більше 1000 грн. Оскільки він не працює, то розмір аліментів визначається, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тому він не зможе сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судовим рішенням, у зв"язку з чим і просить змінити розмір аліментів, що стягнуті з нього на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечує, пояснила, що позивач навмисно не працює офіційно, хоча має таку змогу, для нього є робота. Він їй казав, що не буде працювати, щоб сплачувати менше аліментів. Однак він їздив на заробітки до РФ і зараз збирається туди їхати. Вона в теперішній час не працює, займається доглядом за дитиною віком до трьох років, доходів, крім державної допомоги, не має, тому вона не зможе утримувати дитину на аліменти в розмірі 200 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали даної справи та справи №577/1510/15-ц, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 9 квітня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18 березня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Дане рішення позивач не оскаржував, що він підтвердив у судовому засіданні, воно набрало законної сили. З трудової книжки позивача, видно, що з 17 травня 2010 року по 6 серпня 2014 року позивач працював вантажником дільниці роздрібної торгівлі в центрі поштового зв"язку №5 СД УДППЗ "Укрпошта", звільнений за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. 15 серпня 2014 року в Конотопському міськрайцентрі зайнятості було розпочато виплату йому допомоги по безробіттю, 10 жовтня 2014 року припинено виплату допомоги відповідно до пп.13 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с.4-7). Згідно п.13 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів. Крім того, з місцевої газети "Факти + програми ТБ" від 28 травня 2015 року № 22 вбачається, що в декількох місцях пропонується робота вантажника, яку останній час виконував позивач, та інші роботи (а.с.19). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак доказів на підставу своїх вимог позивач не надав. В судовому засіданні він сам пояснив, що є працездатним, але не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, був знятий з обліку за невідвідування без поважних причин 30 і більше календарних днів, утриманців не має, за період з ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання малолітнього сина дотепер нічого не змінилося в його матеріальному, сімейному стані, стані здоров"я. Крім того, суд враховує, що згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 року установлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 грн., 30% якого складає 309,60 грн. Будь-яких доказів про свої доходи та витрати позивач взагалі не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів, що в теперішній час виникли підстави, відповідно до яких слід змінити розмір аліментів, що були стягнуті з нього рішенням суду від 9 квітня 2015 року. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed