Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.10.2016р. був прийнятий на посаду торгового представника Рівненської філії ТзОВ "Північ центр ЛТД" згідно наказу № 240/р від 25.10.2016р. Звільнений за власним бажанням згідно наказу №1271 р від 31.05.2018 р. Вказує також, що в порушення вимог ст. 47 КЗпП України з вини адміністрації підприємства йому не було вручено належно оформлену трудову книжку в день звільнення. Трудову книжку [PERSON] отримав лише 16.11.2018 р. поштовим відправленням після неодноразових усних звернень та після письмового звернення від 9.11.2018р., за підписом директора підприємства Голяки І.В . Представник позивача просив задовольнити позов. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивача було звільнено 31.05.2018 року відповідно до Наказу про звільнення з роботи №127/Р від 31.05.2018 р. на підставі власноручно написаної заяви на звільнення за власним бажанням. Зазначає також, що згідно п. 1. cm. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. На виконання вимог ст. 47 КЗпП України, на підставі написаної [PERSON] заяви, було видано наказ про його звільнення за власним бажанням від 31.05.18 р. та належним чином внесено запис до трудової книжки згідно даного наказу, як того вимагає закон. Та, трудову книжку [PERSON] в день звільнення отримувати відмовився, про що складено Акт відмови отримання трудової книжки від 31.05.18 р. Представник відповідача в запереченнях на позовну заяву, посилаючись на п. 2. cm. 47 КЗпП України, вказує, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. [PERSON] копію наказу не вимагав, звільнений за власним бажанням. Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, п. 4.2, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то роботодавець у цей день надсилає працівникові поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. [PERSON] 31.05.18 р. був присутній на роботі, знав про своє звільнення, тому закон не вимагав від Віповідача надсилати [PERSON] повідомлення про необхідність отримання трудової книжки. Зважаючи на те що [PERSON] відмовився її отримати 31.05.18 р. на адресу державної реєстрації, йому було надіслано поштове повідомлення про необхідність отримати трудову книжку. Факт надсилання поштового повідомлення підтверджується записом в журналі реєстрації вихідної кореспонденції підприємства. Повідомлення було надіслано простим поштовим відправленням. Згідно зазначеної вище інструкції роботодавець надсилає працівникові поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Вимоги зазначеної інструкцій не зобов`язують роботодавця надсилати дане повідомлення рекомендованим листом. Зазначене вище повідомлення Позивач проігнорував з невідомих причин. Крім того, так як на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідав, 31.08.18 р., [PERSON] було надіслано повторне повідомлення про необхідність отримати трудову книжку рекомендованим листом з описом вкладення. На яке Позивач теж не відреагував. 09 листопада 2018 року, [PERSON] , прийшов особисто за трудовою книжкою, але знову відмовився її отримати. Згідно Наказу МС України N 277 від 27.10.95 Про затвердження типових форм первинного обліку особового складу та інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудові книжки видаються працівнику під підпис із занесенням відповідних даних до Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. На прохання поставити підпис про отримання трудової книжки в зазначеній книжці [PERSON] відмовився, мотивуючи це тим, що там стоїть дата звільнення 31.05.2018 р., а він вважав правильною дату 09.11.18 р. В той же час, [PERSON] було пояснено, що в журналі зазначена дата і причина його звільнення згідно його ж заяви. Та, запропоновано власноручно поставити підпис і дату про факт отримання трудової книжки, на що [PERSON] теж відмовився. Про що складено відповідний Акт про відмову отримати трудову книжку від 09.11.18 р. Через декілька днів, 13.11.18 р. ТзОВ "ПІВНІЧ-ЦЕНТР ЛТД" було отримано письмовий лист від [PERSON] з вимогою надіслати йому трудову книжку поштою та надати довідку про розмір середньомісячної заробітної платні. Зазначену вимогу було виконано негайно, трудова книжка та довідка були надіслані [PERSON] того ж дня, за зазначеною ним адресою. Представник відповідача вважає, що [PERSON] , свідомо, за власним бажанням не намагався отримати трудову книжку і робив все для того, щоб затягнути даний процес. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 26 жовтня 2016 року (наказ № 240/Р від 25.10.2016 року) і був звільнений з 31.05.2018 на підставі заяви позивача від за угодою сторін (наказ про звільнення №127/Р від 31.05.2018 р.). В день звільнення позивач відмовився від отримання трудової книжки, що підтверджується актом від 31.05.2018 р. Трудова книжка направлена позивачу поштою 13.11.2018 р. на його вимогу, враховуючи, що він декілька разів відмовлявся від її отримання особисто. У відповідності до абз. 5,6 п.п.4.1 п. 4 "Інструкції ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення 29.07.93 № 58 - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, таке ж положення закріплене в ч.4 ст. 235 КЗпП України, однак як встановлено судом, то затримка у видачі трудової книжки виникла не з вини відповідача, оскільки позивач відмовився отримувати трудову книжку у день звільнення та у відповідача була відсутня письмова згода позивача на пересилання трудової книжки поштою, як передбачено п.4.2 вказаної Інструкції (якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника). З огляду на встановлене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до ТзОВ "Північ Центр ЛТД" про поновлення на роботі, скасування запису в трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: dismissed