Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації, в якому вказує, що з 1983 року працював на ВАТ «ХБК», а з 01.09.2004 року на посаді заступника директора з охорони праці та пожежної безпеки комбінату. На підставі п.6 ст.36 КЗпПУ 12.02.2007 року його було звільнено з вищевказаної посади, однак при звільнені відповідач не провів остаточний розрахунок. При звільненні відповідач не розрахувався з ним з дотриманням ст.ст.47,116 КЗпПУ, в зв'язку з чим, з ВАТ «ХБК» в порядку\~ст.117 КЗпПУ\~підлягає стягненню сума середнього заробітку за період з 30.11.2016\~року по\~30.08.2018\~року (21 місяць), виходячи з окладу заступника директора 900грн., у розмірі 18900,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20.09.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 18.10.2018 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільної справи в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 07.11.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 1983 року позивач працював на ВАТ «ХБК», а з 01.09.2004 року на посаді заступника директора з охорони праці та пожежної безпеки комбінату. На підставі п.6 ст.36 КЗпПУ 12.02.2007 року його було звільнено з вищевказаної посади, що підтверджується Трудовою книгою, від 10.10.1962 року. Відповідно рішення Дніпровського районного суду від 18.02.2014 року на користь позивача стягнуто з відповідача середній заробіток в сумі 51116,77, 4131,35 недонарахована та не виплачена заробітна плата та 4051,98 грн., компенсація за період затримки заробітної плати з 01.01.2005 року по 30.01.2014 р., а всього 59300,10 грн. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.03.2015 року стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь позивача середній заробіток в сумі 12600,0грн. та 1227,30грн. компенсацію за період затримки виплати заробітної плати з 31.01.2014 року по 10.03.2015 р. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 року стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь позивача середній заробіток в сумі 18000,00 грн. та 5802,11 грн. компенсацію за період затримки виплати заробітної плати з 11.03.2015 року по 30.11.2016 року. Частиною 1 ст. 1 ЗУ "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості по заробітній платі. Згідно наданого розрахунку сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 18900,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв'язку з задоволення позову та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", з відповідача на користь держави підлягають стягненню 704,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved