Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У своєму позові позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. до досягнення ним 23 років. У своїх вимогах посилався на те, що з його мати [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах із [PERSON] Батько [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу не надавав, тому рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2000 грн. на кожну дитину до повноліття дітей. На даний час він навчається та проживає в м.Львові та мати самостійно сплачує аліменти на його навчання. Оплата проводиться за навчання в розмірі 8 200 грн. та за другий курс навчання сума становить 9 200 грн., проживання в гуртожитку в розмірі 2 292 грн. на рік, харчування в розмірі 117 грн., а також підручники та одежа, загальна сума на місяць становить 7 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та посилався на обставини викладені в позові, просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. на період його навчання в Національному університеті "Львівська Політехніка" та до досягнення ним 23 років. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилався на обставини викладені в запереченні. Зазначив суду, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки на його доходу не достатньо для його утримання. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги також не визнала, посилалась на обставини викладені в запереченні. Зазначила суду що, відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача тому просила суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтримала їх. Просила суд задовольнити вимоги [PERSON] в повному обсязі, тому як останній навчається та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. Вислухавши представників сторін, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Дніпровської районної ради м.Дніпродзержинська, актовий запис № 134, що не заперечується відповідачем. Згідно до матеріалів справи батьки позивача [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та на даний час мешкають окремо, що вбачається з наданого рішення суду від 07 травня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на даний час потребує матеріальної допомоги, у звязку з тим, що не працює та навчається на денному відділені Національного університету "Львівська Політехніка", що підтверджується довідкою з місця навчання від 08 лютого 2016 року, а також договором № 3612-05, укладеного між [PERSON] та Національним університетом "Львівська політехніка", згідно якого термін навчання становить до 30 червня 2019 року та загальна вартість навчання за перший курс становить 8 200 грн., другий - 9020 грн., третій - 9920 грн., четвертий 10 910 грн., що не заперечується відповідачем. Згідно до наданої суду квитанції до прибуткового касового ордера № 01970, та № 10322, третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] 08 серпня 2015 року та 12 лютого 2016 року за навчання позивача [PERSON] була проведена оплата в розмірі 8 200 грн. Окрім цього, судом також встановлено, що позивач на час навчання проживає у гуртожитку Національного університету "Львівська політехніка", оплата якого на рік складає 2292 грн., що вбачається з наданих суду чеків. Окрім цього, повнолітній син [PERSON] у період його навчання мешкає у м.Львів, що не заперечується відповідачем. В суворому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, тому як працює та займається підприємницькою діяльністю. Ст.198 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, згідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, згідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2015 року навчається в Національному університеті "Львівська Політехніка" та відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання, але враховуючи, що з відповідача на даний час стягуються аліменти ще на двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також те, що дитина [PERSON] проживає на знаходиться на триманні відповідача, що вбачається з наданого суду акту № 102 від 13 травня 2016 року, та доходи відповідача. Необхідно зазначити, що доводи представника відповідача про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, є безпідставними та спростовуються дослідженими доказами в судовому засіданні. Частиною третьою ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні позивачем не доведено, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу в період його навчання саме в такому розмірі як 2 500 грн., а тому вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вкладене, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1500 грн. з часу звернення до суду та на період навчання позивача, тобто до 30 червня 2019 року, але не більше 23 років. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене та

Outcome: partial