Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона народилась [INFO] та згідно з актовим записом про народження її батьками є [PERSON] та [PERSON], які розлучились 19 грудня 1995 року. Батько позивачки помер [INFO], а її матір у грудні 1998 року одружилась з [PERSON], який виховував її з раннього віку як свою доньку, тому вона вважає його своїм справжнім батьком. 03 лютого 2009 року Другий Малиновський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції здійснив зміну її прізвища з [PERSON] на [PERSON]. В нинішній час вона бажає змінити своє по батькові з "[PERSON]" на "[PERSON]", але відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції не може здійснити таку зміну по батькові, оскільки відповідно до Правил державної реєстрації актів громадянського стану, затверджених Міністерством юстиції України, по батькові фізичної особи може бути змінено тільки у разі зміни імені її батька. Посилаючись на ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 10 СК України, рішення Європейського суду з прав людини від 16 травня 2013 року у справі "Гарнага проти України" (заява № 20390/07) позивачка просить суд ухвалити рішення, яким змінити її по батькові з "[PERSON]" на "[PERSON]" та внести відповідні зміни до актового запису №318 від 09 червня 1994 року, складеного відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів м.Одеси. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутності. При цьому позивачка свій позов підтримала та просила його задовольнити, а відповідачка позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції направив до суду лист про розгляд справи у відсутності його представника, просив ухвалити рішення відповідно до норм діючого законодавства на свій розсуд та при цьому звернув увагу суду на те, що діючим законодавством передбачено лише зміну прізвища та ім'я, але не по батькові (крім випадків зміни батьком власного імені). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка народилася [INFO] та згідно з актовим записом про народження №318 від 09 червня 1994 року, здійсненим відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів м.Одеси, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Батьки позивачки розлучились 19 грудня 1995 року, тобто коли позивачці досягла тільки півторарічного віку. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO], а матір позивачки у грудні 1998 року одружилась з [PERSON] після чого обрала прізвище "[PERSON]" Відповідно до ст.28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. По батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи та є його невід'ємною частиною. Законодавство України визнає, що коли особа досягає достатньо дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити ім'я, надане їй при народженні. 03 лютого 2009 року Другий Малиновський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції здійснив зміну прізвища позивачки з "[PERSON]" на "[PERSON]", актовий запис №6. Позивачка стверджує, що чоловік її матері [PERSON] виховував її з раннього віку як свою доньку та вона ставить до нього як до свого справжнього батька. З метою підкреслити більш тісний родинний зв'язок з вітчимом, а не з біологічним батьком, позивачка бажає змінити своє по батькові з "[PERSON]" на "[PERSON]". Згідно з ст.28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ч.3 ст.295 ЦК України, Правил державної реєстрації актів громадянського стану, затверджених Міністерством юстиції України №3307/5 від 24 грудня 2010 року, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право змінити своє прізвище та ім'я у порядку, встановленому законом. По батькові фізичної особи може бути змінено у разі зміни її батьком свого імені. Поряд з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 16 травня 2013 року у справі "Гарнага проти України" (заява № 20390/07) було встановлено порушення державою Україна прав заявника на повагу до приватного та сімейного життя, встановлених ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку було ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Розглянувши цю справу Європейський суд з прав людини зазначив, що регулювання питання зміни по батькові фізичних осіб в Україні має недоліки та містить обмеження, які не відповідають закріпленій законодавством свободі зміни імені, невід'ємною частиною якого є по батькові. При цьому Європейський суд з прав людини констатував недосконалість Правил державної реєстрації актів громадянського стану, затверджених Міністерством юстиції України, які передбачають, що по батькові фізичної особи може бути змінено тільки у разі зміни імені її батька. В ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, на думку Європейського суду з прав людини, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Діючим законодавством України дійсно передбачено право на зміну по батькові лише у разі зміни батьком дитини свого імені. Але це положення не забороняє зміну по батькові за інших ситуацій та діюче законодавство не містить подібних обмежень. Відповідно до ст.10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Відповідно до ст.8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно з ст.10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до ч.1 та ч. 5 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Отже ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов'язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов'язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. З огляду на таке слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що право позивачки приймати рішення з такого важливого аспекту її приватного та сімейного життя як зміна по батькові випливає з положень ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підлягає судовому захисту шляхом зміни її по батькові з "[PERSON]" на "[PERSON]" та внесення відповідних змін до актового запису про народження позивачки.

Outcome: approved