Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У вересні 2020 року позивач - акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (далі - АТ "Страхова компанія "Країна") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА"), про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 липня 2017 року між АТ "Страхова компанія "Країна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА/159203, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] . 26 вересня 2017 року на вул. Жилянській, 83/53 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] , та Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , яким кермувала [PERSON] . Пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 16325,00 грн. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана АТ "Страхова компанія "Країна" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 06 липня 2017 року № УА/159203 ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 16325,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА", позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Указаний страховик сплатив позивачеві страхове відшкодування у сумі 10655,00 грн. З цих підстав АТ "Страхова компанія "Країна" просило суд стягнути з відповідача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого ним за договором добровільного страхування наземного транспорту від 06 липня 2017 року № УА/159203 потерпілому [PERSON] , та сумою, отриманою ним від ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА", що становить 5670,00 грн. Також АТ "Страхова компанія "Країна" просило суд присудити з [PERSON] судовий збір у сумі 2102,00 грн. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву АТ "Страхова компанія "Країна", в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. [PERSON] зазначила, що її цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА", а тому у межах ліміту відповідності страховика саме цей страховик повинен відповідати за шкоду, заподіяну [PERSON] . Відповідач вказувала на те що, на час дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , перевищував 7 років, а тому відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/209 (далі - Методика), при визначені розміру збитків, заподіяних власнику згаданого транспортного засобу, обов`язково ураховується фізичний знос. [PERSON] також стверджувала, що при проведенні відновлювального ремонту автомобіля, що належить потерпілому [PERSON] , було замінено ліву блок-фару, яка не була пошкоджена у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26 вересня 2017 року за участю автомобілів Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , та Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] . З цих підстав [PERSON] просила суд відмовити АТ "Страхова компанія "Країна" у задоволенні її позову. АТ "Страхова компанія "Країна" подало до суду відповідь на відзив, в якій зазначило, що ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" здійснило виплату відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахування фізичного зносу, натомість позивач має право на отримання у порядку суброгації різниці між фактичною вартістю ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , та страховим відшкодуванням, сплаченим ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА". Третя особа пояснення щодо позову чи відзиву на позов до суду не подала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві АТ "Страхова компанія "Країна" просило суд розглянути справу за відсутності його представника. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 06 липня 2017 року АТ "Страхова компанія "Країна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА/159203, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] (а. с. 15-16). 26 вересня 2017 року на вул. Жилянській, 83/53 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] , та Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , яким кермувала [PERSON] (а. с. 14). Працівниками поліції були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо [PERSON] , а також щодо [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року у справі № 752/20454/17 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а. с. 164-165). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року у справі № 752/20450/17 [PERSON] була визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26 вересня 2017 року, та притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 131-132). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26 вересня 2017 року за участю автомобілів Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , та Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , становила 16325,00 грн, що підтверджується рахунком на оплату від 27 жовтня 2017 року № 22, складеним фізичною особою - підприємцем [PERSON] (а. с. 58). Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , визначених у рахунку на оплату від 27 жовтня 2017 року № 22, складеному фізичною особою - підприємцем [PERSON] , відповідачем [PERSON] суду не надано. Також [PERSON] не скористалася своїм правом та не заявила у ході розгляду справи в суді клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довела, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , визначено фізичною особою - підприємцем [PERSON] неправильно. У своєму відзиві відповідач вказувала на те, що ліва блок-фара автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , не була пошкоджена у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26 вересня 2017 року за участю автомобілів Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , та Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] . Суд відхиляє такі доводи [PERSON] , оскільки у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 вересня 2017 року зафіксовано пошкодження передньої лівої фари автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] . Ця обставина була підтверджена і відповідачем, яка своїм підписом у схемі дорожньо-транспортної пригоди засвідчила описані у ній пошкодження транспортних засобів (а. с. 101-102). Натомість у результаті пригоди, яка трапилась 27 вересня 2017 року за участю автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , пошкоджень лівої передньої фари зафіксовано не було (а. с. 171-172). Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Зважаючи на те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту від 06 липня 2017 року № УА/159203 складено страховий акт від 08 лютого 2018 року № 36/46669/2.1.5.1, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 16325,00 грн (а. с. 21). П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. 09 лютого 2018 року АТ "Страхова компанія "Країна" сплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 16325,00 грн (а. с. 22). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, деліктне зобов`язання, за яким [PERSON] повинна відшкодувати збитки, спричинені унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, продовжує існувати, але з моменту сплати АТ "Страхова компанія "Країна" страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 06 липня 2017 року № УА/159203 потерпілому [PERSON] , позивач став кредитором у вказаному зобов`язанні. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах ліміту відповідальності виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Водночас згідно зі ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7021508. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (а. с. 57). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА", позивач звернувся в порядку суброгації до цієї страхової компанії з вимогою відшкодувати АТ "Страхова компанія "Країна" витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" сплатило АТ "Страхова компанія "Країна" страхове відшкодування у сумі 10655,00 грн, що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer X, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди) та потерпілого (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц). Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що для відновлення автомобіля [PERSON] окремі вузли, деталі та комплектуючі підлягали заміні, зокрема ліва блок-фара (а. с. 58), позивач на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту від 06 липня 2017 року № УА/159203 сплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у сумі 16325,00 грн, що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , на користь позивача має бути стягнута різниця між витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу, та сплаченим страховиком ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" страховим відшкодуванням за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7021508, що становить 5670,00 грн (16325,00 грн - 10655,00 грн = 5670,00 грн) (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 227/2996/16-ц, від 25 листопада 2019 року у справі № 668/7779/15-ц). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved