Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

16 серпня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт належності квартири [ADDRESS] [PERSON], який помер [INFO], та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на зазначену квартиру. Свої вимоги він обґрунтував тим, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті батька, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, так як у договорі купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1459 номер будинку зазначено "48" замість "43". Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник Саратської селищної ради Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Заслухавши представників позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Частина 4 ст.174 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 90). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією запису акта про укладення шлюбу відділу запису актів цивільного стану виконкому Ширяївської районної ради народних депутатів, на якому є відмітка про розірвання шлюбу 11 вересня 1997 року (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] в смт. Ширяєве Одеської області, що підтверджено копією актового запису про смерть № 93 від 26 жовтня 2010 року відділу реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 93). Як видно з копії договору купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Коваль Н.В. за реєстровим № 1459, виконавчий комітет Саратської селищної ради народних депутатів Одеської області в особі Самокиш І.І. продав, а [PERSON], проживаючий в [ADDRESS], купив займану ним квартиру номер тринадцять в будинку [ADDRESS] яка складається з однієї кімнати, житловою площею 19,4 кв. метра (а.с.16). В договорі допущена описка щодо написання номеру будинку, а саме: "сорок вісім" замість "сорок три" (а.с.81). Дана описка не може бути виправлена нотаріусом. Довідка Саратського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості № 83 від 28.09.2015 року підтверджує, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року[ADDRESS], розташована в будинку [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (а.с. 124). [INFO] [PERSON] помер в с. Курголово Волосовського району Ленінградської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом ЗАГСу адміністрації МО Волосовського муніципального району Ленінградської області [INFO] (а.с.19). Таким чином, досліджені докази підтверджують факт належності [PERSON] квартири [ADDRESS], встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для позивача, який не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує цей факт, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] до дня своєї смерті проживав разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] що підтверджено довідкою № 247 від 24 квітня 2015 року адміністрації МО Губаницького сільського поселення Волосовського муніціпального району Ленінградської області (а.с. 110). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS] Заповіту [PERSON] не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та відповіддю нотаріуса Волосовського нотаріального округу Ленінградської області Російської Федерації від 21 січня 2016 року за № 11, в якій, крім того, зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась (а.с.120, 128). Відповідно до ч.2 ст. 1223, ст.1261 ЦК України право на спадкування за законом одержує позивач, який є сином спадкодавця. Позивач подав державному нотаріусу Саратської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом (а.с. 137) . За заявою позивача нотаріус відкрив спадкову справу, але відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, так як у договорі купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори невірно зазначено номер будинку, а саме: номер будинку зазначено 48 замість 43 (а.с.138). Таким чином, позивач як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON], а тому суд вважає необхідним задовольнити позов і в частині визнання за позивачем права власності на належну спадкодавцеві квартиру.

Outcome: approved