Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

05 жовтня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису № 244397 від 27 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості в розмірі 13 577 грн, за кредитним договором № 1565371 від 30 січня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просила судові витрати по справі покласти на відповідача. У позовній заяві позивач зазначає, що жодних договорів не укладала та коштів не отримувала. Виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки стягувачем не було надіслано на адресу боржника вимогу про погашення простроченої заборгованості із зазначенням суми погашення, та не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні. Зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус належним чином не перевірив оригінали документів, які отримав від відповідача і протиправно здійснив виконавчий напис. Крім цього, нотаріусом не було перевірено дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, що у свою чергу є порушенням законодавства. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Підготовчий розгляд справи призначено на 17 листопада 2021 року. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області 06 жовтня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66710738 з примусового виконання виконавчого напису № 244397, вчиненого 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. Звільнено [PERSON] від сплати судового збору. Витребувано у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» належним чином завірену копію кредитного договору № 1565371 від 30.01.2021 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис № 244397 від 27.06.2021 року. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Бобрищева І. Р, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак остання подала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти вирішення питання за допомогою врегулювання спору за участю судді заперечує. Представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позовних вимог та на виконання ухвали суду від 06 жовтня 2021 року надав суду копію кредитного договору № 1565371 від 30.01.2021 року. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи, Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 244397, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за період з 20 червня 2021 року по 27 червня 2021 року включно, в розмірі: 4000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 9552,00 грн - заборгованість за нарахованими і несплаченими процентами; 25,00 грн - плату на вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 13577,00 грн (а.с. 11). 07 вересня 2021 року державним виконавцем Кобеляцького ВДВС Дацен- ко В. В. на підставі заяви про примусове виконання рішення відкрито виконавче провадження ВП № 66710738, про що винесено постанову про стягнення з боржника: - борг за виконавчим документом 13577,00 грн; - виконавчий збір 1357,70 грн. У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Кобеляцького ВДВС Даценко В. В. 07.09.2021 були винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 225,00 грн, про стягнення виконавчого збору у розмірі 1357,70 грн, про арешт коштів боржника та про арешт на рухоме й нерухоме майно боржника. 21.09.2021 була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 5-10). Суд, дослідивши доводи позивача, викладені в позовній заяві та доданих до неї документів, надані відповідачем письмові докази у сукупності, зокрема копію договору позики № 1565371 від 30.01.2021 року, виписки з рахунку позивача за договором № 1565371 наданої ТОВ «Фінансова компанія управління активами», зазначає, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, крім цього, дані документи свідчать про недбалість нотаріуса при перевірці поданих документів відповідачем (а.с.50-51). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно- правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону «Про нотаріат»). Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. При цьому, ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі № 674/918/17). Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 244397, вчиненого 27.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. Згідно з статтею 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову не встановлено. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги є обгрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частин 7, 8 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на зазначене, оскільки відповідних клопотань до суду не надходило, заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2021 року, у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66710738 з примусового виконання виконавчого напису № 244397, вчиненого 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО, до вирішення по суті цивільної справи, єдиний унікальний номер судової справи: 532/2159/21 необхідно вважати такими, що продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved