Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить припинити право колективної власності на земельні ділянки, зазначені у державному акті на право колективної власності на землю серії ОД-06-5220, виданий відкритому акціонерному товариству «Мирний» на площу 2663,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мирненської сільської ради Біляївського району одеської області, на підставі рішення Мирненської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 12.12.1997 року № 7-ХХІІ та визнати таким, що втратив чинність вище зазначений державний акт на право колективної власності на землю. Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2014 року він звернувся до Головного управління Держземагенства в Одеській області з заявою про затвердження документації із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,1200 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту). Під час розгляду Головним управлінням Держземагенства в Одеській області його заяви і зазначеного проекту землеустрою було встановлено, що земельна ділянка за бажаним місцем розташування перебуває у колективній власності, право власності на яку посвідчено державним актом на право колективної власності на землю серії ОД-06-5220, виданий ВАТ «Мирний» на площу 2663,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту) на підставі рішення Мирненської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 12 грудня 1997 року № 7-ХХІІ, у зв»язку з чим Головним управлінням йому було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За інформацією відділу статистики у Біляївському районі Одеської області Публічне акціонерне товариство «Мирний» зареєстровано 23 квітня 1992 року. Наявність зазначеного державного акту перешкоджає йому реалізовувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку з викладеним позивач звернувся з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні на позовній заяві наполягав і пояснив, що він звернувся до Головного управління Держземагенства для затвердження технічної документації , але йому було відмовлено, оскільки земельна ділянка не може бути відведена за рахунок земель колективної власності, державний акт на право колективної власності на землю, виданий ВАТ «Мирний», створює перешкоди у реалізації його прав. Представник відповідача - Головного управління Держземагенства в Одеській області до судового засідання не з»явився, але від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі. Представник ПАТ «Мирний» до судового засідання не з»явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Біляївської районної державної адміністрації Одеської області у судовому засіданні позовну заяву підтримав і пояснив, що чинним Земельним кодексом України не передбачено право колективної власності на землю, а тому позов підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 22.07.2014 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держземагенства в Одеській області з заявою про затвердження документації із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,1200 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області. Однак листом № 19-15-0.9-6721/2-14 від 04.08.2014 року Головне управління Держземагенства в Одеській області відмовило позивачеві у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки відповідно до наявної інформації земельна ділянка відводиться за рахунок земель колективної власності, які перебувають у колишньому КСП «Мирний» (а.с.15). З копії Державної акту на право колективної власності на землю серії ОД-06-5220 від 24 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, вбачається, що Відкритому акціонерному товариству «Мирний» передано у колективну власність 2663,40 га землі в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, даний державний акт виданий Відкритому акціонерному товариству «Мирний», розташованому на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.18-19). Згідно листа відділу статистики у Біляївському районі №22-01-17/455 від 27.10.2014 року, вказано, що в Єдиному реєстрі підприємств та організацій України станом на 27.10.2014 рік значиться ПАТ «Мирний», зареєстрований 23.04.1992 року (а.с.16). Крім того, листом Реєстраційної служби Біляївсього міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 15.10.2014 року №02.3-10/340 було повідомлено, що державне насінницьке підприємство «Мирний» було перетворено 30 липня 1996 року в процесі приватизації у відкрите акціонерне товариство «Мирний», яке у свою чергу перетворено у публічне акціонерне товариство «Мирний». Останнє являється правонаступником всіх прав та зобовязань попередніх підприємств. КСП «Мирний» у Біляївському районі не існувало (а.с.17). З листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 04 червня 2015 року вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю був виданий ВАТ «Мирний» у 1999 році, на той час Земельний кодекс України від 18.12.1990 року (втратив чинність з 01.01.2002 року), Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року (втратив чинність з 01.01.2004 року) та Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність з 20.06.2007 року) визначали такі форми власності як приватна, колективна та державна. Чинною Конституцією України та Земельним кодексом України не передбачено існування колективної власності на землю. Водночас наявність чинного державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-06-5220 від 24 грудня 1999 року позбавляє Головне управління права передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що відводяться за рахунок земель колективної власності, фізичним та юридичним особам у власність чи користування (а.с. 61-62). Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.1 ст. 374 ЦК України субєктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України, передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року №5308-VI врегульовано, що з дня набрання чинності цим Законом (з 1 січня 2013 року) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Тобто, законодавець чітко визначив форми власності: державна, комунальна та приватна. Форма ж власності як "колективна" та поняття "землі колективної власності" відсутні в чинному законодавстві. Земельний кодекс України від 18.12.1990 року, який втратив чинність з 01.01.2002 року, Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який втратив чинність з 01.01.2004 року та Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року, який втратив чинність з 20.06.2007 року визначали такі форми власності як приватна, колективна та державна. Чинною Конституцією України та Земельним кодексом України не передбачено існування колективної власності на землю. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved