Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

\~ ТОВ\~«Факторингова компанія\~«Вектор Плюс»\~звернулось в\~суд з\~позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що 26.04.2006 року [PERSON] уклала з ТАС «Комерцбанк» кредитний договір №026/0406/71-008. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором укладений іпотечний договір № 026/0406/71-008 Z -01від26.04.2006року. За умови договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором кредиту № 026/0406/71-008 від 26.04.2006 року наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. вінниця3-й пров. Глінки, буд. 100. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 28.11.2012 року ТАС «Комерцбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобовязаннями [PERSON] по кредитному договору. В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області розглядалась справа № 127/17806/16-ц, в рамках якої на майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» накладено обтяження на підставі ухвали постановленої Вінницьким міським судом Вінницької області від 22.09.2016 року. Про наявність даного обтяження ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» дізналось при зверненні до нотаріуса з метою задовольнити своє право вимоги за рахунок предмета іпотеки. Просили суд звільнити з - під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: 3-й пров. Глінки, буд. 100, який перебуває під арештом на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених у справі, просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи на підтаві наявних у справі матеріалів. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.04.2006 року [PERSON] уклала з ТАС «Комерцбанк» кредитний договір №026/0406/71-008 (а.с.7). В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором укладений іпотечний договір №026/0406/71-008 Z-01від26.04.2006 року. За умови договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором кредиту № 026/0406/71-008 від 26.04.2006 року наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Вінниця3-й пров. Глінки, буд. 100. (а.с.11-12). 28.11.2012 року ТАС «Комерцбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобовязаннями [PERSON] по кредитному договору (а.с.13-17). Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек (а.с.21). В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області розглядалась справа № 127/17806/16-ц, в рамках якої на майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» накладено обтяження на підставі ухвали постановленої Вінницьким міським судом Вінницької області від 22.09.2016 року (а.с.22). Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до умов іпотечного договору сторонами визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання (а.с.11). Судом встановлено, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Вінниця3-й пров. Глінки, буд. 100, за іпотечним договором №026/0406/71-008 Z-01від26.04.2006 року, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2016 року накладено арешт. (а.с. 22). 28.11.2012 року ТАС «Комерцбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобовязаннями [PERSON] по кредитному договору (а.с.13-17). Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек (а.с.21). Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з частиною першою статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В той же час, статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою та другою статті 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено\~вище та\~встановлено судом,\~нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Вінниця,3-й пров. Глінки, буд. 100, передана в іпотеку банку 26.04.2006 року, а ухвала Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/17806/16-ц, якою, зокрема, накладено арешт на спірний будинок, винесена 22.09.2016 року, тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки. Таким чином, оскільки іпотекодержателем майна, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Вінниця,3-й пров. Глінки, буд. 100, являється ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», останнє має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з того, що порушення прав позивача повязано з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 3, 4, 14, 15, 16, 572, 575, 589, 590 ЦК України,

Outcome: approved