Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

03.06.3013 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив витребувати у відповідачів [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на дану квартиру. В вересні 2013 року [PERSON] збільшив розмір позовних вимог і просив: визнати недійсними Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду №2 від 08.08.2011 року про внесення змін та доповнень до Договору № 1-032-КЛ пайової участі в будівництві житлового будинку від 15.08.2005 року, укладеного між відповідачами УК "Екосроб", [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності від 27.12.2011 року, видане відповідачам [PERSON] та [PERSON] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26.12.2012 року №2119-С/КІ на квартиру [ADDRESS] на їх ім`я; витребувати майно - квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] на його користь; визнати за ним майнові права на дану квартиру та зобов`язати Державну реєстраційну службу України внести запис в Єдиний державний реєстр права власності на нерухоме майно відомості про належність йому даної квартири на праві власності. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2014 року скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними додаткових угод та свідоцтва про право власності на квартиру, справа направлена у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення залишні без змін. 14.08.2014 справа була повернута до суду першої інстанції, для подальшого розгляду в частині визнання недійсними додаткових угод та свідоцтва про право власності на квартиру, і розподілена судді Лазаренко В.В. в порядку, передбаченому ст. 11-1 ЦПК України. Під час нового розгляду цивільної справи в суді першої інстанції в частині позовних вимог, позивач [PERSON], діючи через свого представника, підтримав позовні вимоги про визнання недійсними додаткових угод та свідоцтва про право власності на квартиру. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги в цій частині позивач посилався на те, що 08 квітня 2010 року між ним та УК «Екосорб» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, яким є трикімнатна квартира [ADDRESS]. Позивач виконав умови договору та сплатив повну вартість об'єкту нерухомості 650`122,00 грн. у день укладення договору. Проте, після введення будинку в експлуатацію йому не видали документи для оформлення права власності на квартиру. Натомість УК «Екосорб» здійснило відчуження спірної квартири на користь [PERSON] та [PERSON], яким було видано свідоцтво про право власності на квартиру в рівних частках, та які 13 травня 2013 року подарували спірну квартиру [PERSON]. У зв'язку з цим позивач, просив визнати недійсними додаткову угоду № 1 та додаткову угоду № 2 від 08 серпня 2011 року про внесення змін та доповнень до договору № 1- 032-КЛ пайової участі в будівництві житлового будинку від 15 серпня 2005 року, укладеної між УК «Екосорб», [PERSON] та [PERSON]; свідоцтво про право власності від 27 грудня 2011 року, видане [PERSON] та [PERSON] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 16 грудня 2012 року №2119-С/КІ на квартиру [ADDRESS]. 14.10.2014 відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], УК «Екосорб» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № КП/МП-КЛ-02 від 08.04.2010, укладеного між [PERSON] та УК «Екосорб». Обґрунтовуючи вимоги зустрічної позовної заяви, [PERSON] посилається на те, що зміст договору купівлі-продажу майнових прав № КП/МП-КЛ-02 від 08.04.2010, укладеного між [PERSON] та УК «Екосорб», не відповідає законодавству, що діяло на момент його укладення. Зокрема, договір було укладено між УК «Екомсорб» та [PERSON] не з використанням встановлених ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» фінансових механізмів (не через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також не через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за яким базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості), тому він, на думку [PERSON], має бути визнаний недійсним відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України. До того ж, оспорюваним договором порушується її право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсними додаткових угод та свідоцтва про право власності на квартиру з підстав наведених в позовній заяві та просив ці вимоги задовольнити. Вимоги зустрічного позову [PERSON] не визнав і просив відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] підтримав вимоги зустрічного позову в повному обсязі і просив їх задовольнити. Проти вимог первісного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Представники відповідачів [PERSON] і [PERSON] підтримали вимоги зустрічного позову і заперечували проти задоволення первісного позову. Представник відповідача - комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» - проти задоволення первісного позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Відповідач - УК «Екосорб» - не направив до суду для участі в розгляді справи свого представника. 27.01.2015 до суду надійшли письмові заперечення відповідача УК «Екосорб» відповідно до яких відповідач заперечує проти позову [PERSON], просить відмовити в задоволенні первісного позову, посилаючись на те, що до [PERSON] не перейшли майнові права на об'єкт будівництва у встановленому Договором порядку. Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Про причини неявки свого представника суд не повідомив. В зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності його представника. Третя особа - Державна реєстраційна служба України не направила до суду для участі в розгляді справи свого представника. Паро час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. Про причини неявки свого представника суд не повідомила. В зв'язку з цим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності її представника. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08 квітня 2010 року між позивачем та Українським консорціумом "ЕКОСОРБ" був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №КП/МП-КЛ-02. За умовами п. 2.1 Договору позивач, як покупець, купив майнові права на Об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] які належали УК "Екосорб". Згідно з п. 4.2 Договору загальна вартість майнових прав складала 650`122, 00 гр., які позивачем були сплачені при укладенні Договору. Згідно з бухгалтерською довідкою УК «Екосорб» № 01/01 від 08.04.2010 [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу майнових прав №КП/МП-КЛ-02 від 08.04.2010 здійснив оплату за майнові права на об'єкт нерухомості (квартиру) у розмірі 650 122,00 грн., що становить 100% за вказаним договором. Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №683 від 09.11.2011 року "Про присвоєння поштових адрес новозбудованим житловим будинкам [ADDRESS] Таким чином, позивач [PERSON] сплатив повну вартість об'єкта інвестування (а.с. 12 т. 1), тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва, а тому, ще 08 квітня 2010 року фактично набув майнові права на квартиру [ADDRESS]. Таким чином, позивач є законним власником майнових прав на спірну квартиру. Відповідно до Сертифікату Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві серії КВ № 163411040689 від 13.09.2011 року та Акту готовності об`єкта до експлуатації від 01.09.2011 року житловий будинок [ADDRESS] в м. Києві був прийнятий в експлуатацію. Встановлено також, що 15.08.2005 року між Українським консорціумом "Екосорб" та відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір № 1-032-КЛ пайової участі у будівництві житлового будинку, розміщеного за адресою: перетин [ADDRESS] 08.08.2011 року між Українським консорціумом "Екосорб" та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені Додаткові угоди № 1 та № 2 про внесення змін та доповнень до Договору № 1-032-КЛ пайової участі в будівництві житлового будинку від 15.08.2005 року, згідно з якими їм була передана у власність на виконання умов Договору від 15.08.2005 року квартира [ADDRESS]. 27.12.2012 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення №2119-С/КІ від 26.12.2012 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на дану квартиру в рівних частках. 13.05.2013 року на підставі Договору дарування квартира була подарована ними відповідачці [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванийправочин). Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. З матеріалів справи вбачається що, 15 серпня 2005 року між УК «Екосорб» та [PERSON] і [PERSON] укладено договір № 1-032-КЛ пайової участі у будівництві житлового будинку, розміщеного за адресою: перетин [ADDRESS] 08 квітня 2010 року між [PERSON] та УК «Екосорб» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № КП/МП-КЛ-02, за умовами якого позивач купив майнові права на об'єкт нерухомості - трикімнатну квартиру [ADDRESS] Тобто сторони уклали договори інвестування будівництва майна з одним і тим же забудовником - УК «Екосорб», що розташоване за однією адресою, але поверх, квартири та квадратура інвестованих квартир були різними. Проте, 01 серпня 2011 року між УК «Екосорб» та [PERSON], [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1, якою було змінено об`єкт будівництва на квартиру № 4 корпус 4 поверх 3 загальною площею 101,9 кв.м з доплатою 36`250 грн. за різницю у площі 2,5 кв.м (а. с. 147 т. 1). 08 серпня 2011 року між цими ж сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою змінено адресу об`єкта нерухомості на [ADDRESS] у м. Києві (а. с. 148 том № 1). З огляду на те, що, як встановлено вище, позивач [PERSON] ще 08 квітня 2010 року, сплативши повну вартість про об'єкту будівництва, набув майнові права на спірну квартиру № 4 корпус № 4 поверх 3 загальною площею 101,9 кв.м, УК «Екосорб» не мав права укладати вищезазначені додаткові угоди із відповідачами щодо цієї ж квартири, оскільки УК «Екосорб» не мало права розпоряджатися майновими правами на спірну квартиру без згоди [PERSON], у тому числі права брати зобов'язання по передачі у майбутньому такої квартири на користь відповідачів. Виходячи з цього, суд дійшов висновку про те, що Додаткові угоди № 1 та № 2 про внесення змін та доповнень до Договору № 1-032-КЛ пайової участі в будівництві житлового будинку від 15.08.2005 року укладені УК «Екосорб» без належного об'єму правоздатності з боку останнього, тому вказані угоди підлягають визнанню їх недійсними. Відповідно не можна вважати законною видачу [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності від 27 грудня 2011 року, яке одержано ними на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 16 грудня 2012 року № 2119-С/КІ на квартиру [ADDRESS], оскільки вказане свідоцтво про право власності видано на квартиру, яка не була предметом договору № 1-032-КЛ пайової участі в будівництві житлового будинку від 15.08.2005 року. За таких обставин свідоцтва про право власності на квартиру від 27 грудня 2011 року також має бути визнано недійсним. Твердження відповідачів про те, що позивач [PERSON] не набув майнові права на об'єкт нерухомості - трикімнатну квартиру [ADDRESS] в м. Києві, оскільки УК «Екосорб» не передало у встановленому договором порядку [PERSON] майнові права на об'єкт нерухомості, суд оцінює критично і до уваги не приймає, з огляду на наступне. Відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу майнових прав № КП/МП-КЛ-02 від 08 квітня 2010 року передача майнових прав за цим договором здійснюється шляхом підписання Акту. Акт підписується Сторонами не пізніше 60 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, що визначена у п. 4.2 цього Договору, та введення Об`єкту будівництва в експлуатацію у порядку згідно чинного законодавства України. П. 3.2. Договору визначає, що для підписання Акту та отримання інших документів Покупець має з`явитися до Продавця протягом тридцяти днів з моменту отримання відповідного повідомлення. Згідно п. 5.2.2 Договору Продавець зобов'язаний після введення Об`єкту будівництва в експлуатацію та оформлення всіх необхідних документів, протягом 20 робочих днів направити Покупцю повідомлення про необхідність з`явитися для підписання Акту. Таке повідомлення має містити дані про адресу приміщення, за якою Покупець має з`явитися для підписання Акту. Таким чином, за змістом п. 5.2.2 Договору, після введення Об`єкту будівництва в експлуатацію Продавець (УК «Екосорб») зобов'язаний був письмово повідомити Покупця ([PERSON].) про необхідність з`явитися для підписання Акту. Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що УК «Екосорб» у встановленому Договором порядку та строки повідомив [PERSON] про необхідність з`явитися для підписання Акту з зазначенням адреси приміщення за якою Покупець повинен був з`явитися для підписання Акту прийому передачі майнових прав. Натомість в порушення умов Договору купівлі-продажу майнових прав №КП/МП-КЛ-02 від 08 квітня 2010 року УК «Екосорб» на початку серпня 2011 року, до введення будинку в експлуатацію в вересні 2011 року, уклало оспорювані додаткові угоди з відповідачами [PERSON] та [PERSON]. Таким чином на момент введення будинку в експлуатацію 13.09.2011 року відповідач УК «Екосорб», без відома та згоди [PERSON], передав належні останньому майнові права відповідачам [PERSON] та [PERSON]. Виходячи з наведеного твердження відповідачів про те, що [PERSON] не має майнових прав на об'єкт будівництва - квартиру [ADDRESS] в м. Києві є безпідставним, оскільки [PERSON] в повній мірі оплатив об'єкт будівництва, фактично набув майнові права на об'єкт будівництва і ці права вибули з його володіння без його волі в супереч укладеного між ним та УК «Екосорб» Договору від 08.04.2010. Посилання відповідача [PERSON] на те, що вона на день розгляду справи є власником квартири [ADDRESS], а тому оспорювані договори не можуть бути визнані недійсними, т.я. цим порушуються її права власника на спірне майно є безпідставними, оскільки оспорювання Додаткових угод № 1 та № 2 про внесення змін та доповнень до Договору № 1-032-КЛ пайової участі в будівництві житлового будинку від 15.08.2005 року направлено не на порушення права власності відповідача [PERSON], а на захист майнових прав позивача [PERSON] і визнанням вказаних угод недійсними безпосередньо право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не оспорюється. Зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнових прав №КП/МП-КЛ-02 укладеного 08 квітня 2010 року між позивачем та Українським консорціумом "ЕКОСОРБ" задоволенню не підлягає, з наступних підстав. У частині 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (спорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно керівних роз'яснень, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» остільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорення саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні та суспільні інтереси, (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнових прав №КП/МП-КЛ-02 укладеного 08 квітня 2010 року між позивачем та Українським консорціумом "ЕКОСОРБ". Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом, які існували на момент його укладення. [PERSON], обґрунтовуючи вимоги зустрічної позовної заяви, посилається на те, що оспорюваним договором порушуються її право власності на квартиру [ADDRESS], яка належить їй на праві власності відповідно до договору дарування від 13.05.2013. Між тим суд вважає такі твердження безпідставними, оскільки на момент укладення оспорюваного договору - 08.04.2010 року - [PERSON] не була власником квартири [ADDRESS]. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу майнових прав № КП/МП-КЛ-02 укладений між [PERSON] та Українським консорціумом "ЕКОСОРБ" в момент його укладення - 08.04.2010 - жодним чином не порушував і на даний час не порушує право власності позивачки на квартиру [ADDRESS], оскільки на час укладення оспорюваного договору [PERSON] не набула право власності на квартиру [ADDRESS]. До того ж, [PERSON] не була стороною цього договору. З огляду на викладені вище обставини, враховуючи, що укладенням оспорюваного договору, зокрема в момент його укладення, жодним чином не були порушені майнові права позивачки, оскільки на час укладення цього Договору у [PERSON] цих прав не було, суд дійшов висновку про те, що зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає в повному обсязі. Твердження [PERSON] про те, що оспорюваним договором на даний час порушується її право власності на квартиру [ADDRESS] є безпідставним і необґрунтованим, оскільки підстави за яких договір може бути визнаний недійсним мають існувати на момент укладення оспорюваного договору, а не ви никнути в майбутньому. Посилання [PERSON] на невідповідність Договору купівлі-продажу майнових прав № КП/МП-КЛ-02 укладеного 08 квітня 2010 року умовам Закону України «Про інвестиційну діяльність» суд оцінює критично і до уваги не приймає, оскільки правового значення ці обставини для вирішення справи не мають, враховуючи що права [PERSON] оспорюваним договором порушені не були. Виходячи з наведеного в задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що витрати понесені позивачем на оплату судового збору підлягають стягненню з усіх відповідачів в рівних частках, а саме по 57 грн. 35 коп. з кожного відповідача

Outcome: approved