Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача [PERSON] просить визнати її наймачем житлового приміщення № [NUMBER] , що складається з однієї кімнати житловою площею 17,80 кв. м., загальна площа 34,30 кв. м., у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] замість попереднього наймача [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що померлий батько позивачки [PERSON] проживав на законних підставах та був наймачем житлового приміщення № [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 08.02.2007 року і до самого моменту своєї смерті [INFO] . Так як позивачка являється членом сім`ї її померлого батька, права власності на інше житлове приміщення не має, є багатодітною матір`ю, матір`ю дитини інваліда, вважає, що має право в порядку ст. 106 Житлового Кодексу України претендувати на визнання її наймачем зазначеного житлового приміщення. 18.01.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вказує на відсутність відомостей щодо проживання позивачки у спірному житловому приміщенні, відсутність у позивачки статусу «члена сім`ї» її померлого батька [PERSON] ; місцем проживання позивачки [PERSON] з 07.06.2001 року є [ADDRESS] . Відповідно до сформованої 15.01.2021 року інформаційної довідки позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 57, 9 кв. м. З заявою про взяття її на облік як потребуючу поліпшення житлових умов позивачка не зверталася. 05\~лютого 2021\~року представником позивача, який діє в інтересах [PERSON] , адвокатом Стойка В.В. подано до суду відповідь на відзив. Щодо твердження відповідача про наявність у позивачки нерухомості, а саме: квартири, загальною площею 57,9 кв. м. за адресою [ADDRESS] , вважає, що це твердження не має юридичного значення для справи, оскільки ст. 106 Житлового кодексу є безумовною та не містить будь яких умов щодо наявності чи відсутності нерухомого майна, при яких член сім`ї попереднього наймача, вправі вимагати визнання його наймачем замість попереднього наймача. Позивачка є рідною донькою померлого [PERSON] , який не був власником житлового приміщення у гуртожитку, а лише наймачем, тому позивачка вимагає визнати її наймачем замість попереднього наймача. Щодо інших правових підстав, згідно яких позивачка має право претендувати стати наймачем житлового приміщення у гуртожитку, то позивачка [PERSON] є матір`ю восьми дітей, в тому числі і малолітніх, діти народженні в шлюбі з чоловіком [PERSON] , сім`я позивачки має статус багатодітної сім`ї, син позивачки [PERSON] , являється інвалідом з дитинства і має право на відповідні пільги, рідний батько позивачки був наймачем житлового приміщення та проживав в гуртожитку на законних підставах, однак не приватизував дане житлове приміщення. Позивачка разом з дітьми та чоловіком фактично проживає у квартирі свого чоловіка житловою площею 52,7 кв.м. Відповідно до ст. 47 Житлового кодексу встановлюється норма житлової площі на одну особу у розмірі 13,65 кв.м., тобто позивачка має право претендувати на 136,5 кв. м. житлової площі для повноцінного життя. Враховуючи вище викладене, просять суд не враховувати доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , орган самоорганізації населення будинкового комітету «Оберіг», правом надати пояснення щодо позову або відзиву не скористалися. Пояснення осіб, що з`явилися, в судовому засіданні Позивачка [PERSON] \~в судовому\~засіданні 20.05.2021 позовні вимоги підтримала. Представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові, пояснив, що спадщину за померлим [PERSON] прийняли [PERSON] , 1977 р.н., та [PERSON] , 1979 р.н. Належність позивачки до членів сім`ї померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті [PERSON] спірне житлове приміщення опечатано, в ньому не проживає жодна особа. Представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради Федьо Т.М. проти задоволення позовної вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи органу самоорганізації населення будинкового комітету «Оберіг» Крак О.М. проти визнання позивачки наймачем житлового приміщення № 510-511 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] замість попереднього наймача [PERSON] не заперечила. Заяви ( клопотання) учасників справи 02.04.2021 позивач [PERSON] та представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради Федьо Т.М. подали заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутності. 26.04.2021 представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради Федьо Т.М. подала заяву про відкладення розгляду справи. 27.05.2021 представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради Федьо Т.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи органу самоорганізації населення будинкового комітету «Оберіг» Крак О.М. 25.05.2021 подала заяву про розгляд справи у її відсутності. 13.05.2021 представник позивача адвокат Стойка В.В. подав клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.12.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2021 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2021 року до участі у справі залучено орган самоорганізації населення будинкового комітету «Оберіг» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом 08.02.2007 року Закарпатською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкових комітетів Ужгородського поштампу та Закарпатської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та обкому профспілки від 6.12.2006 [PERSON] , який працював на ЗД «Укрпошта», видано ордер №12 серії ІУП 04 на житлову площу кімнату 510-511 розміром 34,3 м.кв. в гуртожитку по [ADDRESS] . Склад сім`ї 1 людина [PERSON] /а.с.32/. 01.11.2015 року між ОСББ «Оберіг-Ужгород» та [PERSON] укладено типовий договір №510 найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв. м. /а.с.33-34, 66/. Членів сім`ї наймача у вказаному договорі не зазначено. Рішенням І сесії Ужгородської міської ради VII скликання 23.12.2015 року № 32 «Про передачу гуртожитку в оперативне управління та дозвіл на приватизацію» вирішено залишити цілісний майновий комплекс за адресою: [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволити мешканцям приватизацію житлових і нежитлових приміщень; передано гуртожиток по [ADDRESS] в оперативне управління органу самоорганізації населення - будинковому комітету «Оберіг» /а.с.67/. 09.11.2020 року [PERSON] було подано заяву щодо передачі у приватну власність жилого приміщення в гуртожитку /а.с.68/. Згідно інформаційної довідки № 231752057 від 10.11.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за [PERSON] на праві власності зареєстрована квартира загальною площею 59, 83 кв.м. за адресою: [ADDRESS] /а.с.71-72/. [INFO] батько позивачки [PERSON] помер /свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /, а.с.39. 02.12.2020 року рішенням виконавчого комітету міської ради № 423 «Про приватизацію державного житлового фонду» п.3.2. у зв`язку з недотриманням вимог статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» [PERSON] відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення № 510 511, у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати житловою площею 17,80 кв. м, загальною - 34,3 кв. м. /а.с.73/, оскільки у [PERSON] у власності наявна квартира загальною площею 59,83 кв. м за адресою: [ADDRESS] /а.с.74-75/. Відповідно до листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 1265/18-06 від 12.11.2020 року за адресою: [ADDRESS] станом на 12.11.2020 зареєстровані такі особи: [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] /а.с.70/. Голова правління ОСББ «Оберіг Ужгород» звернулася з листом б/н та дати на ім`я міського голови Андріїва Б., в якому просить визнати [PERSON] наймачем кв. [ADDRESS] . Оцінка суду Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 29\~ЦК України\~визначено,\~що місцем\~проживання фізичної\~особи є\~житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. За положеннями ч.ч.1,2 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 65 ЖК України особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Відповідно до\~вимог ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~106\~ЖК України\~повнолітній член\~сім`ї\~наймача вправі\~за згодою\~наймача та\~інших членів\~сім`ї,\~які проживають\~разом з\~ним,\~вимагати визнання\~його наймачем\~за раніше\~укладеним договором\~найму жилого\~приміщення замість\~попереднього наймача.\~Таке ж\~право у\~разі смерті\~наймача або\~втрати ним\~права на\~жиле приміщення\~належить будь-якому\~членові сім`ї\~наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору. Отже, для вирішення даного спору слід встановити чи являється позивачка [PERSON] членом сім`ї померлого [PERSON] та, якщо остання являється членом сім`ї, чи зверталася вона з заявою до наймодавця про визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, та чи було їй відмовлено у визнанні новим наймачем за договором найму. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~64\~ЖК України\~до членів\~сім`ї\~наймача належать\~дружина наймача,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім`ї\~наймача може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~наймачем і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно п.1 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст. 6 Сімейного Кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Донька померлого наймача [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, відповідно правового статусу дитини не має, з померлим батьком [PERSON] спільно не проживала, спільним побутом пов`язана не була, а тому підстави для визнання її членом сім`ї померлого [PERSON] відсутні. Сам факт кровного споріднення позивачки [PERSON] з її батьком [PERSON] не доводить, що вони є членами однієї сім`ї, адже спільного господарства вони не вели, позивачка згідно відмітки в паспортному документі зареєстрована в [ADDRESS] , одружена, за твердженням її представника фактично проживає за адресою [ADDRESS] . За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] не відноситься до членів сім`ї померлого [PERSON] . З вимогою\~визнати її\~наймачем кімнати\~гуртожитку за\~адресою [ADDRESS] , [PERSON] до наймодавця не зверталася, відповідних відмов не отримувала. Докази, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після померлого батька [PERSON] , в матеріалах справи відсутні. Доводи позивачки про те, що вона являється матір`ю 8-ми дітей, в тому числі дитини інваліда, наявність у неї у власності чи у членів її сім`ї іншого нерухомого майна для спірних правовідносин не має. При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. З цих підстав,

Outcome: dismissed