Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Звертаючись до суду позивач на заявляє позовні вимоги, а саме: - зобов`язати Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, код 37567646) відшкодувати [PERSON] (код [NUMBER] ) матеріальну шкоду в розмірі 125123,30грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивачка вказала, 23.10.2013 року Вироком Ленінського районного суду м. Харкова по № 2024/1748/12 [PERSON] визнаний невинним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 263 ч.І, п.4 ст.27, ч.І ст.369, ч.3 ст.364, ч.3 ст. 368 КК України і по суду виправданий. Станом на сьогоднішній день Вирок Ленінського районного суду міста Харкова відносно [PERSON] вступив в законну силу. В даній кримінальній справі Позивач виступала у якості свідка. Однак, не зважаючи не вказаний статус, в її квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , проводились обшуки та вилучались грошові кошти та коштовності, що належать саме позивачки. Вказані обставини підтверджуються копією протоколу обшуку від 05.09.2011р. Відповідно до вищевказаного Вироку Ленінського районного суду м. Харкова зокрема було встановлено: зняти раніше накладений арешт постановою слідчого СВ прокуратури Харківської області [PERSON]. від 03 січня 2012 року, на грошові кошти вилучені в ході обшуку за адресою: [ADDRESS] , а саме: 11940,00 евро, 42140,00 російських рублів, 144844,00 доларів США, 888860,00 гривень України, що знаходяться на зберіганні в ПАТ «Укрсоцбанк» і повернути їх [PERSON] . Зняти раніше накладений арешт на ювелірні вироби, вилучені в ході обшуку 05.09.2011р. за адресою: [ADDRESS] , - затискач для краватки, шпилька у вигляді герба України у формі тризуба, шпилька у вигляді герба МВС України з щита і двох мечів, 2 значка у вигляді восьмикутної зірки з тризубом в центрі, аналогічний значок в вигляді восьмикутної зірки з тризубом в центрі, які передані на зберігання до ПАТ «Укрсоцбанк» і повернути їх [PERSON] . 01.10.2014г. під час виконання Вироку Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 2024/1748/12 в частині повернення [PERSON] вищевказаних грошових коштів було встановлено, що грошові кошти у розмірі 1600,00 (одна тисяч шістсот) евро, 1150,00 (одна тисяча сто п`ятдесят) доларів США та 47360,00 (сорок сім тисяч триста шістдесят грн, 00коп.) гривень відсутні в ПАТ «Укрсоцбанк» (м. Харків, вул. Гоголя, 10) про що було складено відповідний акт від 01.10.2014року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року у справі № 642/5347/16-ц було частково задоволено позов [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: прокуратура Харківської області, ПАТ «Укрсоцбанк» про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури Харківської області. Зобов`язано Державну Казначейську службу України відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 120306,87 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Однак, в подальшому, постановою Харківського апеляційного суду від 07.02.2019 року у справі № 642/5347/16-ц рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: прокуратура Харківської області, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури Харківської області. При цьому необхідно зазначити, що судом апеляційної інстанції в основу судового рішення було покладено висновок про те, що позивачем «не доведено факту відсутності та неможливості повернення спірного майна в натурі, оскільки один пакунок із речовими доказами продовжує знаходитись на зберіганні у сховищі Банку. До отримання всіх речей, переданих на зберігання до банку, вимоги про відшкодування збитків є передчасними». Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що під час судового розгляду було встановлено наявність ще одного пакету, в якому знаходяться кошти вилучені під час слідчих дій в кримінальній справі стосовно [PERSON] , та який наразі продовжує зберігатися в ПАТ «Укрсоцбанк». Тому вона заявляє позовні вимоги. Відповідач в наданому відзиву суду вказав: Державна казначейська служба України не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необгрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню та покладення зобов`язання на Державну казначейську службу України відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Згідно ч.І, ч.2 стаття 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що (здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до п.1 ч.І ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі-Закон) та положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, Незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, «законного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила .типи шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах. Третя особа в наданих поясненнях вказала: Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в рамках кримінальної справи №18110124 за обвинуваченням [PERSON] у вчинені злочинів, передбачених ст. ст.369 ч.3, 27 ч.4; 364 ч.3; 386 ч.3; 263 ч.І КК України, за місцем проживання, який мешкав у цивільної дружини [PERSON] було проведено обшук. Згідно протоколу обшуку від 05.09.2011 в квартирі [PERSON] вилучено грошові кошти у сумі 11 940 евро, 42 140 російських рублів, 144 844 доларів США та 888 860 грн. На вказані грошові кошти постановою слідчого від 03.01.2012 накладено арешт та їх передано на зберігання до ПАТ «Укрсоцбанк» у трьох пакетах. Позивачка у кримінальній справи №18110124 за обвинуваченням [PERSON] перебувала в статусі свідка. Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2013, який набрав законної сили, визнано невинним [PERSON] у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 263 ч.І, п.4 ст.27, ч.І ст.369, ч.3 ст.364, ч.3 ст.368 КК України, накладений постановою слідчого СВ прокуратури Харківської області від 03.01.2012 арешт на грошові кошти - знято. Вперше позивачка звернулась до ПАТ «Укрсоцбанк» з метою отримання коштів з листом від 17.09.2014, у зв`язку із неможливістю повернення переданих на зберігання цінностей без участі осіб які передали їх за зберігання, а саме співробітників прокуратури Харківської області, позивачці було роз`яснено порядок отримання грошових коштів та необхідність звернення до прокуратури Харківської області. Проте, 01.10.2014 на підставі листа Ленінського районного суду м. Харкова два пакети з матеріальними цінностями, які прийняті 03.01.2012 ПАТ «Укрсоцбанк» від слідчого прокуратури Харківської області на зберігання - були передані позивачці у присутності працівника суду та працівника банківської установи. Працівника Ленінського районного суду м. Харкова - помічника судді - Котлярову Марію Юріївну було уповноважено керівником апарату суду прибути до ПАТ «Укрсоцбанк» для вручення необхідних документів та виконання вироку суду від 23.10.2013 в частині зняття арешту та отримання матеріальних цінностей, які знаходились на зберіганні в ПАТ «Укрсоцбанк». При огляді вказаних пакетів виявлено, що відсутні 1600 евро, 1150 дол. США та 47360 грн. України про що складено акт від 01.10.2014. Необхідно зазначити, що позивачка одразу не звернулась до правоохоронних органів із заявою про злочин у порядку ст.214 КПК України, не викликала на місце події слідчо-оперативну групу з метою його огляду та процесуального оформлення у відповідності з нормами КПК України. За вказаним фактом [PERSON] звернулась до прокуратури Харківської області з заявою лише 13.05.2016, за вказаною заявою відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42016220000000483 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367, ч.3 ст. 365, ч.2 ст. 374, ч.І ст.365, ч.І ст.191 КК України. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016220000000483 неправомірних дій з боку працівників прокуратури області, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо вилучення грошових коштів [PERSON] , переданих на зберігання до банківської установи ПАТ «Укрсоцбанк» не встановлено, оскільки останні діяли виключно у спосіб та в межах повноважень визначених Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Таким Законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, зокрема, завдана громадянинові внаслідок незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Згідно п.1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановления виправдувального вироку суду. Стаття 3, 4 Закону передбачає, що у наведених в статті 1 цього Закон) випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) майно (в тому числ; гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них. частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно- розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт. Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету. Отже, вищевказані норми Закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки предметом позовних вимог є стягнення 125123,30 грн., які є недостачею вилучених в ході обшуку, 05.09.2011, грошових коштів. Єдині правила обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна встановлено Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (далі - Інструкції). Пунктом 25 Інструкції визначено, що іноземна валюта, вилучена у громадян органами дізнання та досудового слідства, які визнані речовими доказами або на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення вироку суду в частині конфіскації майна, реєструються у відповідному журналі та передаються в упакованому вигляді в спеціально пристосоване для зберігання речових доказів триміщення, до Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного іаміння України, в касу фінансового підрозділу або до банківських установ у торядку, передбаченому чинним законодавством України, зокрема з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 N 1340 "Про порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним" та наказу Міністерства фінансів України від 04.11.2004 N 692, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.11.2004 за N 1513/10112, яким затверджено Порядок обліку, зберігання і розпорядження дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави (протягом термінів чинності зазначених нормативних актів). Відповідно до пункту 30 Інструкції, у тих випадках, коли перераховані у пунктах 25, 26, 27 цієї Інструкції грошові кошти, валюта та інші цінні папери або інші цінності є речовими доказами, вони не пізніше ніж у 3-денний строк після проведення необхідних досліджень здаються матеріально-відповідальній особі для зберігання у спеціально обладнаних для цієї мети приміщеннях, у касу фінансового підрозділу або до уповноваженого банку, на підставі постанови органу дізнання або досудового слідства, але в окремих опечатаних пакетах з описом вкладення. У таких випадках у супровідному листі (постанові органу дізнання або досудового слідства) зазначається, що цінності, які надсилаються (здаються на зберігання), є речовими доказами і зберігаються до окремого розпорядження органу, що надіслав (здав) їх на зберігання. Матеріали справи свідчать про те, що працівниками ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальні цінності видані позивачці у відсутність уповноваженої особи прокуратури Харківської області. Відповідно до ч. 6 ст. 404 КПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення виправдувального вироку), якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна. Таким чином, для повернення вилучених у ході обшуку грошових коштів існує спеціальна процедура, встановлена законом. Представник позивача на позові наполягав. В пояснення послався на обставини викладені в позовної заяві. Представник третьої особи позовні вимоги не визнала. В пояснення послалась на письмові пояснення надані суду. Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, судом встановленні наступні факти та обставини: Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 23.10.2013 року Вироком Ленінського районного суду м. Харкова по № 2024/1748/12 [PERSON] визнаний невинним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 263 ч.І, п.4 ст.27, ч.І ст.369, ч.3 ст.364, ч.3 ст. 368 КК України і був виправданий судом. Вирок Ленінського районного суду міста Харкова відносно [PERSON] вступив в законну силу. В даній кримінальній справі Позивач виступала у якості свідка. Під час досудового слідства квартирі позивачки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , проводились обшуки та вилучались грошові кошти та коштовності, що належать позивачки. Вказані обставини підтверджуються копією протоколу обшуку від 05.09.2011р. Відповідно до Вироку Ленінського районного суду м. Харкова було знято раніше накладений арешт постановою слідчого СВ прокуратури Харківської області [PERSON]. від 03 січня 2012 року, на грошові кошти вилучені в ході обшуку за адресою: [ADDRESS] , а саме: 11 940,00 евро, 42 140,00 російських рублів, 144844,00 доларів США, 888860,00 гривень України, що знаходяться на зберіганні в ХОФ «Укрсоцбанк» і повернути їх [PERSON] . Зняти раніше накладений арешт на ювелірні вироби, вилучені в ході обшуку 05.09.2011р. за адресою: [ADDRESS] , - затискач для краватки, шпилька у вигляді герба України у формі тризуба, шпилька у вигляді герба МВС України з щита і двох мечів, 2 значка у вигляді восьмикутної зірки з тризубом в центрі, аналогічний значок в вигляді восьмикутної зірки з тризубом в центрі, які передані на зберігання до ХОФ «Укрсоцбанк» і повернути їх [PERSON] . 01.10.2014г. під час виконання Вироку Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 2024/1748/12 в частині повернення [PERSON] вищевказаних грошових коштів було встановлено, що грошові кошти у розмірі 1600,00 (одна тисяч шістсот) евро, 1150,00 (одна тисяча сто п`ятдесят) доларів США та 47360,00 (сорок сім тисяч триста шістдесят грн, 00коп.) гривень відсутні в ПАТ «Укрсоцбанк» (м. Харків, вул. Гоголя, 10) про що було складено відповідний акт від 01.10.2014року. Позивач звернувся до прокуратури Харківської області (посадовими особами якої проводився обшук та вилучення грошових коштів, що належать [PERSON] у встановлений Законом строк та спосіб з заявою про відшкодування шкоди. На час розгляду справи позивачу вказане майно не повернуто та відсуне по місту його зберігання, про що свідчить Акт огляду пакунка від 03.07.2020р. який зберігається у банку. 23.08.2016 року [PERSON] звертається до Ленінського районного суду міста Харкова з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями прокуратури Харківської області. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року у справі № 642/5347/16-ц було частково задоволено позов [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: прокуратура Харківської області, ПАТ «Укрсоцбанк» про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури Харківської області. Зобов`язано Державну Казначейську службу України відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 120 306,87 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Постановою Харківського апеляційного суду від 07.02.2019 року у справі № 642/5347/16-ц рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: прокуратура Харківської області, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури Харківської області. Вказаним рішенням апеляційної інстанції зазначено, що позивачем «не доведено факту відсутності та неможливості повернення спірного майна в натурі, оскільки один пакунок із речовими доказами продовжує знаходитись на зберіганні у сховищі Банку. На теперішній час вказаний пакунок оглянутий як зазначено судом 03.07.2020р. Відповідно до п. 14 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказами Міністерства юстиції України N 6/5 ( Z0106-96), Генеральної прокуратури України N 3 (z0106-96 ), Міністерства фінансів України N 41 (z0106-96 ) від 04.03.1996 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 р. за N 106/1131) у випадку, якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Статтею 1176 ЦК України встановлені особливі умови відповідальності за шкоду, що заподіяна фізичній особі незаконними діями правоохоронних органами. Ця шкода відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб цих правоохоронних органів. При цьому законодавцем визначено чіткий перелік незаконних дій: незаконне засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. В той же час пунктом 6 вказаної статті встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом - п.7 ст. 1176 ЦК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі Закон N 266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до ст. 2 Закону N 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно п. 2 статті 3 вказаного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертається) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт. Пунктом 14 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41, визначено, що відповідно до частини 2 ст. 4 Закону майно, зазначене в п.2 ст.3 Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення. Статтею 56 Конституції України, передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 16 п.14 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року №6/5/3/41 передбачено, що якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження. При цьому механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 845 від З серпня 2011 року. Відповідно до пункту 35 даного Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Таким чином, з аналізу встановлених обставини, відповідно до наведених норм закону, позовні вимоги пози вача підлягають задоволенню.

Outcome: approved