Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власностіна 1/2 частку у праві власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. "А-1" з прибудовами: літ. "а", літ. "а1", з ганком літ. "а2", з льохом літ. "В" та з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ. "Е", сарай літ. "Ж", огорожі №4, 5, 6, дв. водогін №7, вигрібна яма №8, 9, загальною площею - 71,7 кв. м., житловою площею - 39,7 кв. м., який розташований за адресою: місто Харків, вулиця Службова, будинок 7, на підставі ст. ст. 1, 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про комунальну власність м. Харкова" від 17.04.2013 року №1110/13, розпорядження від 05 березня 2013 року №268 Управління комунального майна та приватизації, акту приймання-передачі від 05 березня 2013 року, ч. 1 ст. 377 ЦК України, ч. 2 ст. 120 ЗК України, а також визнати за ним право власності на 1/2 частку у праві власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], яка померла 20 лютого 2015 року. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що він разом зі своєю матір'ю [PERSON] були користувачами квартири №1 в одноквартирному житловому будинку №7 по вулиці Службовій в місті Харкові і 29 травня 1998 року отримали у спільну сумісну власність вказану квартиру шляхом приватизації та отримали свідоцтво про право власності на житло від 29 травня 1998 року. Оскільки вказаний житловий будинок є одноквартирним, використовується разом з прибудинковими будівлями та спорудами виключно однією сім'єю [PERSON], вважаючи, що в результаті приватизації у відповідності до ст. ст. 1, 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" [PERSON] та [PERSON] отримали у власність також всі прибудинкові споруди, а також отримали право користування вказаною земельною ділянкою, останні звернулися до органів місцевого самоврядування з проханням виключити зі складу комунальної власності вказаний житловий будинок та передати його повністю у їх власність. В результаті звернення [PERSON] отримали рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про комунальну власність м. Харкова" від 17.04.2013 року №1110/13, згідно якого одноквартирний житловий будинок по вул. Службовій, 7 виключено з комунальної власності м. Харкова. [PERSON] розпорядження від 05 березня 2013 року №268 Управління комунального майна та приватизації ХМР виключено з основних фондів КП "Жилкомсервіс" одноквартирний житловий будинок по вул. Службовій, 7. [PERSON] приймання-передачі від 05 березня 2013 року директор КП "Жилкомсервіс" [PERSON] передав, а представник [PERSON] прийняв вказаний одноквартирний житловий будинок. 20 лютого 2015 року померла [PERSON] Після її смерті єдиним спадкоємцем є її син [PERSON], який оформив свої права на квартиру в нотаріальному порядку та отримав свідоцтво про право на спадщину. Після цього [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби ХМУЮ із заявою про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок на своє ім'я. До заяви були надані документи про право на користування земельною ділянкою, на якій розташований вказаний будинок, а також технічний паспорт на цей будинок. [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації його права, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відкрито розділ на квартиру [ADDRESS], і, одночасно, заявник має розпорядження про виключення з переліку об'єктів комунальної власності одноквартирного житлового будинку за цією ж адресою. Позивач вимушений звернутися до суду із цим позовом, оскільки іншого шляху для оформлення прав на вказаний будинок не існує. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечувала. Свої заперечення обгрунтувала тим, що, на земельній ділянці, на якій розташований будинок, в наявності самочинно побудовані прибудови та споруди, позивач не оформив право користування земельною ділянкою. Крім того, позивач не може отримати у спадщину частину будинку після смерті своєї матері, оскільки за життя право власності матері на будинок не було зареєстровано. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що спірним є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: місто Харків, вулиця Службова, буд. 7, загальною площею - 71,7 кв. м., житловою площею - 39,7 кв. м. Вказаний будинок є одноквартирним, загальна та житлова площа квартири та будинку співпадають. [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 29 травня 1998 року, реєстраційний №6-98-92184 Ц1, виданого 29 травня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про комунальну власність м. Харкова" від 17.04.2013 року №1110/13, одноквартирний житловий будинок по вул. Службовій, 7 виключено з комунальної власності м. Харкова. На підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 05 березня 2013 року №268 одноквартирний житловий будинок по вул. Службовій, 7 виключено з основних фондів КП "Жилкомсервіс". [PERSON] приймання-передачі від 05 березня 2013 року директор КП "Жилкомсервіс" [PERSON] передав, а представник [PERSON] прийняв одноквартирний житловий будинок по вул. Службовій, 7. Як випливає з листа КП "Харківське міське БТІ" № 1102685 від 16.11.2015 р. (з додатками), згідно матеріалів квартальної зйомки земельна ділянка за адресою: м. Харків, вул. Службова, 7 , розташована у кварталі №2226, який зареєстровано згідно рішення РВК Жовтневої райради від 09.08.1956 р. №126-2. Довідкою КП "Харківське міське БТІ" №1100830 від 15.07.2015 р. підтверджено, що на момент обстеження, а саме 02 липня 2015 року , квартира №1 в місті Харкові по вул. Службовій, 7, відповідає наступним характеристикам: загальна площа 71,7 кв.м., житлова площа 39,7 кв.м., приміщення, які побудовано (переплановано/реконструйовано) самочинно відсутні , у зв'язку зі зміною методології обліку площ загальна площа складає 71,7 кв.м. [PERSON] рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26266180 від 18 листопада 2015 року, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON], [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Службова, 7. Підставою відмови зазначено те, що згідно інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вбачається, що 27.08.2015 року приватним нотаріусом відкрито розділ на квартиру [ADDRESS], одночасно заявник вже мав розпорядження Управління комунального майна та приватизації від 05.03.2013 року за №268 про виключення з переліку об'єктів комунальної власності одноквартирного житлового будинку та Додаток 3 до рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про комунальну власність м. Харкова від 17.04.2013 року №1110/13 щодо переліку об'єктів, виключених з комунальної власності. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. [PERSON] вимогами ч. 2 ст. 10 вказаного Закону власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. [PERSON] зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання ( ст. 380 ЦК України). Частиною 1 ст. 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] правилами ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, такі об'єкти нерухомого майна як квартира і житловий будинок з прибудинковими будівлями та спорудами (садиба) співвідносяться наступним чином. Квартира є частиною житлового будинку. Квартира складається з житлових та допоміжних приміщень, які, у свою чергу, складаються зі стін, підлоги, стелі, вікон та дверей. У житловому будинку крім вказаних елементів є ще дах, можуть бути підвал, льох, веранда, тамбур, ганок, мансарда та інше. Садиба передбачає наявність крім самого будинку права власності або користування конкретною земельною ділянкою, на якій розташований цей будинок, а також наявність будівель, споруд та комунікацій, які призначені для обслуговування будинку. Таким чином, одноквартирний будинок - це житловий будинок для проживання однієї сім'ї, який відповідає визначенню як "садиба", або "садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами". Господарські будівлі та споруди, що розташовані на земельній ділянці, на якій розташований сам будинок, пов'язані з будинком спільним призначенням, призначені для його обслуговування, а тому відповідно до вимог ст. 186 ЦК України є приналежністю будинку як головної речі. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. З розяснень, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" випливає, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. [PERSON] ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Аналізуючи вищевикладені норми права в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що при отриманні права власності на квартиру в одноквартирному будинку в процесі приватизації [PERSON] та [PERSON] отримали у власність вказаний житловий будинок в цілому, а також всі прибудинкові споруди, які призначені для його обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). [PERSON] ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Оскільки земельна ділянка за адресою: м. Харків, вул. Службова, 7, закріплена за житловим будинком згідно рішення РВК Жовтневої райради від 09.08.1956 р. №126-2, тобто у відповідності до діючого на той час законодавства, при переході права власності на будинок до [PERSON] та [PERSON] до них також перейшло право користування вказаною земельною ділянкою. 27 серпня 2015 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за реєстраційний №3646 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 20.02.2015 р. Спадщина складається з 1/2 частки у праві спільної сумісної власності у квартири [ADDRESS], житловою площею 39,7 кв. м., загальною площею 71,7 кв.м. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приймаючи до уваги, що [PERSON] отримав у спадщину після смерті своєї матері 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], є єдиним спадкоємцем померлої, то він також отримав усі інші права, які належали спадкодавцю, зокрема право власності на житловий будинок з прибудинковими спорудами за вказаною адресою та з правом користування земельною ділянкою, на якій цей будинок розташований. Суд вважає необґрунтованими заперечення представника відповідача про наявність у спірному будинку самочинно побудованих приміщень.Такі ствердження не підтверджуються доказами та спростовуються відомостями, які знаходяться у технічному паспорті на вказаний будинок, виготовлений КП "Харківське міське БТІ" 28.11.2013 року. У технічному паспорті відсутні записи та позначення самочинно побудованих приміщень. З довідки КП "Харківське міське БТІ" №1100830 від 15.07.2015 року вбачається, що відсутні самочинно побудовані (переплановані/реконструйовані) приміщення. Посилання відповідача на те, що позивачем не отримано право користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок, спростовуються відомостями, що знаходяться в листі КП "Харківське міське БТІ" № 1102685 від 16.11.2015 р. (з додатками) про те, що вказана земельна ділянка зареєстрована згідно рішення РВК Жовтневої райради від 09.08.1956 р. №126-2. Ствердження щодо неможливості отримати у спадщину вказаний будинок після своєї матері, оскільки за життя право власності матері на будинок не було зареєстровано, не можуть бути прийняті судом з огляду на те, що мати позивача [PERSON] отримала разом з позивачем право спільної сумісної власності на спірний будинок за життя, але не могла його оформити та зареєструвати в позасудовому порядку. Тому її права на будинок у повному обсязі перейшли до її сина в порядку спадкування, в тому числі право власності на 1/2 частину будинку з прибудинковими спорудами та з правом користування земельною ділянкою у відповідній частині. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на зазначені обставини суд приходить до висновку, що у позивача відсутній позасудовий порядок оформлення його прав на спірний житловий будинок, а тому за ним необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок. На підставі викладеного і

Outcome: approved