Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом про стягнення заборгованості з нарахованої та не виплаченої державної пенсії по інвалідності. Свої вимоги позивач мотивував тим, що в 2014 році на підставі розпорядження на виконання вимог постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.09.2014 по справі №524/6104/14-а відповідачем було проведено перерахунок його пенсії за період з 04.01.2014 по 02.08.2014 та нараховано 35951,60 грн. Вказані кошти виплачені не були. Вважає, що вказана сума є збитками, які підлягають стягненню з відповідача. Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь 35951,60 грн, що становить суму заборгованості з нарахованої, але не виплаченої йому пенсії за період з 04.01.2014 по 02.08.2014. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача, Шелих В.І., проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях. Зазначив, що позивачем не доведено наявність шкоди заподіяної йому Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, а також вини відповідача. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правові відповідальність не настає. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на пільги і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримує пенсію як інвалід ІІ групи відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.09.2014 по справі №524/6104/14 із врахуванням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 ЗУ "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи і з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 04.01.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням фактично виплачених сум та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 ЗУ "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 04.01.2014 року по 02.08.2014 з урахуванням фактично виплачених сум. На виконання постанови 20 січня 2015 року видано виконавчий лист. Згідно відповіді Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.06.2017 за №80/м-14, доплата за перерахунком, здійсненим на підставі постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.09.2014 по справі №524/6104/14 із врахуванням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014, в сумі 35951,60 грн нарахована, але не виплачена через відсутність державного фінансування вказаних виплат. Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. В ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. На думку суду, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували заподіяння позивачу діями відповідача матеріальної шкоди, оскільки, на переконання суду, нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії у розмірі 35951,60 грн за своєю правовою природою, підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови суду і не може вважатись збитками, в розумінні ст.22 ЦК України. Крім того, суд вважає, що застосування ст.46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не можливе до даних спірних правовідносин, оскільки предметом розгляду цієї справи не є сума недоотриманого підвищення до пенсії. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed