Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що є співвласником даної квартири, однак не має можливості проживати у ній разом із сином [PERSON], 2010 року народження, та дружиною [PERSON], оскільки не може дійти згоди щодо користування житлом із рештою співвласниками квартири - відповідачами по справі. Просить виділити йому у користування кімнату площею 16кв.м. та прилеглий балкон, відповідачам - житлові кімнати площами 11,8кв.м. та 9,8кв.м., та лоджію а решту приміщень залишити у спільному користуванні. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Відповідачі у судому засіданні проти задоволення позову заперечили. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи з наступного. Сторонам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 03.12.1996 року міським бюро технічної інвентаризації. Встановлено, що спірна квартира, житловою площею 37,6кв.м., складається із 3-х ізольованих кімнат площами 16 кв.м., 11,8 кв.м та 9,8 кв.м, в ній наявне все інженерне обладнання. В квартирі зареєстровані сторони по справі, а також [PERSON], [PERSON], що стверджується довідкою ТОВ "Коменерго-Тернопіль-3" від 10.04.2014 року №782. Згідно довідки №69 від 04.09.2013 року Тернопільського обласного центру соціально-психологічної допомоги "Родина", [PERSON], його дружина [PERSON] та син [PERSON], 2010 року народження, тимчасово з 02.08.2013 року проживають за адресою: [ADDRESS] ТОЦСПД "Родина". Згідно ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані, вони регулюються тими правовими нормами, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія права). Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.ч.1,2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як вказав Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Згідно підпункту 1 п. 13. "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470 на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами. Відповідно до Постанови виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок від 10.01.1985 року №2 «Про правила обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов та надання їм жилих приміщень…», на квартирний облік при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради зараховуються потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які зареєстровані та постійно проживають в місті Тернополі останніх три роки, а особи які мають право на забезпечення житлом в пільговому порядку при наявності реєстрації в місті, та житлова площа яких менша 6 кв.м. на 1 зареєстрованого. Відповідно до роз'яснень, даних у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" N 2 від 12.04.1985 року, суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. За таких обставин, враховуючи, що визначення порядку користування квартирою згідно запропонованого позивачем варіанту і виділення йому у користування однієї кімнати площею 16кв.м., де він бажає проживати із дружиною та дитиною, призведе до штучного погіршення житлових умов позивача, та погіршення житлових умов осіб що проживають у квартирі у зв'язку із недостатністю її площі, що припадає на одну особу (21,6кв.м. на чотирьох осіб - 5,4кв.м.), суд приходить до переконання, що у задоволенні позову про встановлення порядку користування житловим приміщенням слід відмовити. Позивачу слід врахувати, що правовідносини щодо встановлення порядку користування житлом не впливають на зміст права власності, він вправі користуватися належною йому на праві спільної сумісної власності квартирою та у разі наявності перешкод зі сторони відповідачів не позбавлений можливості звернутися до суду із вимогами про їх усунення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed