Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства " ДТЕК Дніпровські електромережі" про захист прав споживача та просить суд дії відповідача, які виразилися в необґрунтованій відмові укласти з ним договір підключення та постачання електричної енергії в квартиру [ADDRESS], визнати неправомірними та такими, що порушили права споживача. Зобов'язати відповідача укласти з ним договір на постачання електричної енергії та підключити електроенергію у вказану квартиру. Стягнути з відповідача 2500 гривень, витрачених на правову допомогу, та остаточно визначивши суму витрат у розмірі 4760 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до рішення виконавчого комітету №16 від 24.03.2016 року, позивачу був виданий ордер на вселення в квартиру [ADDRESS]. 19.04.2016 року за вказаною адресою позивач був зареєстрований. Після особистих звернень до відповідача про укладення договору, в усній формі було відмовлено, у зв'язку з тим, що за вказаною адресою є заборгованість. 19.09.2017 року звернувся з письмовою заявою про укладання договору з доданими додатками: копія паспорта, ордера, довідка НОВАКОМ від 15.09.2017 року. Але відповідачем було відмовлено, з причин відсутності договору найма жилого приміщення. 27.12.2017 позивач повторно звернувся до відповідача, додавши до пакету документів копію договору найму жилого приміщення від 01.12.2017, а 12.01.2018 - отримав лист-відповідь, яким було роз'яснено про обов'язковість його звернення до КМЦОК з заявою про приєднання належної йому електроустановки, тому як, відповідно до п.1.13 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17.01.2013 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 8 лютого 2013 за №236/22768/далі Правил/, строк резервування потужності відбувається до 180 календарних днів. Оскільки термін фактичного від'єднання електроустановки його квартири складає більш ніж 3168 днів, йому слід звернутися до вказаною організації, яка надає послуги з приєднання в порядку, визначеному Правилами. 09.02.2018, виконуючи вищевказані вимоги звернувся з відповідною заявою до відповідача, але йому в усній формі було відмовлено у реєстрації заяви та запропоновано додати до заяви додаткові документи, план розташування електроустановки, із зазначенням місця розташування електроустановки, прогнозованої точки приєднання та копію будівельного паспорту для новобудов, містобудівні умови, при цьому було наголошено, що у разі погашення ним заборгованості попереднього наймача квартири, відповідач самостійно здійсне підключення електроенергії. Вважає дії відповідача у відмові укладання з ним договору та підключення до електричних мереж неправомірними, такими, що порушують його права як споживача. Ухвалою суду від 16.04.2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому визнають обставини в частині звернення позивача 27.12.2018 з заявою про укладання договору на електропостачання та наданим йому відповідним листом - відповіддю, яким було роз'яснено відповідно до п.1.13, 2.1.1 Правил, щодо підстав та порядку приєднання електроустановок до електроенергії. Заперечують обставини щодо звернення відповідача 09.02.2018 з заявою відповідно до додатку №2 Правил, тому як такої заяви вони не отримували. Представник позивача адвокат [PERSON] надав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що позивач звернувся до відповідача для укладання договору на постачання та підключення електроенергії відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2000 р. N 1607, абзац третій пункту 3 зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2006 р. N 4 /далі ПКЕЕН/, тому посилання відповідача на Правила приєднання електроустановок до електричних мереж є безпідставними, тому як вказані правила регулюють відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж. Представник позивача в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на заявлених позовних вимогах наполягають. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, доповнивши, що положення п.1.13, 2.1.1 Правил поширюються на спірні правовідносини, тому як у даному випадку були здійсненні технічні заходи щодо відключення та фактичного від'єднання електроустановок від електричних мереж, тому як термін резервування потужності за об'єктом сплив. 21.09.2018 представник надала суду заяву про проведення судових дебатів у її відсутності. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, судом встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач 27.12.2017 звернувся до відповідача з заявою про укладання договору на підключення та постачання електричної енергії в квартиру [ADDRESS], яка належить йому по праву користування на підставі ордеру та договору найму вказаного житлового приміщення, надавши всі необхідні документи (а.с.5,6). 12.01.2018 позивач отримав лист - відповідь, в якому зазначається, про необхідність його звернення до КМЦОК з заявою про приєднання електроустановки, тому як, відповідно до п.1.13 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, строк резервування потужності відбувається до 180 календарних днів. Оскільки термін фактичного від'єднання електроустановки його квартири складає більш ніж 3168 днів, слід звертатися до вказаної організації, яка надає послуги з приєднання в порядку, визначеному п. 1.13, п.2.1.1 Правил(а.с.11). Відповідно до п.3 ПКЕЕН зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №591, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється, згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1). Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. Згідно з п.7 ПКЕЕН, для споживання електричної енергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника, для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, посилається на невиконання позивачем при укладанні договору на постачання та підключення електричної енергії, обов'язкових для сторін умов, закріплених у п. 2.1.1. Правил, якими передбачено подання замовником до електропередавальної організації заяви про приєднання електроустановки певної потужності, відповідно до додатка №2 до цих Правил, необхідних документів та оплату замовником електропередавальній організації вартості приєднання відповідно до умов договору, тому як на позивача покладається обов'язок такого звернення, у зв'язку з тим, що термін відключення та фактичне від'єднання електроустановки належної позивачу квартири перевищує більш ніж 180 календарних днів. Відповідно до п.1.13 Правил, у разі розірвання договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) та, як наслідок, здійснення електропередавальною організацією технічних заходів щодо відключення та фактичного від'єднання електроустановок (об'єкта в цілому) від електричних мереж резервування потужності за таким об'єктом відбувається впродовж 180 (ста вісімдесяти) календарних днів (від дати розірвання договору). У разі звернення іншого замовника (нового власника електроустановки (об'єкта)) після розірвання договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) із попереднім власником та здійснення електропередавальною організацією технічних заходів щодо відключення та фактичного від'єднання електроустановок (об'єкта) від електричних мереж після 180 (ста вісімдесяти) календарних днів від дати розірвання відповідного договору електропередавальна організація надає послугу з приєднання в порядку, визначеному цими Правилами. Але суд з доводами відповідача не погоджується, тому як зазначені Правила регулюють правовідносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж. Крім цього, пунктом 1.2 цих Правилах визначені терміни, які вживаються в таких значеннях: підключення - виконання комплексу організаційно-технічних заходів з первинної подачі напруги в точці приєднання на контактні з'єднання електричних мереж електропередавальної організації та замовника (споживача); приєднання електроустановки (далі - приєднання) - надання електропередавальною організацією послуги замовнику зі створення технічної можливості для передачі (прийняття) у місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності. Також суб'єктом правовідносин, відповідно до Правил, на які посилається відповідач, як на правову підставу відмови позивачу у позові, є замовник - фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цими Правилами, повідомила електропередавальній організації про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є користувачем квартири в багатоквартирному будинку, де підключення відбувається як виконання операції з комутації, для забезпечення постачання електричної енергії споживачу, відповідно до п.2. ПКЕЕН, а не як комплекс організаційно - технічних заході з первинної подачі напруги, тому як належна позивачу квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, який вже приєднаний до електричних мереж, і не є новобудовою, тому позивач у даному випадку вважається споживачем електричної енергії відповідно до ПКЕЕН, якими і регулюються відповідні спірні правовідносини та які відповідачем було порушено (п.3, п.7 ПКЕЕН). У зв'язку з вище наведеним, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у здійснені дій, щодо укладання договору про постачання енергії з посиланням на необхідність укладання додаткового договору про приєднання електроустановки, не ґрунтується на вимогах закону, обмежує право позивача [PERSON] на користування належною йому квартирою, тому, відповідно до п.3 ПКЕЕ, в якому закріплено обов'язок енергопостачальника, та п.7 ПКЕЕН, слід зобов'язати відповідача укласти угоду з позивачем на постачання електричної енергії. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При стягненні витрат на правову допомогу, слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191 - VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах ". Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, що міститься в п.48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, подання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У акті прийому-здачі наданих послуг за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 28.03.2018р., укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], вказано які дії по даній справі були проведені адвокатом, що узгоджується з вимогами Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191 - VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Позивачем надано квитанцію про оплату послуг адвоката за договором від 28.03.2018р. у розмірі 4 760 грн, тобто документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу. З огляду на викладене, судові витрати у розмірі 4 760, грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору, тому необхідно стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь Держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved