Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що 20.12.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу "Ваш Різдвяний" №2630/25/147647 в іноземній валюті (доларах США) на суму 21000 доларів США на строк в 121 день до 20 квітня 2014 року з помісячною виплатою відсотків. В той же день позивачем на виконання умов договору було внесено через касу банку відповідну суму валюти готівкою на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER], що підтверджується касовою квитанцією №5798. 25.01.2014 року він звернувся до відповідача з заявою про дострокове повернення вкладу в день 31.01.2014 року в порядку, передбаченому п.п.4.2.1., 2.6.3, 2.6.4., 2.6.5. Договору, в чому йому було відмовлено, а заяву залишено без реагування. В подальшому він в своїх заявах та претензіях повторно та неодноразово звертався до відповідача з аналогічними вимогами - 19.02.2014, 18.03.2014 року, 28.03.2014 року, а також 06.03.2014 року звернувся до відповідача з заявою про надання інформації щодо встановлених обмежень на видачу коштів клієнтів, проте всі ці звернення були фактично проігноровані відповідачем, вклад повернутий не був, лише в квітні 2014 року відповідач надіслав позивачеві однакові за змістом листи, які по суті є відписками. Позивач зазначає, що 21.04.2014 року відповідач повторно відмовився повернути йому вклад через касу, що передбачено п.1.7. договору. За таких обставин він був змушений перерахувати суму вкладу на поточний рахунок та в подальшому 22.04.2014 року звернутися до відповідача з заявою про переказ коштів безготівковим шляхом до інших банків. З метою виконання його заяви про переказ коштів безготівковим шляхом до інших банків 23.04.2014 року було оформлене Платіжне доручення №1 від 23.04.2014 року на суму 6800 доларів США на рахунок позивача у ПАТ "Дельта Банк" та Платіжне доручення №3 від 23.04.2014 року на суму 7000,00 доларів США на його рахунок у ПАТ "Сбербанк Росії", за що було сплачено відповідні комісії. Решта вкладу в сумі 7200,00 доларів США була виплачена відповідачем позивачеві в період з 23.04.2014 по 06.05.2014 року в декілька прийомів, а саме - 23.04.2014 року сплачено 200 доларів США, 24.04.2014 року сплачено 1317 доларів США, 25.04.2014 року сплачено 1300 доларів США, 28.04.2014 року сплачено 1320 доларів США, 29.04.2014 року сплачено 1314 доларів США, 30.04.2014 року сплачено 749 доларів США, 06.05.2014 року сплачено 1000 доларів США. Для того, щоб отримати ці кошти він повинен був сплатити відповідачеві комісію за видачу готівкових коштів через касу, не зважаючи на те, що саме такий спосіб повернення вкладу передбачено п.1.7. договору і ним не передбачено будь-яких комісійних утримань. На день звернення до суду з позовом платіжні доручення №1 від 23.04.2014 року на суму 6800 доларів США та №3 від 23.04.2014 року на суму 7000 доларів США наразі відповідачем не виконані, відповідні суми коштів в інші банки не переказані, відповідач продовжує утримувати проти волі позивача неповернуту частину суми вкладу у розмірі 13800 доларів США, розпоряджується та користується вкладом на власний розсуд, чим порушує його права. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь - суму депозитного вкладу у розмірі 13 800,00 доларів США, суму нарахованих, але не сплачених відсотків у розмірі 3,68 доларів США, проценти за користування грошовими кошти у розмірі 215,51 доларів США, 3% річних як міру майнової відповідальності за прострочення зобов"язання в розмірі 199,28 доларів США, пеню за прострочення доручень на виконання переказів коштів до інших банків у розмірі 717,60 доларів США, суму пені за порушення договору у розмірі 73 368 доларів США, суму упущеної вигоди в розмірі 52,21 доларів США, суму комісії за перекази, які не були виконані у розмірі 1 349,70 грн., суму неправомірно утриманої комісії за видачу готівки у розмірі 656,32 грн., компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Позивач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлбених законом. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.629 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов"язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржникё який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У відповідності до ч.1 ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного утримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Відповідно до ч.2, 4 ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, за винятком випадків, встановлених законом. Згідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" банк, внесений до відповідного реєстру в установленому законом порядку є фінансовою установою, що відповідно до закону надає споживачам одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов"язані з наданням фінансових послуг. Законом України "Про захист права споживачів" регулюються відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства. Вказаним Законом споживачеві гарантується компенсація витрат, понесених у зв"язку з неякісними послугами. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про захист права споживачів" у разіё якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Як зазначено в абзаці першому ст.8.4. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Згідно з абз. першим ст.32.2. цього Закону у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов"язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1% суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10% суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено у судовому засіданні, 20.12.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір акційного строкового банківського вкладу №2630/25/147647 "Ваш Різдвяний" в іноземній валюті (доларах США) на суму 21000 доларів США на строк в 121 день до 20 квітня 2014 року з помісячною виплатою відсотків. В той же день позивачем на виконання умов договору було внесено через касу банку відповідну суму валюти готівкою на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER], що підтверджується касовою квитанцією №5798. Відповідно до п.6.1. Договору, цей Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань за договором. Відповідно до п.4.3.2. Договору банк зобов"язаний повернути вклад вкладникові у повному обсязі на вимогу вкладника, на умовах та в строки, що встановлені договором. Згідно до п.4.2.2. Договору вкладник має право розпоряджатися коштами на рахунку в порядку та на умовах, встановлених Договором та чинним законодавством України, включаючи нормативно-правові акти НБУ. Відповідно до п.5.1. Договору сторони - банк та вкладник несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов"язків у відповідності до вимог чинного законодавства України та умов Договору. 25.01.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове повернення вкладу в день 31.01.2014 року в порядку, передбаченому п.п.4.2.1., 2.6.3, 2.6.4., 2.6.5. Договору, в чому йому було відмовлено, а заяву залишено без реагування. В подальшому позивач в своїх заявах та претензіях повторно та неодноразово звертався до відповідача з аналогічними вимогами - 19.02.2014, 18.03.2014 року, 28.03.2014 року. Крім того, 06.03.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації щодо встановлених відповідачем обмежень на видачу коштів клієнтів, проте відповіді на звернення надані не були, вклад повернутий позивачеві не був, лише в квітні 2014 року відповідач надіслав позивачеві листи з повідомленням про неможливість видачі вкладів. 21.04.2014 року відповідач повторно відмовив позивачеві у поверненні йому вкладу через касу, що передбачено п.1.7. договору. За таких обставин позивач був змушений перерахувати суму вкладу на поточний рахунок та в подальшому 22.04.2014 року звернутися до відповідача з заявою про переказ коштів безготівковим шляхом до інших банків. З метою виконання вказаної заяви про переказ коштів безготівковим шляхом до інших банків, 23.04.2014 року було оформлене Платіжне доручення №1 від 23.04.2014 року на суму 6800 доларів США на рахунок позивача у ПАТ "Дельта Банк" та Платіжне доручення №3 від 23.04.2014 року на суму 7000,00 доларів США на рахунок позивача у ПАТ "Сбербанк Росії", за що ним було сплачено відповідні комісії. Решта вкладу в сумі 7200,00 доларів США була виплачена відповідачем позивачеві в період з 23.04.2014 по 06.05.2014 року в декілька прийомів, а саме - 23.04.2014 року сплачено 200 доларів США, 24.04.2014 року сплачено 1317 доларів США, 25.04.2014 року сплачено 1300 доларів США, 28.04.2014 року сплачено 1320 доларів США, 29.04.2014 року сплачено 1314 доларів США, 30.04.2014 року сплачено 749 доларів США, 06.05.2014 року сплачено 1000 доларів США. Для того, щоб отримати ці кошти позивачем була сплачена відповідачеві комісія за видачу готівкових коштів через касу, зважаючи на те, що саме такий спосіб повернення вкладу передбачено п.1.7. договору і ним не передбачено будь-яких комісійних утримань. Встановлено, що на день звернення позивача до суду з даним позовом платіжні доручення №1 від 23.04.2014 року на суму 6800 доларів США та №3 від 23.04.2014 року на суму 7000 доларів США відповідачем не виконані, відповідні суми коштів в інші банки не переказані, відповідач продовжує утримувати неповернуту частину суми вкладу у розмірі 13800 доларів США, розпоряджується та користується вкладом на власний розсуд, що не було спростовано відповідачем. Таким чином, судом встановлено, що сума депозитного вкладу, яка не повернута позивачеві відповідачем складає 13 800,00 доларів США і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.Сума нарахованих, але не сплачених відсотків за Договором на час подання позову складає 3,68 доларів США і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків за користування коштами, що передбачено ст.ст.1061, 1070, 1073 ЦК України, з урахуванням ст.11 ЦПК України, у розмірі 215,51 доларів США (13 800,00 доларів США х10%/100х57/365=215,51 доларів США), виходячи з тогоё що сума основного боргу 13800,00 доларів США утримується відповідачем з 20.04.2014 року, отже сплаті підлягають відсотки на цю суму за користування коштами з дня, наступного за днем 20.04.2014 року, за ставкою, визначеною п.1.2.4. Договору, що становить 10% річних. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти за прострочення виконання грошового зобов"язання в розмірі 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК Україниё що складає 199,28 доларів США, зважаючи на наступне. Сума вкладу 21000 доларів США утримувалася відповідачем з дня, наступного за днем витребування вкладу 31.01.2014 року до дня закінчення строку вкладу 20.04.2014 року, а всього 78 днів: 21000,00 доларів США х 3%/100х78/365=134,63 доларів США. В подальшому сума 13800,00 доларів США продовжує утримуватися відповідачем з дня, наступного за днем закінчення вкладу 20.04.2014 року та продовжує утримуватися 57 днів і становить: 13800 доларів США х 3%/100х57/365=64,65 доларів США. Всього нарахування відповідальності банку, передбачене ч.2 ст.625 ЦК України, становить на день подання позову 199,28 доларів США (134,63 доларів США + 64,65 доларів США) і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням ст.11 ЦПК України. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за порушення строків переказу у відповідності ст.32.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" в сумі 717,60 доларів США (6800,00 + 7000,00) х 0,1%/100х52), виходячи з того, що перекази суми 6800 доларів США на рахунок позивача в ПАТ "Дельта Банк", суми 7000,00 доларів США на рахунок позивача в ПАТ "Сбербанк Росії" не виконуються відповідачем з дня оформлення обох доручень на переказ 23.04.2014 року. Нарахування пені 0,1% в день починається з четвертого дня з дня прийняття доручення - 26.04.2014 року та на день подання позову складає 52 дня. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за порушення умов договору, що передбачено ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" в розмірі 3% за кожний день порушення, що становить 73 368 доларів США (49 770 доларів США + 23 598,00 доларів США), виходячи з наступного. Сума вкладу 21000,00 доларів США утримувалась відповідачем з дня, наступного за днем витребування позивачем вкладу 31.01.2014 року до закінчення строку вкладу 20.04.2014 року, а всього 78 днів (21000,00 доларів США х 3%/100х78=49140 доларів США). В подальшому сума 13 800,00 доларів США утримується відповідачем з дня, наступного за днем закінчення строку вкладу 20.04.2014 року та продовжує утримуватися 57 днів, тому на день позивача до суду з позовом, з урахуванням ст.11 ЦПК України, пеня становить 23 598,00 доларів США (13800,00 доларів США х 3%/100х57=23 598,00 доларів США), а всього пеня становить 73 368,00 доларів США. Відповідно до ст.22 ЦК України особаё якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як встановлено судом, позивач 23.04.2014 року надав два платіжні доручення відповідачеві: на переказ суми 6800,00 доларів США на рахунок позивача в ПАТ "Дельта Банк", а також на переказ суми 7000,00 доларів США на рахунок позивача в ПАТ "Сбербанк Росії". У разі виконання відповідачем вказаних доручень у строкё передбачений ст.8.4. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", позивач отримав би процентний дохід за рахунками в цих банках. Відповідно до договорів банківського рахунка та чинних тарифів за цими рахунками, процентний дохід за рахунками позивача в ПАТ "Дельта Банк" становить 5,5% річних, а за рахунком позивача в АТ "Сбербанк Росії" - 4,5% річних. Таким чиномё у разі виконання в триденний строк переказу на суму 6800,00 доларів США на рахунок позивача в ПАТ "Дельта Банк", оформлений 23.04.2014 року, то 26.04.2014 року суму було б зараховано на рахунок № [NUMBER] тарифного пакету "Ощадна картка №1 Debit", а з 27.04.2014 року мало початися нарахування відсотків за розрахунком. Таким чином, на день звернення позивача до суду упущена вигода за 51 день за цим рахунком склала 52,26 доларів США (6 800,00 доларів ША х 5,5%/100х51/365). Також, у разі переказу на суму 7000,00 грн. на рахунок позивача у АТ "Сбербанк Росії", який оформлено 23.04.2014 року, протягом трьох днів, 26.04.2014 року цю суму було б зараховано на поточний рахунок [NUMBER]. Починаючи з 03.06.2014 року цю суму на підставі заяви-доручення №7869389/99/1 від 02.06.2014 року було б перераховано на рахунок "Ощадний" [NUMBER], а з 04.06.2014 року почалося б нарахування процентів за рахунком. На день подання позову упущена вигода становить: 7000,00 доларів США х 4,5%/100х13/365=11,22 доларів США, що разом становить 52,21 доларів США. Суд також вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення комісії за здійснення переказів у сумі 1349,70 грн. Зважаючи на те, що перекази суми 6800 доларів США на рахунок позивача в ПАТ "Дельта Банк" та суми 7000,00 грн. на рахунок позивача в АТ "Сбербанк Росії" відповідачем не виконані, то комісійна винагорода, сплачена за цю послугу позивачем в розмірі 1349,70 грн. (674,85 грн. + 674,85 грн.), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів - повернення комісії за видачу готівкових коштів через касу у сумі 656,32 грн. Встановлено, що для отримання у відповідача частини вкладу позивачем було сплачено відповідачеві комісію за видачу готівкових коштів через касу у розмірі 18,00 грн., 119,95 грн., 118,40 грн., 119,93 грн., 119,92 грн., 68,36 грн., 91,76 грн., а всього 656,32 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Разом з цим, п.1.7. Договору банківського вкладу передбачений саме такий спосіб повернення вкладу - готівкою через касу, і утримання за це будь-яких комісійних утримань не передбачено. Таким чином, з огляду на вище встановлені судом обставини та положення чинного законодавства, що регулює зазначені правовідносини, зважаючи на вимоги ст.11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справу у межах позовних вимог, з урахуванням наданих доказів, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача - суми депозитного вкладу у розмірі 13 800,00 доларів США, суми нарахованих, але не сплачених відсотків у розмірі 3,68 доларів США, процентів за користування грошовими коштами у розмірі 215,51 доларів США, 3% річних за прострочення зобов"язання в розмірі 199,28 доларів США, пеню за прострочення доручень на виконання переказів коштів до інших банків у розмірі 717,70 доларів США, суму пені за порушення договору у розмірі 73 368,00 доларів США, суму упущеної вигоди в розмірі 52,21 доларів США, суму комісії за перекази, які не були виконані у розмірі 1 349,70 грн., суму неправомірно утриманої комісії за видачу готівки у розмірі 656,32 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів проти зазначених позовних вимог відповідач суду не надав. Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.2. моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03,1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як вбачається з роз»яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного Договору банківського вкладу регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Будь-яких доказів того, що не поверненням відповідачем позивачу грошових коштів по зазначеному договору, неналежним його виконанням створена ситуація, яка могла стати чи стала небезпечною для його життя і здоров"я, суду позивачем не надано, тому його вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, умовами зазначеного Договору банківського вкладу відшкодування моральної шкоди у разі порушення виконання його умов не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі у сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial