Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

у липні 2018 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" та КП "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" в особі Комунального концерну "Центр комунального сервісу" звернулися у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що КП "ЖЕО-103 Голосіївського району" створене рішенням 11 сесії 2 скликання Голосіївської районної в м. Києві Ради від 25 листопада 2004 року № 30/07 на підставі рішення Київської міської ради від 31 березня 2011 р. № 102/5489. Відповідно до п. 2.2 Статуту основними напрямками діяльності підприємства є утримання та експлуатація житлового і нежитлового фонду на підставі замовлення, забезпечення необхідного рівня та якості надання послуг населенню, збирання квартирної плати (плати за утримання житла), плати за комунальні послуги, плати за обслуговування внутрішньо-буинкових мереж, частини у спільних витратах по утриманню будинку з власників нежитлових приміщень та інших приміщень. Відповідач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 липня 2005 року є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], проживає в даній квартирі і користуються послугами позивача, проте не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. Між позивачами та відповідачем [PERSON] 22 вересня 2016 року було укладено типовий договір № 71 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до п. 1 якого відповідач визнав свої зобов"язання перед кредитором, що виникли у зв"язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті житлово-комунальні послуги, що утворилась станом на 01 вересня 2016 року на суму 3 305 грн. 38 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість перед КП "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" в особі Комунального концерну "Центр комунального сервісу" за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2015 року складає 2 858 грн. 96 коп., з яких основна сума заборгованості 2 061 грн. 54 коп., інфляційні нарахування складають 760 грн. 86 коп., 3% річних складає 36,56 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" за період з 01 травня 2015 року по 31 січня 2018 року складає 4 469 грн. 28 коп., з яких основна сума заборгованості 3 767 грн. 94 коп., інфляційні нарахування 568 грн. 22 коп., 3% річних 133,12 грн. Просять стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. У судовому засіданні представники позивачів підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд за згодою представників позивачів ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 липня 2005 року відділом приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 19) Відповідач зареєстрований у цій квартирі. (а.с. 35) Між позивачами та відповідачем [PERSON] 22 вересня 2016 року було укладено типовий договір № 71 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до п. 1 якого відповідач визнав свої зобов"язання перед кредитором, що виникли у зв"язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті житлово-комунальні послуги, що утворилась станом на 01 вересня 2016 року на суму 3 305 грн. 38 коп. Позивач КП "Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району" в особі Комунального концерну "Центр комунального сервісу" звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2015 року у розмірі 2 858 грн. 96 коп., з яких основна сума заборгованості 2 061 грн. 54 коп., інфляційні нарахування складають 760 грн. 86 коп., 3% річних складає 36,56 грн. Позивач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 травня 2015 року по 31 січня 2018 рокуу розмірі 4 469 грн. 28 коп., з яких основна сума заборгованості 3 767 грн. 94 коп., інфляційні нарахування 568 грн. 22 коп., 3% річних 133,12 грн. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Позивачі посилаються на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідач належним чином не виконує зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачами було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачами надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачами, що підтверджується наданими суду розрахунками. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. На підтвердження своїх доводів позивачі надають суду розрахунки заборгованості (а.с. 23). Оцінивши надані позивачами розрахунки боргу, суд вважає, що позивачі обґрунтовано нарахували зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат та 3 % річних. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1 762 грн. судового збору.

Outcome: approved