Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрющенко Л. Р. звернулися до Станично-Луганського суду із позовом до Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрація Щастинського району Луганської області,третя особа [PERSON] , про визначення права власності на приватизацію квартири. 28.04.2021 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 14.06.2021 року від представника позивача до суду було направлене клопотання про заміну первісного відповідача. 14.06.2021 року судом було винесено ухвалу про заміну первісного відповідача належним відповідачем. 14.06.2021 року було закрите підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] та його представника адвоката Андрющенко Ліани Рахманівни до Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області,третя особа [PERSON] про визначення права власності на приватизацію квартири та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в обґрунтування позивних вимог зазначила, що 27.07.1988 року громадянкою [PERSON] було отримано Ордер № 913, виданий виконавчим комітетом Станично-Луганської районної Ради народних депутатів на право заняття житлового приміщення площею 44,21 кв., що складає трикімнатну ізольовану квартиру за адресою [ADDRESS] на сім`ю, що складалась з 4 осіб. Підставою видачі ордеру передувало рішення райвиконкому від 27.07.1988 року. До складу родини, згідно ордеру [PERSON] входили: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] , які з моменту отримання житлового приміщення та по теперішній час постійно мешкають за вказаною адресою, регулярно сплачують комунальні послуги. Усі члени родини офіційно зареєстровані за адресою мешкання, що підтверджується штампом про реєстрацію у громадянському паспорті. 29 листопада 2006 року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , помер батько родини, [PERSON] , [INFO] , про що 05.12.2006 складено відповідний актовий запис №258. 18 листопада 2019 року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , померла мати родини, [PERSON] , [INFO] , про що 18.11.2019 складено відповідний актовий запис №459. Відомо, що за життя [PERSON] не встигла приватизувати квартиру, де мешкала із родиною. Позивач, [PERSON] , маючи намір приватизувати квартиру, в якій вони з [PERSON] зареєстровані та постійно мешкають, звернулись до органу приватизації - Станично- Луганської селищної Ради із заявою про можливість надання дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] . В результаті чого отримали рішення Станично-Луганської селищної Ради шостого скликання шістдесят шостої сесії №66/17 від 23 жовтня 2020 року про відмову в наданні дозволу на приватизацію квартири на підставі статей 1 та 2 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду". Разом із тим запропонували [PERSON] та [PERSON] вирішувати питання у відповідності до ст.8 ЗУ "Про приватизацію державного фонду". Представник позивача зазначає, що будь-яку причину відмови у наданні дозволу на приватизацію квартири, рішенням Станично-Луганської селищної Ради шостого скликання шістдесят шостої сесії №66/17 від 23 жовтня 2020 року, не зазначено. Представник позивача також зазначає, що з`ясовано, що правовідносини житлового найму виникають безпосередньо після вселення осіб в надане житло. З 1988 року і до теперішнього часу власником будинку або його балансоутримувачем не пред`являлись претензії щодо незаконності мешкання у квартирі родини [PERSON] . Правомірність заселення позивачів ніколи не оспорювалось. На теперішній час відомо, що жодного власного житла позивачі не мають. Позивач вважає, що зазначеним вище рішенням Станично-Луганської селищної Ради про відмову в наданні дозволу на приватизацію квартири, порушено належні позивачам конституційні права. Безпідставна відмова у приватизації єдиного житла позивачів є незаконною. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Проти позовних вимог не заперечував Представник відповідача надіслав заяву до суду про розгляд справи без участі представника Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрація Щастинського району Луганської області. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Частиною 1 ст. 5 ЖК УРСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). В судовому засідання встановлено, що 27.07.1988 року громадянкою [PERSON] було отримано Ордер № 913, виданий виконавчим комітетом Станично-Луганської районної Ради народних депутатів на право заняття житлового приміщення площею 44,21 кв., що складає трикімнатну ізольовану квартиру за адресою: [ADDRESS] на сім`ю, що складалась з 4 осіб. Підставою видачі ордеру передувало рішення райвиконкому від 27.07.1988 року. До складу родини, згідно ордеру [PERSON] входили: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 07.07.2020 року Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 258. [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 18.11.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 459. Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 6606, реєстровий № 1/139, замовниками технічної інвентаризації були: [PERSON] , [PERSON] , паспорт виготовлено станом 03.07.2020 року. Згідно копії рішення № 66/17 від 23.10.2020 року, виданого Станично-Луганською селищною радою шостого скликання, шістдесят шоста сесія, про можливість надання дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] в наданні дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] на підставі статей 1 та 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" Згідно з частиною 3 ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Порядок оформлення права власності в порядку приватизації державного житлового фонду визначено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду », приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 345 ЦК України Набуття права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Зазначеними нормами передбачено виникнення права власності в порядку приватизації на об`єкт нерухомості на підставі судового рішення, а тому має законні підстав для задоволення позову.

Outcome: approved