Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У червні 2020 року позивач публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі - ПАТ "НАСК "ОРАНТА") звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. 22 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва передав цивільну справу за позовом ПАТ "НАСК "ОРАНТА" до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. 15 вересня 2020 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва та 17 вересня 2020 року ухвалою судді Андрейчука Т.В. була прийнята до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 лютого 2019 року на вул. Парково-Сирецькій, 3-Б в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , та автомобіля Toyota Aygo, д.р.н. [NUMBER] . Винуватцем пригоди є водій автомобіля Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 03 лютого 2019 року, автомобіль Toyota Aygo, д.р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику вказаного транспортного засобу, склав 7895,15 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час е ксплуатації автомобіля Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ПАТ "НАСК "ОРАНТА", страховик сплатив потерпілій [PERSON] страхове відшкодування у сумі 3512,68 грн. З огляду на те, що водій забезпеченого транспортного засобу самовільно залишив місце пригоди, позивач на підставі пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 3512,68 грн. Відповідач відзив на позовну заяву ПАТ "НАСК "ОРАНТА" до суду не подав. Залучене судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС") пояснення щодо позову ПАТ "НАСК "ОРАНТА" до суду не подало. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за відсутності свого представника. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила, заяву про розгляд справи за відсутності її представника до суду не подала. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Судом з`ясовано, що 17 серпня 2018 року ПАТ "НАСК "ОРАНТА" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7877156, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія автомобіля Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації вказаного транспортного засобу. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 03 лютого 2019 року на вул. Парково-Сирецькій, 3-Б в м. Києві водій автомобіля Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись заднім ходом, скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Toyota Aygo, д.р.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у справі № 761/15287/19 водій автомобіля Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, проте провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу (а. с. 5). У своїй постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 Верховний Суд зазначив, що застосування положень ст. 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 03 лютого 2019 року за участю автомобілів Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , та Toyota Aygo, д.р.н. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Toyota Aygo, д.р.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту згаданого транспортного засобу, становила 7895,15 грн, що підтверджується ремонтною калькуляцією від 31 січня 2020 року № [NUMBER] (а. с. 11). Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ford Transit, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ПАТ "НАСК "ОРАНТА", потерпіла [PERSON] звернулася до цієї страхової компанії з вимогою виплатити страхове відшкодування. На виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17 серпня 2018 року № АМ/7877156 ПАТ "НАСК "ОРАНТА" сплатило потерпілій [PERSON] страхове відшкодування у сумі 3512,68 грн (а. с. 6-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у справі № 761/15288/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82702595), а ПАТ "НАСК "ОРАНТА" сплатило потерпілій страхове відшкодування, цей страховик отримав право регресної вимоги до відповідача у межах сплаченої суми страхового відшкодування (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 06 грудня 2018 року № 591/6327/15-ц). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "НАСК "ОРАНТА" витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 3512,68 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved