Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду до відповідачів - Корабельного ВДВС ММУЮ, [PERSON], третьої особи - ПАТ «Банк Демарк» із позовом, в якому просив звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Баришнікова А.Д. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.04.2011 р. (ВП №25623579), житловий будинок загальною площею 93.80, житловою площею 23.90 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 19.09.2006 р. між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], для забезпечення виконання умов кредитного договору № NKTGGK09440004 від 14.09.2006 року, був укладений договір іпотеки № NKTGGK09440004, згідно з п. 7 якого, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 93.80, житловою площею 23.90 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стало відомо, що 05.04.2011 року постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Баришнікова А.Д. (ВП №25623579) на користь ПАТ «Банк Демарк» було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Як наслідок, ПАТ КБ «ПриватБанк» має перешкоди у здійсненні права продажу предмета іпотеки з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, оскільки Корабельним ВДВС ММУЮ на предмет іпотеки накладено арешти. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Окрім того, представник позивача просив звільнити відповідачів від стягнення з них судового збору у разі задоволення позовної заяви Банку. Представник відповідача - Корабельного ВДВС ММУЮ надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа - ПАТ «Банк Демарк» свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно п.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5.3.1. Інструкції про проведення виконавчих дій від 15.12.1999 № 74/5 звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно із частиною другою статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 20 Закону України "Про заставу", Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно п.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Судом встановлено, що 19.09.2006 р. між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], для забезпечення виконання умов кредитного договору № NKTGGK09440004 від 14.09.2006 року, був укладений договір іпотеки № NKTGGK09440004, згідно з п. 7 якого, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 93.80, житловою площею 23.90 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS]. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стало відомо, що 05.04.2011 року постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Баришнікова А.Д. (ВП №25623579) на користь ПАТ «Банк Демарк» було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, що підтверджується також Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 58946317 від 02.06.2014р. Право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 19.09.2006 р., а постанова про накладення арешту на нерухоме майно була винесена 05.04.2011 р., тобто пізніше, ніж заставне майно було передано в іпотеку ПриватБанку. При цьому, вартість предмету застави не перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Окрім того, заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.12.2011р., залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15.10.2013р., звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 93.80, житловою площею 23.90 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» набуло право самостійно реалізувати предмет застави шляхом його продажу з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Суд, аналізуючи вищезазначені обставини справи, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки державний виконавець відповідно до статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" за обставин, що склалися, не мав законних підстав проводити арешт заставленного майна - житлового будинку загальною площею 93.80, житловою площею 23.90 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], а тому вказаний предмет іпотеки слід звільнити з-під арешту, накладеного Корабельним ВДВС ММУЮ. На підставі викладеного та

Outcome: approved