Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 гривень щомісяця,до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.06.2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Новобаварському районномй відділі реєстрації актів цивільного стану м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 147. Від цього шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин вони не змогли домовитись з відповідачем щодо сплати аліментів на дитину, тому вона змушена звернутись до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження призначено судовий розгляд. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги змінила та просила стягувати з відповідача аліменти щомісячно у розмірі 2000,00 грн, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Новобаварським районним у м. Харкові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 147 вбачається, що сторони 08.06.2019 року зареєстрували шлюб Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новобаварським районним у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18.12.2019 року , актовий запис № 601 сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно інформації з реєстру ториторіальної громади м. Харкова вбачається, що місце реєстрації позивача - [ADDRESS] Відповідно довідки Харківської гімназії № 82 вбачається, що [PERSON] дійсно працює вихователем групи подовженого дня з 02.09.2019 року та з займаної посади пішла у відпустку по догляду за дитиною за досягнення нею трирічного віку з 20.01.2020 р. по [INFO] . Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову (з позовом до суду позивач звернулась 16.03.2021 року) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісяця,до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікущомісячно. Згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved