Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до суду та просили визнати за позивачем [PERSON] право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS], після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO], а за позивачем [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS], після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили наступне: [PERSON], який помер [INFO]., був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] За життя [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням виданим Харківським міським бюро технічної інвентаризації 06.03.1996 року, реєстровий № 58573 та Довідкою за № 1301721, виданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24.12.2015 року. [PERSON] заповіт не складав. Позивачі є спадкоємцями першої черги та у встановлений законом строк звернулися до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та просили видати їм свідоцтво про право власності на спадщину. 12.10.2016 року, державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтв про право на спадщину на квартиру, оскільки відповідно довідки б/н від 14.12.2015 р. від ОСББ «Дружба-2» [PERSON] повністю вніс пай за квартиру у лютому 1987 році, однак, згідно відповіді відділу РАЦС по м. Харкову, у період часу з 1986 року до 1990 року, останній перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], тому нотаріус не може визначитись із правовим статусом даної квартири, тобто достовірно знати чи є квартира власністю [PERSON] чи є спільною власністю [PERSON] та [PERSON] Позивачі зазначили, що сама інформація зазначена у довідці б/н від 14.12.2015 р., що видана ОСББ «Дружба-2», в частині того, що [PERSON] було повністю сплачено пай у лютому 1987 році не відповідає дійсності. В довідці б/н від 14.12.2015 р., що видана ОСББ «Дружба-2» є посилання на рішення Фрунзенського РВК м. Харкова за № 55/5 від 17.02.1987 року, відповідно якого до рішення виконкому Фрунзенської ради народних депутатів м. Харкова № 55/5 від 17.02.1987 року, було затверджено рішення загальних зборів кооперативу ЖБК «Дружба-2» від 28.12.1986 року про виключено із членів кооперативу ЖБК «Дружба-2» [PERSON], у зв'язку із отриманням ним нового житла, та про включення його сина - [PERSON] до членів кооперативу і передачу йому вартості паєнагромадження по даній квартирі. В довідці б/н від 04.01.1996 року, що видана ЖБК «Дружба-2», зазначено, що пай повністю було сплачено ще у 1983 році, тобто за три роки до укладення шлюбу із [PERSON] таким чином позивачі зазначили, що [PERSON] не мала жодного відношення до сплати вартості паю за квартиру у 1983 році та не могла бути співвласником даної квартири через те, що квартира була оформлена у власність через шість років після розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, та неможливість оформити спадщину в органах нотаріату, позивачі були вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивачів, який діяв на підставі доручення, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON], до судового засідання не з'явилися, надали до суду свої письмові заперечення на позовну заяву, в яких просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], який діяв на підставі доручення, заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідач [PERSON], повністю виплатив вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] одноразовим внеском на рахунок Житлово-будівельного Кооператива "ДРУЖБА-2" при вступу до кооперативу у грудні 1983 року, у зв'язку з переїздом до даної квартири разом з дружиною, відповідачем [PERSON], та сином, [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується Довідкою правління ОСББ "ДРУЖБА-2" від 14.01.2016 р. про те, що [PERSON] був членом ЖБК "ДРУЖБА-2" з грудня 1983 року, проживав у квартирі [ADDRESS], та виплатив вартість квартири в сумі 2159 руб. 47 коп. повністю одноразово у грудні 1983 року. [PERSON], на той час був розлучений та щомісяця, з 1980 року по 1998 рік, виділяв кошти на утримання своєї доньки - позивача [PERSON], 1980 р. народження, і ніколи не брав участі у виплаті вартості вищевказаної квартири. Вартість спірної квартири була виплачена ним шляхом переказу 02.12.1983 року на рахунок ЖБК "ДРУЖБА-2" коштів в сумі 2159,47 рублів, з ощадної книжки [PERSON], з рахунку [NUMBER] у Держтрудощадкасі СРСР № 6212 в м. Харкові. На вказаному рахунку відповідачі по справі зберігали свої спільні заощадження. Враховуючі зазначене, відповідач [PERSON], набув право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом її викупу у 1983 році. Але, як зазначив представник відповідача, відповідач [PERSON], продовжував перебувати у черзі на поліпшення житлових умов та у грудні 1986р. разом з дружиною, відповідачем [PERSON], переїхав до квартири [ADDRESS], в якій до тепер постійно проживають, при цьому передавши однокімнатну квартиру [ADDRESS] у володіння сину [PERSON], який залишався в ній постійно проживати. Представник відповідача зазначає, що стосовно цієї передачі не було ніякого спору і [PERSON] не мав перешкод у користуванні переданою квартирою, оскільки син довгий час проживав у квартирі один і часто бував у відрядженні. Відповідач по справі ніколи ні дарував, ніяким чином не відчужував спірну квартиру, що підтверджується як змістом рішення Фрунзенської районної РНД № 55/5 від 17.02.1987 року про прийняття сина [PERSON] у члени ЖБК "ДРУЖБА-2". Але це не означає набуття права власності на квартиру. [PERSON] пайових внесків ніколи не робив і відповідачам не поверталися кошти одноразового внеску в розмірі вартості вищевказаної квартири. Крім того, [PERSON], не реєстрував дану квартиру у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно саме тому, що доки живі батьки, які сплатили у 1983 році повну вартість даної квартири, вважав себе саме володільцем, а не власником спірної квартини. Саме тому на час смерті і не існувало заповіту від померлого. Представник відповідача наполягав, що відповідно до Закону України "Про власність" від 1991 року саме відповідач [PERSON], набув право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом її викупу у 1983 році . Також, представник відповідача вказав, що відповідачі намагались у судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що одноразовий внесок на рахунок житлово-будівельного кооператива "ДРУЖБА-2" у розмірі вартості кватири [ADDRESS] у сумі 2159 руб. 47 коп. в цінах 1984 року виплатив повністю у 1983 році [PERSON] при вступу до ЖБК "ДРУЖБА-2", але ухвалами суду йому було роз'яснено право на звернення до суду у позовному провадженні. На цей час у Фрунзенському районному суді м. Харкова розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на спірну квартиру. Також представник відповідача вказав, що відповідачі дійсно після смерті сина, [PERSON], вони звертались до нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини на користь своєї онуки, [PERSON], але при цьому, вони мали на увазі відмову ні від прав власності на квартиру, а відмову від особистих речей померлого сина та його вкладів у банківських установах. Представник третьої особи - 12 ХДНК до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію надійшла заяву з проханням слухати справу за відсутності представника 12 ХДНК. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Фрунзенської районної ради народних депутатів виконавчого комітету № 55/5 від 17.02.1987 року було затверджено рішення загальних зборів членів ЖБК «Дружба-2», протокол № 3 від 23 грудня 1986 року, про виключення з членів кооперативу громадянина [PERSON] прийнятті в члени кооперативу громадянина [PERSON] (син) та про передачу йому вартості паєнакопичення по даній квартирі [ADDRESS]. Також було вирішено відкрити особистий рахунок на однокімнатну квартири [ADDRESS] на ім'я громадянина [PERSON] на склад родини одна особа - член ЖСК - [PERSON] Особистий рахунок по даній квартирі на ім'я [PERSON] був закритий. Також надана вказівка голові правління ЖБК «Дружба-2» у встановленому порядку провести відповідні зміни у реєстрації ЖБК у Міському бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з мотивувальної частини вказаного Рішення громадянин [PERSON], член ЖБК «Дружба-2», який займав з родиною з 3 осіб (він, дружина, син) однокімнатну квартиру [ADDRESS], отримав нове житло та 17 грудня 1986 року виписався з вказаної квартири. Рішенням загальних зборів членів ЖБК «Дружба-2», протокол № 3 від 28 грудня 1986 року громадянин [PERSON] був виключений з членів кооперативу. Цим же рішенням громадянин [PERSON] (син) був прийнятий у члени кооперативу та йому передана вартість паєнакопичення по даній квартирі [ADDRESS]. Правовою підставою для зайняття квартири [ADDRESS] [PERSON] - був обмінний ордер № 7692 від 02.12.1983 року, згідно якого [PERSON] обміняв з громадянкою [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Склад родини, згідно обмінного ордеру, складав [PERSON], його дружини та син, [PERSON] Згідно довідки ОСББ "ДРУЖБА-2" від 14.01.2016 р [PERSON] був членом ЖБК "ДРУЖБА-2" з 02 грудня 1983 року по 17грудня 1986 року , проживав у квартирі [ADDRESS]. Вартість квартири в сумі 2159 руб. 47коп. повністю була сплачена одноразово у грудні 1983 року. Судом вивчалась копія ощадної книжки [PERSON], з якої вбачається, що з рахунку [NUMBER] у Держтрудощадкасі СРСР №6212 в м. Харкові на рахунок ЖБК «Дружба -2» були перераховані кошти 2159 грн. 47 коп. Таким чином, відповідачем [PERSON] , яка перебувала у шлюбі з [PERSON], була перерахована вартість спірної квартири у 1983 році. Таким чином, факт виплати у 1983 році паєнакопичення за квартиру [ADDRESS] відповідачами, сторонами по справі визнаний та не заперечується. Відповідно до ст. 149 ЖК України права і обов'язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім'ї, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу. Відповідно до п. 27 Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу, який затверджений Радою Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186 особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім'ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі, передбаченого пунктом 28 цього Примірного статуту. Згідно п. 5 ст. 30 Примірного Статуту член ЖБК має право вийти з кооперативу. Громадянин вважається таким, що вийшов з кооперативу, з дня подання про це заяви до правління кооперативу. Відповідно до п. 31 Примірного Статуту , в редакції, яка діяла на час виходу [PERSON] передачі паєнакопичення, член житлово-будівельного кооперативу має право за згодою загальних зборів членів кооперативу передати свій пай будь-кому з постійно проживаючих з ним членів сім'ї, які досягли вісімнадцятирічного віку або одружилися чи влаштувалися на роботу в передбачених законом випадках до досягнення зазначеного віку. Пай, який є спільною власністю подружжя, може бути переданий тільки при наявності згоди іншого з подружжя. Член житлово-будівельного кооперативу, який повністю виплатив пайовий внесок за квартиру, в разі вибуття з кооперативу вправі передати квартиру своїм родичам або іншим особам, які відповідно до законодавства мають право на одержання жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду або на вступ до кооперативу і беруть на себе зобов'язання по додержанню статуту кооперативу. Зазначена передача допускається за умови, що при цьому не обмежуються права членів сім'ї які проживають разом з членом кооперативу, що вибуває. Згода вказаних вище членів сім'ї (включаючи тимчасово відсутніх) на передачу квартири викладається в письмовій формі та подається до правління кооперативу разом з відповідною заявою члена кооперативу. Судом досліджувався ордер на жиле приміщення № 004506 від 28.11.1985 року, відповідно якого [PERSON] отримав на родину, разом з дружиною [PERSON], двохкімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі рішення РВК № 59 від 15.03.1985 року. Згідно п. 8 ст. 30 Примірного Статуту член ЖБК зобов'язаний при одержанні іншого житлового приміщення звільнити з відповідними членами сім'ї та іншими особами займану квартиру. Враховуючи вищезазначене, [PERSON], який був членом кооперативу, при його виході з повною передачею паєнакопичення, отримавши інше житло, втратив зв'язок з кооперативом, квартирою. Посилання представника відповідача, що відповідач [PERSON], сплативши у 1983 році суму вартості за квартиру став її власником, та будучи виключеним з членів кооперативу у зв'язку з отриманням іншого житла, та передавши все паєнакопичення на квартиру [PERSON] є неспроможними та такими що суперечать матеріалам справи, а саме рішенню Фрунзенської районної ради народних депутатів виконавчого комітету № 55/5 від 17.02.1987 року, яким було затверджено рішення загальних зборів членів ЖБК «Дружба-2», протокол № 3 від 23 грудня 1986 року, про виключення з членів кооперативу громадянина [PERSON], прийнятті в члени кооперативу громадянина [PERSON] (син) та про передачу йому вартості паєнакопичення по даній квартирі [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 5.1 постанови від 18 вересня 1987 р. № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, відповідно до ст. 15 Закону "Про власність" набувають права власності на квартиру і тому вправі заповісти, продати, подарувати її або обміняти на приміщення в іншому ЖБК, у державному чи громадському житловому фонді або на будинок (частину будинку), належний громадянинові і вчиняти відносно неї угоди, що незаборонені законом. Враховуючи зазначене, [PERSON] став членом ЖБК «Дружба-2» на підставі Рішенням Фрунзенської районної ради народних депутатів виконавчого комітету № 55/5 від 17.02.1987 року було затверджено рішення загальних зборів членів ЖБК «Дружба-2», протокол № 3 від 23 грудня 1986 року, про виключення з членів кооперативу громадянина [PERSON], прийнятті в члени кооперативу громадянина [PERSON] (син) та про передачу йому вартості паєнакопичення по даній квартирі [ADDRESS]. Зазначене підтверджується довідкою ЖБК «Дружба-2» від 04.01.1996 року, згідно якої [PERSON] постійно мешкав у квартири [ADDRESS] та є володільцем даної квартири. Вартість квартири - 2159,47 рублей у цінах 1984 року. Пай сплачений повністю. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 06.03.1996 року, реєстровий № 58573 та Довідкою за № 1301721, виданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24.12.2015 року, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за гр.. [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК «Дружба-2». Таким чином, Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18 вересня 1987 року „ Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи " ( зі змінами і доповненнями) згідно із ст.. 15 Закону України «Про власність» (якій діяв на час виникнення вказаних правовідносин) [PERSON] став власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина - квартира [ADDRESS]. [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06 листопада 2010 року , серія [NUMBER]. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження видане повторно 03.07.2015 року, серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження видане повторно 10.09.1983 року, серії [NUMBER]. Ст. 1261 ЦК України передбачене, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом вивчалась спадкова справа № 445/2015, копія якої була надана 12 ХДНК. Так, відповідно спадкової справи - 15 травня 2015 року позивач [PERSON], дружина померлого та [PERSON], донька померлого, звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Оскільки в заяві від 15 травня 2015 року [PERSON] була допущена помилка, 08 вересня 2015 року повторно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Також, 08 вересня 2015 року відповідач [PERSON] звернулась з заявою до нотаріуса, в якої вказала, що вона, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовляється від спадщини на користь дочки спадкодавця, [PERSON] також у заяві зазначено, що відповідачу [PERSON] нотаріусом роз'яснено,що відмова від спадщини має місце у відношенні всього спадкового майна, а не його частки. 08 вересня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою до нотаріуса, в якій вказав, що він, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовляється від спадщини на користь дочки спадкодавця, [PERSON] Також у заяві зазначено, що відповідачу [PERSON] нотаріусом роз'яснено, що відмова від спадщини має місце у відношенні всього спадкового майна, а не його частки. Згідно з ч. 2 ст. 1274 Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Таким чином, відповідачі у добровільному порядку відмовились від прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON], на користь своєї онуки - [PERSON]. посилання на той факт, що вони помилились щодо обставин є неспроможними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами та відповідачі не скористались своїм правом, передбаченим ч. 5 ст. 1274 ЦК України. Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] у період з 27 грудня 1986 року по 24 січня 1990 року (свідоцтво про розірвання шлюбу від 24.01.1990 року - а.с.97) був одружений з [PERSON]. Згідно заяви відповідача [PERSON] до 12 ХДНК у шлюбі народився син. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прав прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріали справи не містять доказів про звернення сина [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття або відмови від спадщини. Крім того, як вбачається з даних свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб був укладений 27 грудня 1986 року, в той час, як передача паєнакопичення по спірній квартирі відбулось 23 грудня 1986 року. Також відсутні данні про той факт, щоб колишня дружина [PERSON] вступала до членів Ж БК «Дружба-2». Таким чином суд встановив, що позивачі здійснили всі дії для належного оформлення спадку, та оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи та пояснення сторін по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved