Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

19.03.2021 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 19.07.2019 на 18 км автодороги Київ-Одеса мало місце ДТП, під час якої [PERSON] , керуючи автомобілем марки Audi A6 , д.н.з. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній помер на місці події. За наслідками вказаної події працівниками поліції 20.07.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12019110000000533 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Позивач вказала, що на момент ДТП вищевказаний автомобіль було застраховано у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». 30.08.2019 позивачем було направлено відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. 06.11.2019 відповідач направив лист позивачу, в якому вказав, що відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, оскільки не доведено вини [PERSON] . На думку позивача, рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтований. Також позивач вказує на те, що минуло більше 90 днів із моменту подання нею заяви про виплату страхового відшкодування, але на момент подання позову вона так і не отримала належного страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведене, позивач остаточно, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог, просила суд: -стягнути з ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" страхове відшкодування у розмірі 50 076, 00 грн. моральної шкоди, 150 228,00 грн. відшкодування на утримання, а разом згідно із встановленим лімітом 200 000,00 грн.; -стягнути з ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" за період з 29.11.2019 по 23.07.2021 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ 52 121,48 грн., 3 % річних у розмірі 9 895,89 грн., інфляційні витрати у розмірі 19 583,32 грн., а всього 81 600,69 грн.; -стягнути з ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою судді від 24.03.2021 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження . 23.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», в яких відповідач вказував, що доводи позивача є необґрунтованими та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 23.02.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягала на законності своїх вимог та неправомірності відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із клопотанням про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, причини його неявки до суду не повідомив, у відзиві на позовну заяву, як було вже вказано, проти задоволення позову заперечував. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2019 близько 22:50 на 18 км а/д Київ-Одеса водій автомобіля Audi A6, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , рухаючись зі сторони м. Київ в напрямку смт. Глеваха, скоїв наїзд на 3 пішоходів, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перетинали проїзну частину у невстановленому місці, всі пішоходи загинули на місці. За фактом вказаної події ГУНП в Київській області було зареєстровано 20.07.2019 кримінальне провадження №12019110000000533. Вказане підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та свідоцтвом про смерть [PERSON] , [INFO] . Станом на 19.07.2019 вказана цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Audi A6, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована на підставі полісу № АО02832 у страховій компанії ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», що визнається сторонами у справі та підтверджується відповідною роздруківкою. Позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який загинув у ДТП 19.07.2019, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.01.1981. Батько [PERSON] помер [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про смерть. Позивач з 20.11.2008 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . З довідки Віто-Поштової сільської ради № 218 від 14.08.2019 вбачається, що син позивача [PERSON] проживав та був зареєстрований з 28.07.1990 до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконкому Віто-Поштової сільської ради № 219 від 14.08.2019 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована лише позивач. Тобто, позивач та її загиблий син були зареєстровані за різними адресами. З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що він працював у ТОВ «Сільпо-Фуд» з 11.01.2019 по 19.07.2019, сума доходу за цей період без відрахування сплаченого податку ДФО становила 81 644,54 грн. Інформація про доходи загиблого до 11.01.2019 відсутня. Відповідачем 02.09.2019 була отримана від представника позивача заява від 30.08.2019 про виплату страхового відшкодування, а саме: відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 076,00 грн та відшкодування на утримання у розмірі 150 288,00 грн. До цієї заяви позивач додала: копії свого паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, пенсійного посвідчення, свідоцтв про народження та смерть загиблого сина, свідоцтва про смерть свого чоловіка, довідку про склад сім`ї від 14.08.2019, довідку про склад сім`ї загиблого сина від 14.08.2019, довідку про доходи загиблого сина, витяг з ЄРДР, витяг щодо полісу. 06.11.2019 відповідач надіслав лист позивачу під №51-5192, у якому відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що заявником не було надано документів, що підтверджують її право на отримання виплати, а також у зв`язку із тим, що вирішення питання про виплату зупинено до часу прийняття відповідного рішення суду щодо ДТП. 09.06.2020 представник позивача подав до відповідача заяву на виплату страхового відшкодування, в якій просив виплатити 149 924,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (для батьків). 04.08.2020 позивач надіслала відповідачу досудову вимогу про виплату страхового відшкодування на загальну суму 200 000,00 грн. 13.08.2020 відповідач надіслав позивачу відповідь на досудову вимогу під №51-4868, у якій відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із призупиненням розгляду заяви про виплату страхового відшкодування до часу отримання необхідних для прийняття рішення документів. З огляду на встановлені обставини суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми та правові висновки Верховного Суду. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З урахуванням статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У силу вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування", за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За вимогами статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Пунктом 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). З огляду на п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial