Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовними вимогами до відповідача ПТ Заставне товариство Ломбард "Скарбниця" і просить зобов'язати Повне товариство "Заставне товариство Ломбард "Скарбниця" (код 19244756) видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку та внести запис про звільнення за власним бажання згідно статті 38 КЗпП України згідно поданої ним заяви від 12 жовтня 2015 року; стягнути з Повного товариства "Заставне товариство Ломбард "Скарбниця" (код 19244756 ) на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 10592,27 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3374,00грн., середній заробіток за час затримки виплати остаточного розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні в розмірі 5715,00 грн. , та грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в порушення положень чинного трудового законодавства не видає належним чином оформлену трудову книжку, з урахування поданої ним заяви від 12 жовтня 2015 року про звільнення, не здійснив виплату належних платежів, чим завдає моральних страждань. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити з наведених у позові обставин. Відповідач Повне товариство "Заставне товариство Ломбард "Скарбниця" в судове засідання свого представника не направило, письмових заперечень не подало, причини неявка представника не повідомило. За згодою позивача судом проведеного заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], вивчивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] з 8 серпня 2014 року працював оцінювачем-експертом у Повному товаристві "Заставне товариство Ломбард "Скарбниця", (надалі також - Відповідач). У зв'язку з переїздом на інше місце проживання, а саме за місцем реєстрації в м. Кузнецовськ, 12 жовтня 2015р. позивач звернувся до Відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі також- КЗпП України). Так як переїзд на інше місце проживання виключає можливість відпрацювати два тижні після подання заяви про звільнення за власним бажанням, у своїй заяві позивач вказав бажану дату звільнення 15 жовтня 2015р, що передбачено положеннями статті 38 КЗпП України, в якій вказано, що у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; Неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Заяву про звільнення позивач надіслав рекомендованим листом з описом вкладення. Відповідач отримав листа 16 жовтня 2015 року , про що свідчить підпис відповідальної особи у Повідомленні про вручення поштового відправлення , проте Позивач відповіді не одержав, що свідчить про те, що відповідач дій передбачених ст. 38 КЗпП України не виконав, належних до виплати сум позивачу не видав , трудову книжку не оформив. 02.11.2015 позивач направив Відповідачу лист, в якому просив, щоб останній у п'ятиденний строк з моменту отримання листа повідомив у письмовій формі про дату, час та місце, в якому він зможе отримати повний грошовий розрахунок, трудову книжку та відповідні документи( довідку про середньомісячну зарплату та розрахунковий лист). Вказаний лист був одержаний відповідачем. Позивач стверджує про те, що не може влаштуватись на роботу, не отримав заробітну плату ,що є перешкодою для його переїзду на нове місце проживання. В порушення положень ст.115 КЗпП України Відповідач несвоєчасно виплачував заробітну плату працівникам, зокрема перед позивачем станом на 12.10.2015 року у відповідача є заборгованість по заробітній платі за вересень 2015 року в сумі 7592,27грн. (сім тисяч п'ятсот дев'яносто дві грн. 27коп) та заборгованість по внескам у кредитну спілку,які при звільненні повинні бути повернені в сумі 3000,00 грн.(три тисячі грн. 00коп). Всього -10592,27 (десять тисяч п'ятсот дев'яносто дві грн. 27коп). Положеннями частини 1 ст. 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, за моїми підрахунками я маю 14 календарних днів невикористаної відпустки, грошова компенсація за які складає 3374,00грн (три тисячі триста сімдесят чотири грн. 00 коп). Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведения з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток за час затримання фактичного розрахунку станом на 11 листопада 2015 року складає 5715 грн.. У позивача на утриманні знаходиться дружина [PERSON], яка на даний час не працює та здійснює догляд за малолітньою дитиною [INFO], які на даний час знаходяться на новому місці проживання, а саме в Рівненській області. Відповідач своїми незаконними діями, а саме не проведенням із позивачем своєчасного розрахунку та не видачею трудової книжки, наніс позивачу моральних страждань у вигляді душевних хвилювань . Зокрема позивач не може утримувати свою сім'ю, не може переїхати до нового місця проживання та влаштуватися на нову роботу, крім того вимушений був оплачувати тимчасове проживання в м. Києві, на період, поки Відповідачем не буде здійснено повний розрахунок. Відповідно до положень статті Стаття 237-1 КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, працівник має право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди. Відповідач письмових доказів на спростування викладених позивачем обставин не подав. Оцінюючи встановлені обставини слід зазначити про доведеність вимог позивача, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наведені позивачем обставини та вважає, що розмір грошової компенсації в 2 000грн. буде сприяти відновленню емоційного стану позивача, та відповідатиме вимогам розумності та справедливості. На підставі викладеного та

Outcome: partial