Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її батько [PERSON] помер [INFO] , перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Донецьку Донецької області. Документами, що підтверджують факт смерті, є довідка про причину смерті № 563 від 02.12.2020 року та свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 02.12.2020 року, що використовуються на тимчасово окупованій території. Заявнику 05.01.2021 року було відмовлено Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в реєстрації смерті чоловіка в зв`язку з тим, що заявником пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З метою захисту прав та інтересів [PERSON] просить суд встановити факт смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Донецьку Донецької області, Україна. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами 1 та 3 ст. 2 Конституції України визначено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні: копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 02.06.1988 року, виданого Петровським райвідділом ЗАГС м. Донецька, відповідно до якого батьком [PERSON] є [PERSON] ; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.06.1982 року, виданого Петровським райвідділом ЗАГС м. Донецьк, відповідно до якого заявник змінювала прізвище з [PERSON] на [PERSON] ; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.05.1986 року, виданого виконкомом Вугледарської с/Ради Петровського району м. Донецька, відповідно до якого заявник змінювала прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.11-13). В матеріалах справи міститься копія паспорту громадянки України [PERSON] , згідно якого місце її проживання зареєстровано в м. Донецьку Донецької області. Крім того, заявник [PERSON] взята на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, в м. Вугледарі Донецької області (а.с.5-6, 8). Відповідно до оригіналу довідки про причину смерті № 563 від 02.12.2020 року, виданої органами, розташованими на тимчасово окупованій території України, [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьку Донецької області (а.с.14). Крім того, заявнику було видано свідоцтво про смерть [PERSON] № [NUMBER] від 02.12.2020 року органами, розташованими на тимчасово окупованій території України (а.с.15). Відповідно до листа Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 23/20 від 05.01.2021 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] в зв`язку з пред`явленням документу, який видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.16). [PERSON] у письмових поясненнях зазначив, що є чоловіком заявника, у якої [INFO] помер батько [PERSON] в м. Донецьку Донецької області. Вказав, що про смерть [PERSON] дізнався від дружини, на похованні присутнім не був в зв`язку з неможливістю проїхати в м. Донецьк. [PERSON] письмово пояснила, що є подругою заявника, у якої [INFO] помер батько [PERSON] в м. Донецьку Донецької області. Вказала, що про смерть [PERSON] дізнався від [PERSON] , на похороні присутня не була в зв`язку з неможливістю проїхати в м. Донецьк. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України. Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Наданий заявником оригінал довідки про причину смерті № 563 від 02.12.2020 року, що виданий ЦПМСД № 10 м. Донецька Донецької області, суд вважає належним та допустимим доказом у справі, відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України, бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи висновки ЄСПЛ у справі «Кіпр проти Туреччини». Надана заявником копія свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 02.12.2020 року не приймається до уваги судом, оскільки, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», даний документ не є допустимим доказом по справі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.. Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Суд дійшов висновку, що заявник є громадянкою України, зареєстрована та проживає на території України. Її батько [PERSON] також був громадянином України, але перебував на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьк Донецької області, де помер [INFO] , про що було видано свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 02.12.2020 року, яке, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати право на отримання свідоцтва про смерть батька. За таких обставин заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved