Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

23 серпня 2019 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі з 850 гривень щомісячно до 1700 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексу інфляції, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття. Також просила перерахувати і зробити індексацію на розмір аліментів з дня підняття прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та зобов`язати відповідача виплатити їй різницю. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що у період з 2009 по 2013 роки з відповідачем перебувала у шлюбі. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Южноукраїнського міського суду у справі № 486/943/17 з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 850 грн. щомісячно. Посилаючись на те, що донька займається танцями та відвідує оздоровче плавання, іноді хворіє в зв`язку з чим потребує більших витрат, а аліментів у такому розмірі, в якому сплачує відповідач, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину недостатньо для її матеріального утримання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що аліментів в сумі 850 грн. не вистачає на утримання дитини, яка хворіє, відвідує танці, плавання, що вимагає додаткових витрат. Просила змінити розмір стягуваних аліментів до 1700 грн. щомісяця. Зауважила, що 16 квітня 2016 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». Вважає, що наданий в судовому засіданні 26 листопада 2019 року перерахунок розміру аліментів, є розрахунком індексації. Їй не відомо чи є у відповідача ще одна дитина від іншого шлюбу. Відповідач надіслав на адресу суду відзив та заперечення, які в судовому засіданні підтримав та, посилаючись на ту обставину, що він ніде не працює, отримує періодичні заробітки, утримує хворого батька-пенсіонера, непрацездатного брата, який є інвалідом ІІ групи, окрім того, на його утриманні знаходиться його неповнолітня донька від першого шлюбу, зазначив, що згоден на збільшення розміру стягуваних з нього аліментів до 1100 грн. У задоволені решти позовних вимог просив відмовити. Не оспорював зміну прізвища позивачем. Представник відповідача просив суд позов задовольнити частково, згоден на збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів до 1100 грн. Вислухавши сторони, представника відповідача, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 грудня 2017 року у справі № 486/943/17 було змінено розмір аліментів стягуваних за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/962/14-ц від 18.07.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , з 500 гривень до 850 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до її повноліття /а.с. 8/. Неповнолітня [PERSON] навчається в 2-А класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 /а.с. 48/. З 09.09.2019 року відвідує різновікову групу продовженого дня, з харчуванням за кошти батьків, яке складає 26 грн. за один день /а.с. 47/. Відвідує секцію плавання у басейні "Дельфін" /а.с. 46/. Займається в ПК "Енергетик" в ансамблі сучасної хореографії "Сакура". Згідно довідки від 21.01.2019 року, даної керівником ансамблю Ровенко І.В. , оплата за навчання становить 150 грн., виготовлення сценічного костюму коштує 100 гривень на місяць, для участі в конкурсах та виїзних поїздок необхідні кошти /а.с. 45/. Відповідно до довідки № 210 від 22.10.2019 року [PERSON] працює в ДПТС "Квант" ПрАТ "Атомсервіс" на посаді фахівця інформаційного забезпечення. Розмір її доходу за період з 01.04.2019 року по 30.09.2019 року склав 33534,87 грн. /а.с. 44/. Відповідно до довідки № 738 від 07.10.2019 року, даної виконкомом Бородінської селищної ради [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] та проживає разом з батьком - [PERSON] та братом - [PERSON] /а.с. 26/. [PERSON] , [INFO] , згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 08 грудня 2004 року, є пенсіонером за віком /а.с. 28/. Відповідно до довідки № 739 від 07.10.2019 року даної виконкомом Бородінської селищної ради [PERSON] ., здійснює догляд за хворим батьком [PERSON] /а.с. 26/. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] з 20.06.2012 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Вид діяльності - роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взяттям (основний) /а.с. 35 - 39/. Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст. 182 СК України та роз`яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною 2 ст. 184 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим кодексом. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач вказує, що визначений судом розмір аліментів, на її думку, на даний час є занадто малим. Як вбачається з наданих позивачем доказів, розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання доньки дійсно не складає 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується зміни матеріального та сімейного стану відповідача, доводи останнього про наявність на його утриманні брата-інваліда не заслуговують на увагу, і не можуть підтверджуватись лише спільним проживанням, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, останній є фізичною особою-підприємцем та має власний дохід. Також не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і та обставина, що відповідач має дочку він першого шлюбу, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] її батьком вказано [PERSON] /а.с. 27/. Наявність у відповідача батька-пенсіонера теж судом до уваги не приймається, оскільки останній отримує пенсію, не є інвалідом. З урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, зважаючи на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини змінився мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку, крім того те, що дитина відвідує гуртки, і це потребує матеріальних затрат, суд прийшов до висновку що, позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню та розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] підлягає збільшенню з 850 грн. до 1300 грн., але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується перерахунку та здійснення індексації аліментів з 01 січня 2019 року та зобов`язання відповідача виплатити різницю, суд приходить до такого. Статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 103 відсотки. Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. В судовому засіданні позивач надав розрахунок розміру аліментів з 01 січня 2019 року, вважає, що це і є індексація. Разом з тим, це розрахунок прожиткового мінімуму на одну особу відповідного віку і розрахунок 50% прожиткового мінімуму для дитини. Такий перерахунок має робити, відповідно до ст. 71 Закону України"Про виконавче провадження" державна виконавча служба і це не є розрахунком індексації. Оскільки позивачем не надано суду розрахунку індексації аліментів, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов в частині перерахунку та здійснення індексації аліментів не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23 травня 1993 року ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них. Суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 року) Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 23). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за одну з двох пред`явлених вимог у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial