Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 30.07.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500397442 на суму 13246,00 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500397442 від 30.07.2013 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ у відповідності до умов якого, ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до відповідача коштів, включаючи суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року - характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «ФК`ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 37053,63 грн. з яких: - 12587,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 12416,60 грн. - заборгованість за процентами та комісією; -12050,00 грн. - пеня, штраф, неустойка. Згідно п. 2.3 Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок TOB "Дата Майнінг Груп" ціни прав вимоги в повному обсязі. В дату отримання оплати TOB "Дата Майнінг Груп" у повному обсязі ціни прав вимоги відповідно до п 4.3. цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою, встановленою в Додатку № 2 до зазначеного договору. Згідно п. 3.1.7. договору факторингу TOB "Дата Майнінг Груп" запевняє та гарантує, що на день укладення цього договору право вимоги, яке відступається за цим договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах, що вона повністю непогашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені клієнтом третім особам, клієнтом не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями. На виконання умов договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, на адресу відповідача, від імені TOB "Дата Майнінг Груп" відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ". Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність відповідача та прохав застосувати строки позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк»» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500397442 на суму - 13246,00 грн. Встановлено, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500397442 від 30.07.2013 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого, ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до відповідача коштів, включаючи суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року - характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «ФК`ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 37053,63 грн. з яких: - 12587,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 12416,60 грн. - заборгованість за процентами та комісією; -12050,00 грн. - пеня, штраф, неустойка. Згідно п. 2.3 Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок TOB "Дата Майнінг Груп" ціни прав вимоги в повному обсязі. Відповідно до п. 3.1.7 вищевказаного договору факторингу TOB "Дата Майнінг Груп" запевняє та гарантує, що на день укладення цього договору право вимоги, яке відступається за цим договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед клієнтом, що заборгованість виникла на законних підставах, що вона повністю непогашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені клієнтом третім особам, клієнтом не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями. Встановлено, що на виконання умов договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року на адресу відповідача від імені TOB "Дата Майнінг Груп" було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ". Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1. кредитного договору № 500397442, сума кредиту становила 13246 грн. З розрахунку заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 11 т. 1) вбачається, що [PERSON] , було сплачено кошті у розмірі 658, 97 грн. в рахунок погашення заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 2.2. кредитного договору № 500397442 передбачено процента ставка за користування кредитом -0,1 відсотків річних, а п. 2.8. передбачена комісійна винагорода банку за період з 1 по 36 місяць користування кредитом у розмірі 3,60 відстоків від суми кредиту. Згідно п. 4 вищезазначеного кредитного договору, позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення кредиту та/або сплати процентів за користуванням ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом 1, сплатити банку штраф, у визначеному договором, розмірі. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 11 т. 1), у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 500397442, за період з 30.07.2013 року по 30.06.2016 року [PERSON] було нараховано суму коштів у розмірі 12416,60 грн. в рахунок заборгованості за процентами та комісією та за період з 30.09.2013 року по 30.09.2016 року [PERSON] було нараховано суму коштів у розмірі 12050,00 грн. в рахунок заборгованості по штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач в ході розгляду справи в суді першої інстанції надав розгорнутий розрахунок заборгованості за договором (а.с. 11 т. 1), з якого вбачається, що відповідач з моменту укладання договору систематично частково (не кожен місяць) погашав заборгованість за кредитним договором. Відповідачем під час судового розгляду не спростовано факту отримання грошових коштів від банку. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у розмірі 12587,03 грн. в рахунок погашення заборгованості за основною сумою боргу та 12416,60 грн. в рахунок погашення заборгованості за процентами та комісією є повністю підтвердженими письмовими матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Щодо посилання представника відповідача на необхідність застосування строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Частина 1 ст. 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або мола довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно п. 2.3. умов кредитного договору № 500397442, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 31.07.2016 року. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У такому випадку позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з дати остаточного погашення кредиту, передбаченого п. 2.3. кредитного договору, а щодо повернення коштів у повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного виконання зобов`язання. За зазначеним кредитним договором, умовами якого установлено не тільки щомісячні платіжні погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Разом з тим, умовами вказаного кредитного договору також визначено кінцевий строк повного погашення кредиту - 31 липня 2016 року. Отже, позовна давність за вимогами позивача про повернення заборгованості за основною сумою боргу та заборгованістю за процетами та комісією повинна обчислюватись з моменту закінчення строку кредитування, зазначеного в умовах кредитного договору, тобто з 1 серпня 2016 року. Оскільки, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред`явило позов до [PERSON] - 28.11.2017 року (а.с. 2), а в даних правовідносинах діє позовна давність, яка встановлена законом (стаття 257 ЦК України), то строк звернення до суду з позовом про стягненняня заборгованості за основною сумою боргу та заборгованістю за процетами та комісією, не сплив. Згідно ч. 1 п. 1, ч. 2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, в тому числі за штрафом, зроблений позивачем за період з 30.09.2013 року по 30.09.2016 року, а враховуючи вищенаведене, судом підлягає задоволенню стягнення штрафу в межах не пропущеного строку позовної давності, а саме за період з 31.07.2016 року. Згідно ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч.5 ст. 267 ЦК України- якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи наведене, позивач повинний був довести суду поважність пропуску ним позовної давності на підставі належних та допустимих доказів. Натомість позивачем не було надано заяви про поновлення строку про пропущення позовної давності, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності до вказаних вимог. В зв`язку з наведеним з відповідача підлягає стягненню заборгованість по штрафам лише в межах строку позовної давності , що відповідно становить 1750 грн. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 26753,63 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1600 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial