Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АКПП «Дружба» с. Метанівка про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Вказавши, що він є власником земельної ділянки, яку успадкував після смерті матері [PERSON], яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. 16 жовтня 2006 року вона підписала з відповідачем договір оренди земельної ділянки, договір оренди зареєстрований 03.04.2007 року у Теплицькому секторі ДЗК Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК". 10 червня 2011 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, яка зареєстрована у відділі Держкомзему 16 грудня 2011 року.[INFO] мати [PERSON] померла. При отриманні примірника договору та додаткової угоди в грудні 2013 року він виявив, що відсутні документи, які є невід'ємною частиною договору, а саме: план або схема земельної ділянки, кадастровий план, акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, та відсутній акт прийому-передачі земельної ділянки; внесено зміни до істотних умов в п. 8 договору, в якому визначався строк дії договору, було вказано 5 років, потім відповідачем самостійно внесено виправлення на 4 роки 11 місяців, внесено зміни до договору щодо індексації орендної плати, а саме викреслено істотні умови вказані в п.10, 13 та ручкою дописані інші; в договорі відсутні істотні умови: не зазначені існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельних ділянок; не вказано умови збереження стану об'єкта оренди; не передбачено в договорі умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок; в договорі відсутня інформація про об'єкт оренди, а саме не зазначено кадастрового номеру та місця розташування земельної ділянки. Вважає, що вказаний договір оренди із змінами, що були до нього внесені, має бути визнаний недійсним, оскільки в ньому відсутні істотні умови, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Від представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 12 грудня 2013 року, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач АКПП «Дружба» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Оскільки, відповідач АКПП «Дружба» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки суду не повідомив, тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Від відділу Держземагенства у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку та свідоцтвом про право на спадщину( а.с. 9-11). Між матір'ю позивача та АКПП «Дружба» с. Метанівка 16 жовтня 2006 року укладено договір оренди даної земельної ділянки, вказаний договір зареєстровано 03 квітня 2007 року у Теплицькому секторі ДЗК Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" за № 0407842000364(а.с.12-14). 10 червня 2011 року до даного договору внесено зміни, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Теплицькому районі 16 грудня 2011 року ( а.с. 14). На час укладення вказаного договору (16 жовтня 2006 року) істотними умовами договору оренди землі, визначеними в ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В дослідженому судом договорі оренди, примірник якого надано позивачем, не зазначено чи існують обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки(в тексті договору не закреслено відповідну позначку, що унеможливлює визначення встановлення чи не встановлення таких обмежень), питання про які на час укладення договору оренди землі регулювались ст..110, 111 ЗК України; не вказано умови збереження стану об'єкта оренди, виходячи з конкретного об'єкта оренди, його місцезнаходження, складу угіддя, з врахуванням якості ґрунту за основними природними властивостями, ступенем забруднення, цілей використання і призначення земельної ділянки, природнокліматичних умов. В односторонньому порядку відповідач вніс виправлення щодо строку дії договору та щодо індексації орендної плати, не вказано розташування земельної ділянки. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та договором оренди. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Відповідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною першою ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено істотні умови договору оренди землі, а частиною другою встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Згідно ст. 17 Закону України "Про оренду землі" передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання передачі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в порушення вимог ст. 15 Закону України "Про оренду землі" до підписаного сторонами договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, акту визначення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію на місцевості, та в договорі оренди відсутні істотні умови: існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; умови збереження стану об'єкта оренди, орендар в односторонньому порядку вніс виправлення щодо строку дії договору( було вказано 5 років, внесено виправлення на 4 роки 11 місяців), внесено зміни до договору, щодо індексації орендної плати(викреслено істотні умови, що вказані в п.10, п.13, та дописані інші), в договорі не вказано місце розташування земельної ділянки. Тому суд, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 214 ЦПК України, яка передбачає, що при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 частини першої ст. 355 цього Кодексу, та враховуючи правову позицію Верховного суду України (постанови Верховного суду України від 04 квітня 2012 року № 21цс12, від 18 липня 2012 року № 6-77цс12), та інформацію, викладену у інформаційному листі ВСС України "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права" № 10-1391/0/4-12 від 27 вересня 2012 року, про те, що відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі", є підставою для визнання таких договорів оренди недійсними (постанови ВСУ від 18 липня 2012 р. № 6-77 цс 12, від 4 квітня 2012 р. № 21 цс 12), вважає, що оскільки в спірному договорі оренди землі відсутні умови існуючих обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки; не вказано умови збереження стану об'єкта оренди; не вказано місця розташування земельної ділянки, які були визначені законом як істотні умови договору оренди землі, то такий договір оренди підлягає визнанню недійсним за правилами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved