Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 16.09.2008 року в сумі 17302,15 грн., яка складається з : 5092 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом; 8887,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1450 грн. - заборгованість за пенею; 250 грн. - штраф (фіксована частина), 812 грн. (процентна складова), судові витрати в сумі 1218 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.09.20087 року, відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася зазначена заборгованість. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором 3000 (три тисячі) грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. З таким рішенням не погодилось ПАТ КБ "Приватбанк", звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем кредитного договору № б/н від 16.09.2008 року та досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 3000 грн., яка не оспорюється відповідачем . Апеляційний суд не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2011 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н у формі заяви позичальника, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком кредитний договір, про що свідчить її підпис у вказаній заяві позичальника. У подальшому, відповідно до п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт на картці декілька разів змінювався, та використовувався позичальником. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. За статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач в порушення вимог кредитного договору та ст. 526, 629, 1049,1054 ЦК України, [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого відповідачем, станом на 30.09.2015 року виникла заборгованість у розмірі - 17302.15 грн., яка складається з наступного: 5902.60 грн. - заборгованість за кредитом; 8887.54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1450.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 50.00 грн. - штраф (фіксована частина). 812.01 грн. - штраф (процентна складова). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 526 та ч.1 ст. 530 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитний договір складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифів. Відповідач висловив згоду про укладення кредитного договору саме в такій формі, про що свідчить його особистий підпис у Заяві позичальника. При укладанні кредитного договору, відповідач у Заяві позичальника особистим підписом засвідчив, що він ознайомився і згоден із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Таким чином, сторонами при укладанні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Відсутність підпису відповідача в Умовах про надання споживчого кредиту, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору. Отже, висновок суду першої інстанції, щодо недоведеності факту укладення кредитного договору між сторонами є необґрунтованим та зробленим за неповного з'ясування обставин по справі, оскільки [PERSON] користувалась кредитними коштами, що нею не заперечується та більше того, визнавалося в місцевому суді, сплачувала кредит у певні періоди, а відтак погодилась з умовами кредитного договору та його не оспорювала в судовому порядку. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк». Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 вересня 2008 року, станом на 30 вересня 2015 року, у сумі 17302,15 грн., яка складається із заборгованості : за кредитом - 5902,60 грн., за відсотками за користування кредитом - 8887,54 грн., за пенею та комісією - 1450 грн., а також із штрафів : 250 грн. - фіксована частина та 817,01 грн. - процентна складова. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2557,80 грн.

Outcome: approved