Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, діючи в інтересах держави в особі Департаменту освіти і науки Миколаївської обласної державної адміністрації, Кривоозерського професійного аграрного ліцею(далі - Кривоозерського ПАЛ), звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника. На підставу своїх вимог посилається на те, що постановою Верховного Суду у справі №479/568/17 від 09 жовтня 2019 року задоволено позов [PERSON] до Кривоозерського ПАЛ про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто з професійного навчального закладу на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90400 грн., які були виплачені Кривоозерським ПАЛ [PERSON] .. Оскільки порушення, яке зумовило поновлення працівника на роботі, виплату йому коштів за час вимушеного прогулу та стягнення на користь держави судових зборів, допущено з вини колишнього директора Кривоозерського ПАЛ [PERSON] , то вона повинна відшкодувати шкоду, завдану незаконним звільненням працівника в сумі 71 868 грн. та витрати по оплаті судового збору. В судове засідання сторони не з`явились. Від прокурора Ціоми В.В. надійшла заява про проведення судового розгляду в порядку письмового провадження, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача - адвокат Вялова І.М. надіслала письмові пояснення, відповідно до яких, зокрема, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, судове засідання провести за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, приходить до наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Положеннями п.8 ст.134 КЗпП України передбачено повну матеріальну відповідальність службової особи, винної в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Згідно ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Згідно з п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 №14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. За п.20 вказаної постанови право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Відповідач [PERSON] була призначена на посаду директора Кривоозерського професійного аграрного ліцею строком на 1 рік з 15 серпня 2018 року по 15 серпня 2019 року, що підтверджується даними контракту від 15 серпня 2018 року, укладеного між Департаментом освіти і науки Миколаївської обласної державної адміністрації та [PERSON] (а.с.29-38). Встановлено, що наказом директора Кривоозерського ПАЛ Бачинської О.М. за №116- к від 07 липня 2017 року звільнено [PERSON] з посади робітника з обслуговування будівель ліцею(а.с.60). Згідно з ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Верховного Суду у справі №479/568/17 від 09 жовтня 2019 року задоволено позов [PERSON] до Кривоозерського ПАЛ про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто з професійного навчального закладу на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90400 грн..(а.с.11-23). Наказом №172-к від 06 листопада 2019 року в.о. директора ПАЛ Бачинська О. поновила [PERSON] на посаді робітника з обслуговування будівель з 07 липня 2017 року, виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснили, згідно виконавчого листа(а.с.61). Згідно даних листа Кривоозерського професійного аграрного ліцею за вих.№99 від 21 лютого 2020 року, на виконання Постанови Верховного суду, без вирахувань в дохід держави, на особовий рахунок [PERSON] зараховані кошти в сумі 71868 грн.: 41802.28 грн.(в т.ч. 3001.51 грн. - сума заробітної плати), що підтверджується платіжним дорученням №531 від 06 листопада 2019 року(а.с.66); 33067.23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №562 від 21 листопада 2019 року(а.с.68). Наказом Департаменту від 10 грудня 2019 року за №751-к відповідача [PERSON] звільнено з посади виконуючої обов`язки директора Кривоозерського ПАЛ, згідно з п.2 ч.1 ст.36 КзПП України, що підтверджено даними Департаменту освіти і науки Миколаївської обласної державної адміністрації за вих.№635/06/01-01.17 від 10 лютого 2020 року(а.с.75). Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Положеннями ст.237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до положень пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року №14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Враховуючи, що [PERSON] було звільнено із порушенням закону за наказом директора Кривоозерського ПАЛ Бачинської О.М., що встановлено рішеннями суду, яке набрало законної сили, відповідач як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Згідно платіжного доручення №307 від 05 березня 2020 року, сума сплаченого судового збору за звернення до суду складає 2102 грн., у зв`язку з чим з [PERSON] необхідно стягнути вказаний судовий збір на користь прокуратури Миколаївської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved