Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Лекс Холдинг", уточненим в ході розгляду справи, в якому зазначив, що він працював у відповідача на посаді чергового електрика з 1 квітня 2008 року. При прийомі на роботу його заробітна плата складала 2600 грн. Проте, на початку 2009 року, у зв'язку фінансовою кризою та з метою збереження робочих місць, за пропозицією керівництва, він добровільно написав заяву з проханням зменшити заробітну плату до 1400 грн на місяць, а пізніше - до 920 грн на місяць. Вказав, що відповідно до ст.14 Закону України "Про оплату праці" норми колективного договору, що допускають оплату праці, нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців. У жовтні 2009 року він звернувся до керівництва відповідача з проханням збільшити заробітну плату до раніше встановленого рівня у розмірі 2600 грн, починаючи з 1 жовтня 2009 року, але отримав відмову. Крім того, зазначив, що з 4 березня 2010 року по 7 січня 2011 року він перебував на лікарняному. 10 січня 2011 року він звільнився з роботи за угодою сторін. Враховуючи викладене, просив визнати заяву про зменшення заробітної плати, яка чинна з 01.04.2009 року, такою, що втратила дійсність 01.10.2009 року; визнати дії відповідача щодо нарахування заробітної плати за період з 01.10.2009 року по 04.03.2010 року згідно заяви, яка чинна з 01.04.2009 року, неправомірними; зобов'язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати за період з 01.10.2009 року по 04.03.2010 року згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати; зобов'язати відповідача зробити перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності з 04.03.2010 року по 07.01.2011 року згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати; стягнути недоотриману заробітну плату та допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 26672 грн. та компенсацію втрати частини доходів згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував та вказав, що позивач дійсно працював у відповідача з 2008 по 2010 рік. Пояснив, що на початку 2009 року працівники з метою збереження робочих місць, за власним бажанням в індивідуальному порядку зверталися до керівництва товариства з заявами про зменшення розміру заробітної плати. З вказаного питання у 2009 році проводилися перевірки органами державної податкової служби та територіальною державною інспекцією праці за участю прокуратури Оболонського району м. Києва, за результатами яких порушень щодо розміру заробітної плати, що виплачувалась працівникам, не виявлено. Також зазначив, що розмір заробітної плати позивача було зменшено на підставі його заяв від 24 грудня 2008 року та 26 березня 2009 року, які не містили строків, на які зменшувалась заробітна плата. Крім того, розмір заробітної плати позивача не був менший за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Аналогічні положення містить ст.3 Закону України "Про оплату праці". Судом встановлено, що наказом № 4-ОС від 1 квітня 2008 року [PERSON] з 1 квітня 2008 року було прийнято на роботу до ЗАТ "Лекс Холдинг" на посаду електрика з посадовим окладом згідно штатного розпису в розмірі 2600 грн. У грудні 2008 року та березні 2009 року позивачем написано заяви на ім'я Голови Правління товариства з проханням зменшити посадовий оклад до 1460 грн та 920 грн відповідно. Вказані заяви написано позивачем добровільно з метою зменшення наслідків фінансової кризи. Як вбачається з пояснень представника відповідача аналогічні заяви було подано і від інших працівників товариства. Статутом ЗАТ "Лекс Холдинг" в редакції 2008 року передбачено, що керівництво поточною діяльністю товариства здійснює Правління товариства, до компетенції якого належить в тому числі і визначення організаційної структури товариства та затвердження його штатного розпису. Рішенням Правління №26-12/08 від 26 грудня 2008 року працівникам ЗАТ "Лекс Холдинг" з 1 січня 2009 року зменшено заробітні плати (посадові оклади) на підставі поданих заяв, шляхом внесення змін до штатного розпису товариства в цій частині. Зокрема, посадовий оклад позивача, як електрика, згідно штатного розпису з 2 січня 2009 року становив 1460 грн. Рішенням Правління товариства № 30-03/09 від 30 березня 2009 року, на підставі заяв працівників товариства було повторно зменшено посадові оклади працівникам з внесенням змін до штатного розпису, в тому числі й щодо посадового окладу електрика, який з 1 квітня 2009 року становив 920 грн. При цьому розмір заробітної плати позивача за весь спірний період не був нижчим за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати. Як вбачається з наявних в матеріалах справи відомостей з розрахунку лікарняних позивача, нарахування йому допомоги по тимчасовій непрацездатністі здійснювалось в повному обсязі, відповідно до встановленого штатним розписом посадового окладу. Згідно ст. 14 Закону України "Про оплату праці" договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону України "Про колективні договори і угоди". Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців. Закон України "Про колективні договори і угоди" (ст.5) визначає, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами. Відповідно до положень колективного договору між ЗАТ "Лекс Холдинг" та трудовим колективом ЗАТ "Лекс Холдинг", затвердженого Протоколом загальних зборів трудового колективу ЗАТ "Лекс Холдинг" №1 від 17 квітня 2008 року, адміністрація товариства зобов'язалася мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії оплати праці, встановлювати з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством. Законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати застосовувати, як оплату простої, некваліфікованої роботи, нижче якої оплата працівникові за виконану місячну норму роботи у будь-якому випадку проводитись не може. З матеріалів справи та пояснень представника відповідача вбачається, що Державною податковою інспекцією в Оболонському районі м. Києва у травні 2009 року надсилались запити з метою перевірки причин зменшення кількості працюючих та фонду заробітної плати ЗАТ "Лекс Холдинг" а також Територіальною державною інспекцією праці у м. Києві за участю прокуратури Оболонського району міста Києва у червні 2009 року проводилась перевірка додержання ЗАТ "Лекс Холдинг" законодавства про працю. Актом перевірки від 1 липня 2009 року № 26-05-71/363 територіальної державної інспекції праці у м. Києві встановлено, що товариством дотримано вимоги ст.95 КЗпП України і розмір мінімальної заробітної плати відповідає законодавчо встановленій нормі. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем особисто, в добровільному порядку, написано заяви про зменшення розміру заробітної плати, на підставі яких товариством, у порядку, встановленому законодавством та установчими документами товариства, правомірно прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису та зменшено посадовий оклад [PERSON] Підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання заяви про зменшення заробітної плати, яка чинна з 01.04.2009 року, такою, що втратила дійсність 01.10.2009 року, відсутні. Відсутні також підстави для перерахунку заробітної плати за період з 01.10.2009 року по 04.03.2010 року та допомоги по тимчасовій непрацездатності з 04.03.2010 року по 07.01.2011 року, оскільки розмір заробітної плати після зменшення відповідав законодавчо встановленим вимогам щодо мінімального розміру заробітної плати та положенням колективного договору. За таких обставин суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 94, 95, 117 Кодексу законів про працю, ст.ст. 1, 3, 14 Закону України "Про оплату праці", ст.5 Закону України "Про колективні договори та угоди"

Outcome: dismissed