Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В травні 2018 року представник позивача - приватного підприємства "Агроном-2005" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив зняти арешт з належних [PERSON] земельних ділянок, що розташовані в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обгрунтування позовних вимог було зазначено, що [PERSON] на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області належать на праві приватної власності чотири земельні ділянки, що розташовані в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Восени 2017 року ПП "Агроном-2005" підписало з [PERSON] договори оренди вказаних земельних ділянок, для здійснення державної реєстрації права оренди яких, представник ПП "Агроном-2005" звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Вознесенської міської ради, проте останнім було відмовлено у зв'язку із наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, а саме: накладення арешту на все майно власника земельної ділянки. Арешт було здійснено у зв'язку з відкриттям виконавчого провадження за невиконання рішення Вознесенського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку. Представник позивача вважає, що наявне обтяження, накладене державним виконавцем (арешт) не виконує в даному випадку свого призначення, визначеного законодавством - забезпечення реального виконання рішення суду. Крім того, наявність арешту земельних ділянок може призвести до погіршення їх стану, оскільки вони не будуть використовуватися за призначенням, що суперечить принципу пріоритетності використання сільськогосподарських земель за їх цільовим призначенням. Посилаючись на те, що на сьогоднішній день діє мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, і дані земельні ділянки не можуть бути примусово реалізовані в ході здійснення виконавчого провадження через продаж на електронних торгах для забезпечення виконання рішення суду, представник позивача просить позов задовольнити та зняти арешт з належних [PERSON] земельних ділянок. Ухвалою суду від 15 травня 2018 року провадження по справі було відкрито та справа була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.05.2018 року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - приватного підприємства "Агроном-2005" позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність через зайнятість по роботі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог - Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутковський І.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог приватного підприємства "Агроном-2005", оскільки згідно розрахунку заборгованості на момент досягнення дитини повноліття, а саме на 25.02.2016 року у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за виконавчим листом в розмірі 33216,17 грн., що унеможливлює зняття арешту з належних останньому земельних ділянок. Представник третьої особи виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не мають. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.11.2016 року (а.с.15) на праві приватної власності належать чотири земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Бузької сільської ради Вознесенського району - площею 1,8348 га, площею 1,87 га, площею 2,2665 га., площею 2,2252 га. Право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за [PERSON] в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 24.10.2017 року та 30.11.2017 року між ПП "Агроном-2005" та [PERSON] було укладено договори оренди земельних ділянок, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Бузької сільської ради Вознесенського району - площею 1,8348 га, площею 1,87 га, площею 2,2665 га., площею 2,2252 га. (а.с.10-14, 26-30). Рішеннями від 13.02.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Приватному підприємству "Агроном-2005" було відмовлено у державній реєстрації права оренди земельних ділянок, належних [PERSON] у зв'язку із наявністю зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: арешту на все майно, яке належить власнику земельної ділянки (а.с.6-9). Так, в судовому засіданні було встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № АЕ-62, що був виданий Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 16.07.1999 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2007 року. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 03.02.2016 року накладено арешт та оголошено про заборону на відчуження на все майно, що належить боржнику [PERSON] Вказана заборона зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03.02.2016 року. Постановою головного державного виконавця Бутковського І.В. від 29.03.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-62, виданого 16.07.1999 року Вознесенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку - закінчено у зв'язку із тим, що дитині виповнилось 18 років - 25.02.2016 року. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованості по аліментам, на момент досягнення дитини повноліття, а саме на [INFO] у відповідача [PERSON] становить 33216,17 грн. Відповідно до ст..49 Закону України» Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV, що діяв на момент відкриття виконавчого провадження та його закінчення виконавче провадження підлягає закінченню у разі: п. 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Відповідно до ст..50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Зняття арешту в судовому порядку, у випадку накладення арешту на майно, здійснюється відповідно до вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. В даному випадку ця особа може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Також відповідно до п.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням суду арешт майна чи коштів може бути знятий у випадку незавершеного виконавчого провадження. В будь якому випадку позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.(п.2 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" ). З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Приватного підприємства "Агроном - 2005" необхідно відмовити за наступних підстав. По перше - позивач ПП «Агроном -2005» не є власником земельних ділянок, на які накладено арешт постановою державного виконавця та які перебувають під забороною, а отже не має процесуального права на звернення до суду з позовом про звільнення майна з під арешту. По друге, згідно норм діючого законодавства, в даному випадку арешт майна повинен був знятий постановою державного виконавця при закінченні виконавчого провадження. Не здійснення державним виконавцем зазначених дій є підставою для оскарження в судовому порядку рішень, дій або бездіяльності державного виконавця шляхом подання скарги на бездіяльність державного виконавця, що в даному випадку буде належним способом захисту порушеного права власника земельної ділянки.

Outcome: dismissed