Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

25 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з наданням в подальшому заяви про зменшення розміру позовних вимог, про стягнення з відповідача основного боргу - 4889,39 грн., індексацію суми боргу - 2362,84 грн., 3 % річних - 988,58 грн.,а всього в загальному розмірі 8240,81 грн. Ухвалою суду від 04 серпня 2014 року скасовано судовий наказ виданий 11 січня 2012 року Центральним районним судом м.Миколаєва у справі №2-н-3479/2011 про стягнення з [PERSON] в користь ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 6036,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вимоги уточненого позову не визнала, просила суд застосувати строк позовної давності, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період з 2008 року по 2014 рік, тоді як суму заборгованості за період серпня 2011року по листопад 2014 року вона визнала та сплатила в повному обсязі 09 грудня 2014 року, що підтверджується наданими в судовому засіданні копіями квитанцій. Також суду пояснила, що вона знаходиться у скрутному матеріальному положенні, оскільки не має роботи, перебуває в декретній відпустці та на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Миколаївської міської ради №1078 від 26.05.2006 року позивач з 01.06.2006 року визнано видавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста Миколаєва. [PERSON] проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS], яка підключена до системи теплопостачання. Інших повнолітніх осіб в квартирі не зареєстровано. Відповідачка є власником особового рахунку з послуг теплопостачання за вказаною адресою. 01.10.2006 року між сторонами був укладений Договір №3/11 про надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, відповідно до якого позивач зобов'язався надавати вчасно та відповідної якості через приєднану мережу послуги з централізованого опалення та підігріву питної води Споживачеві - власнику(наймачу, орендарю) квартири та іншим особам, які фактично мешкають у квартирі, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги, за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбаченим цим Договором. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки стосовно того, що вона не укладала цей договір і її підпис на ньому підроблений, оскільки таке не доведено в суді достеменними доказами. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.ст. 19, 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками здійснюються виключно на договірних засадах, а споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п.30 Правил "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства. Взяті на себе обов'язки позивач виконує належним чином, в той час як відповідач свого обов'язку не дотримується, оплату проводить нерегулярно, невчасно і не у повному обсязі, внаслідок чого, у зв'язку з чим за період з серпня 2011 р. по лютий 2013 р. утворилась заборгованість у сумі 8240 грн. 81 коп., з якої: борг - 4889 грн. 39 коп., індексація суми боргу - 2362 грн. 84 коп. та 3 % річних -988 грн. 58 коп. Як вбачається з наданих відповідачем копій квитанцій , остання почала оплачувати поточну заборгованість за період з - з липня 2013 року і всього на загальну суму 6036,75 грн. Що стосується заперечень відповідача стосовно пропуску строку позовної давності, то у відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України , позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Так, ухвалою суду від 04 серпня 2014 року скасовано судовий наказ , з яким заявник звернувся до суду 28 жовтня 2011 року про стягнення з [PERSON] в користь ОКП "Миклаївоблтеплоенерго" заборгованості за спожиту теплову енергію, а позивач, відповідно до норм чинного законодавства звернувся до суду 25 вересня 2014 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності. З матеріалів справи № 2-н-3479\\2011 вбачається, що 28 жовтня 2011 року ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з квітня 2008 року по вересень 2011 року . За такого ( і про таке зазначено у вищевказаній Ухвалі суду про скасування судового наказу від 04.08.2014 року), вимоги були заявлені поза межами трирічного строку позовної давності за період квітня-жовтня 2008 року. За такого, сума заборгованості відповідача становить 4615,55 грн. за період з листопада 2008 року по жовтень 2014 року, за вирахуванням заборгованості у розмірі 273,84 грн. за період квітня-жовтня 2008 року. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що сплата трьох відсотків річних та індексу інфляції не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнових інтересів кредитора у зобов'язанні, отже не є неустойкою і спеціальна давність в один рік до цих вимог не застосовується. Оскільки дійсні правовідносини сторін носять саме зобов'язальний характер, в яких позивач є кредитором, а відповідачка - боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання, вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Так, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 2355,82 грн. індексації суми основного боргу та 986,46 грн. трьох відсотків річних за період з листопада 2008 року. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial