Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К-ТТ21/190 від 19 липня 2006 року звернути стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» на предмет застави - автомобіль тип ТЗ легковий седан-В; марки ЗАЗ, модель DaewooТ13110, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зареєстрований РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВСУ в Харківській області 14 липня 2006 року шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою, надати право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою, витребувати у відповідача комплект ключів від вказаного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки [NUMBER] та передати у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс», надати останньому право вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] договору № К-ТТ21/190 від 19 липня 2006 року, останній отримав кредит у розмірі 41435,00 гривень для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 19 липня 2011 року зі сплатою 15,50 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач передав у заставу вищевказаний автомобіль, вартість якого за домовленістю сторін складає 41435,00 гривень. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року, договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року та договору факторингу №05/12-КВ від 20.04.2012 року до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором та договором застави. Однак, у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань у відповідача станом на 28 листопада 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 80453,22 гривень, яка складається з: заборгованості по основній сумі у розмірі 31756,35 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги -30512,04 гривень, нарахованих відсотків на дату подачі позову -7673,79 гривень, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання -9558,39 гривень, три проценти річних від простроченої суми -952,65 гривень, у зв'язку з чим позивач набув право стягнути заборгованість за задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу з іншою особою покупцем від імені боржника. Та, оскільки позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, який з усіма при належностями знаходиться у останнього, а також у зв'язку з тим, що у позивача відсутні оформлені документально повноваження, необхідні для відчуження автомобіля, зняття його з обліку, позивач змушений звертатися до суду із даним позовом. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 19 липня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»)в особі начальника відділення № 21 АКІБ «УкрСиббанк» «ХРУ»[PERSON] та [PERSON] був укладений кредитний договір № К-ТТ21/190 відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 41435,00 гривень з кінцевим терміном повернення 19 липня 2011 року для придбання автомобіля ЗАЗDaewooТ13110, а позичальник, у свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит, сплатити відсотки у розмірі 15,00% річних за користування кредитом у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. З метою забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 19 липня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 21 АКІБ «УкрСиббанк» «ХРУ» [PERSON] був укладений договір застави транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON],за реєстровим № 1391, предметом якого є транспортний засіб ЗАЗ -DaewooТ13110, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], який належить останньому на праві власності, за домовленістю сторін, вартість предмету застави складає 41435,00 гривень. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У вищезазначених договорах визначені всі суттєві умови щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші, при цьому [PERSON]підтвердив своїм особистим підписом у договорах, що він з ними ознайомлений і згодний. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав кредитні кошти, про що свідчить факт придбання відповідачем транспортного засобу ЗАЗDaewooТ13110, відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між АТ «Українська автомобільна корпорація» та [PERSON] липня 2006 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту № К-ТТ21/190 від 19 липня 2006 року, позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі у термін, а терміни встановлені графіком погашення кредиту (Додаток№1), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін, або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору. Згідно п.1.3.1, 1.3.4, за використання кредитних коштів на перший місяць установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 15,0 % річних. Термін спалти процентів - з 01 по 10 чило (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Як вбачається з Графіку погашення кредиту, який є Додатком №1 до Кредитного договору № К-ТТ21/190 від 19 липня 2006 року та невід'ємною його частиною, позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у терміни, відповідно до зазначеного графіку в строк до 19 липня 2011 року. Судом встановлено, що Відповідачем був порушений порядок та строки сплати заборгованості за кредитом та погашення відсотків, що також підтверджується розрахунком заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Фінанс» станом на 28 листопада 2013 року (включно) та витягами з реєстру боржників. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України, уразі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. П. 7.1, 7.6 зазначеного кредитного договору передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій Позичальник салачує Банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості і розраховується за методом «факт/360», але розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф (неустойку) в сумі 500,00 грн. за порушення своїх зобов'язань ( в тому рахунку і за порушення термінів виконання зобов'язань), встановлених п.п. 4.3, 4.4, 4.5, 4.7. цього договору. Таким чином, згідно вищезазначеного розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості відповідача перед Банком за кредитним договором № К-ТТ21/190 від 19 липня 2006 року станом на 28 листопада 2013 року складає 80453,22 гривень. Згідно п.5.7, 9.1 зазначеного кредитного договору, у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та плати за кредит Банк має право стягнути з Позичальника суму боргу в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п. 2.1 Договору, та інше майно Позичальника. У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед Банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя (гаранта) чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір банку. Судом встановлено, що 09 грудня 2013 року за вихідним №9075120 на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Згідно ч. 1,2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою,заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями цього закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України "Про забезпечення вимог кредиторівта реєстрацію обтяжень". Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як вбачається з витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №40081691 від 07 березня 2013 року, №40242544 від 27 березня 2013 року, ТОВ «Вердикт Фінанс» (який відповідно до договору факторингу №05/12-КВ від 20.04.2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» та договору факторингу №05/12-КВ від 20.04.2012 року, укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» набув право вимоги за зазначеним кредитом) зареєстровано звернення стягнення за договором застави транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗDaewooТ13110, 2006 року випуску, номер об'єкта Y6DT1311060281757, номер державної реєстрації [NUMBER]. Як визначено ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володіння боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна вимога міститься й в договорі застави. Відповідно до ст.25 вказаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № К-ТТ21/190 від 19 липня 2006 року належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за вказаними договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи положення Постанови КМУ від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації(перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин,сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет застави із наданням ТОВ «Вердикт-Фінанс» повноважень щодо зняття заставленого автомобіля з обліку та щодо вчинення усіх необхідних для цього дій, а також інших дій, необхідних для здійснення продажу зазначеного транспортного засобу. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного і

Outcome: approved