Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 25.09.2020 року відповідно до наказу АТ « Укрзалізниця» від 28.07.2020 року №328 комісією на чолі з начальником відділу протидії порушень у сфері рухомого складу управління економічної безпеки Апарату директора з економічної та інформаційоної безпеки АТ "Укрзалізниця" Білобловським С.М. було складено акт службової перевірки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Відповідно до п. 3.1 даного акту комісією було опрацьовано факт крадіжки вугілля сторонніми особами з рухомого складу на ст. Чаплине Дніпровської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яку було скоєно 10.07.2020 року та факт якої було встановлено згідно відеозапису. За результатами даного опрацювання, комісією було виявлено правопорушення з боку працівників стрілецької команди ст. Чаплине (начальників варти [PERSON] та [PERSON] , а також стрільців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ). 20.10.2020 нарадою під головуванням заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Франтовського М.М. було проведено розгляд результатів акту службової перевірки регіональної філії «Придніпровська залізниця» А Т «Укрзалізниця» від 25.09.2020 року. За результатами даної наради комісією було складено протокол від 20.10.2020 року (вихідний № НЗБ-8-9/36 від 23.10.2020 року), яким встановлено, що порушення трудової дисципліни з боку працівників стрілецької команди ст. Чаплине (начальників варти [PERSON] та [PERSON] , а також стрільців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) свідчать про порушення трудової дисципліни з боку керівного складу стрілецької команди швидкого реагування Дніпровського загону воєнізованої охорони, а саме [PERSON] та [PERSON] , в частині невиконання вимог своїх посадових інструкцій щодо здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання крадіжок вантажів, що перевозяться залізничним транспортом та організації вартової служби та оперативно-профілактичної роботи у підрозділі для забезпечення збереження вантажів на шляху слідування та в парках станцій. Також, протоколом від 20.10.2020 року було ухвалено: 1) в термін до 22.10.2020 року за виявленими фактами правопорушень надати особисті пояснення на ім`я в.о. Н. [PERSON] в т.ч. СКПР [PERSON] ; 2) в термін до 27.10.2020 року НОО [PERSON] підготувати на ім`я в.о. Н [PERSON] за підписом НЗБ [PERSON] подання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності в т.ч. СКПР [PERSON] ; 3) в термін до 30.10.2020 року підготувати проект наказів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності в т.ч. СКПР [PERSON] . Згідно з поданням заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Франтовського М.М. від 30.10.2020 року № 11313-8-3/331 в.о. директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] було підписано наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 04.11.2020 року № 360/н. В даному наказі зазначено, що факт крадіжки вугілля сторонніми особами з рухомого складу на ст. Чаплине Дніпровської дирекції залізничних перевезень регіональної філії Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що було скоєно 10.07.2020 року та було встановлено згідно відеозапису, а також дії працівників стрілецької команди ст. Чаплине начальників варти [PERSON] та [PERSON] , а також стрільців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), які не перешкодили вчиненню даної крадіжки, стали можливими через неналежне виконання посадових обов`язків щодо раціональної і ефективної організації вартової служби та оперативно-профілактичної роботи для забезпечення збереження вантажів на шляху слідування та в парках станцій, рухомого складу і майна залізниці, а також обов`язку виявляти найбільш криміногенні ділянки на шляху руху вантажів і забезпечувати їх відпрацювання з боку начальника стрілецької команди з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» [PERSON] , що є порушенням п.п. 2.1., 2.16. Посадової інструкції та порушенням вимог ст. 139 КЗпП України щодо своєчасного, точного та сумлінного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу та є порушенням трудової дисципліни. В результаті вищезазначеного, наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04.11.2020 року № 360/н за неналежне виконання посадових обов`язків начальнику стрілецької команди з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» [PERSON] було оголошено догану згідно зі ст. 147 КЗпП України. Внаслідок чого, інформація про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, стала відомою підлеглим працівникам, рідним та близьким людям, що змусило [PERSON] соромитись і виправдовуватись за ганебний, безпідставний і не маючий нічого спільного з законом вчинок керівництва залізниці. Позивач вважає, що протиправними діями відповідача йому була спричинена моральна шкода. Просив суд- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Заруби О.В. N360/11 від 04.11.2020 р. « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення [PERSON] догани; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди у розмірі 6 460 гривень; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Представник відповідача - Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у встановлений судом строк подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовну заяву необґрунтованою, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що відповідно до наказу від 28.02.2020 № 85/ОС позивач обіймає пост начальника стрілецької команди з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». До основних завдань покладених на стрілецьку команду з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» відноситься: - проведення у межах своїх повноважень відповідно до чинного законодавства оперативно-профілактичної роботи щодо попередження своєчасного виявлення і припинення крадіжок вантажів і майна, ушкоджень рухомого складу та елементів об`єктів транспортної інфраструктури; здійснення оперативно-профілактичної роботи щодо попередження проникнення сторонніх осіб в заборонені зони об`єктів першої категорії та інші об`єкти залізниці, що передбачено п.п. 3.2.1 та 3.2.2 Положення про стрілецьку команду профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», затвердженого наказом від 17.09.2018 №60/НО. Відповідно до п. 1.5 Положення з метою виконання покладених на стрілецьку команду з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (далі - НОРВПР) завдань до її складу входять три групи, розташовані за місцем дислокації НОРВПР (м. Дніпро) та дислокації стрілецьких команд ст. Кривий Ріг-Головний і ст. Запоріжжя-Ліве. Відповідно до п.2.1 Посадової інструкції начальника НОРВПР до його обов`язків входить раціональна і ефективна організація вартової служби та оперативно-профілактичної роботи у підрозділах для забезпечення збереження вантажів на шляху слідування та в парках станцій, рухомого складу і у залізниці. Пункт 2.16 Посадової інструкції начальника НОРВПР передбачає, обов`язок щодо виявлення найбільш криміногенних ділянок на шляху руху вантажів і забезпечення їх відпрацювання. Позивач належним чином не виконав свій обов`язок, що призвело до розкрадання вугілля. Так, відповідно до наказу від 28.07.2020 № 328 фахівцями апарату Департаменту економічної та інформаційної безпеки спільно з фахівцями Апарату директора економічної та інформаційної безпеки проведено службову перевірку регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». В ході перевірки виявлено ряд зауважень та порушень, по що складено акт від 25.09.2020 року. Вказаним актом зафіксовано, що 10.07.2020 на 18 колії парку «А» станції Чаплине регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» здійснена крадіжка коксу з рухомого складу. З метою встановлення причин та умов, що дали можливість здійснити вищевказану крадіжку, а також причетних осіб 20.10.2020 проведено нараду під головуванням заступника директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» з безпеки. На думку відповідача, твердження позивача про те, що він не є керівником стрілецької команди ст. Чаплине не спростовує його вини у допуску сторонніх осіб до об`єкту залізниці, оскільки сам по собі факт проникнення на територію парка «А» станції Чаплине став можливим через неналежну організацію та здійснення профілактичної роботи з боку начальника НОРПР [PERSON] . Вказані обставини свідчать про порушення з його боку п.2.1 та 2.16 Посадової інструкції начальника НОРПРП, незабезпечення виконання завдань визначених Положенням про стрілецьку команду з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що є порушенням трудової дисципліни. Враховуючи встановлений факт порушення трудової дисципліни з боку [PERSON] до нього був застосований захід стягнення у вигляді оголошення догани. Також, відповідач не згоден з тим, що не було підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності оскільки в день скоєння крадіжки, 10.07.2020, він перебував на вихідному. Це твердження, на думку відповідача є необґрунтованим, оскільки головним завданням, яке покладається на стрілецьку команду з профілактичної роботи є здійснення комплексу заходів направлених на попередження вчинення крадіжок з рухомого складу та території залізничних станцій. Відносно тверджень позивача про те, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності здійснено з порушенням відповідних строків та не його безпосереднім керівником відповідач пояснив наступне: Так, факт крадіжки коксу у парку «А» станції Чаплине стався 10.07.2020 та зафіксований Актом службової перевірки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 25.09.2020. Разом з цим, за результатами службової перевірки не встановлену конкретну винну особу, з вини якої стало можливим розкрадання коксу з рухомого складу у парку «А» станції Чаплине. З метою встановлення причетних осіб керівництвом регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» проведено відповідну нараду 20.10.2020 в ході якої встановлено причетність до вказаного поступку [PERSON] через неналежну організацію та здійснення профілактичної роботи з попередження розкрадання вантажів. Під виявленням проступку розуміється не лише виявлення факту певного діяння, а й встановлення працівника, який учинив ці дії, протиправність цих діянь, вину працівника, наявність шкідливих наслідків, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. Тому, відповідач вважає, що твердження позивача про порушення строків застосування нього дисциплінарного стягнення- є необґрунтованими. Тобто, днем виявлення саме проступку вчиненого [PERSON] - є 20.10.2020, а дисциплінарне стягнення до нього застосоване 04.11.2020, тобто з дотриманням визначеного чинним законодавством строку. Крім того, висуваючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач не наводить жоден із наведених негативних наслідків. Більше того, позивач плутає різні за своїм родом поняття: премія та моральна шкода. Премія виплачується за якісні показники роботи та не має жодного відношення до моральної шкоди. Позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував спричинення йому моральної шкоди. Відповідач зазначив, що тільки висновок експерта може бути належним доказом у цій справі, в розумінні ст. 77 ЦПК України. Документи наданні позивачем разом з позовною заявою характеризують лише його особистість, але не вказують на втрату нормальних життєвих зв`язків, приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації, порушення інших цивільних прав. Вважає, що позивачем не доведені його позовні вимоги і просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися, до його початку надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у заявах по суті та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, із врахуванням заперечень відповідача, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, прийшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що на підставі наказу від 28.02.2020 № 85/ОС [PERSON] обіймає пост начальника стрілецької команди з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Графіком чергувань керівного складу СКПР на липень 2020 року, затвердженого 22.06.2020 року заступником начальника служби воєнізованої охорони регіональної філії «Придніпровська залізниця» Чухном М.І., [PERSON] 10.07.2020 року перебував на вихідному. Тобто, в день скоєння крадіжки вугілля сторонніми особами з рухомого складу на ст. Чаплине, а отже, фізично не міг вплинути на ситуацію, що склалась та попередити здійснення крадіжки. Згідно до плану проведення заходів стрілецької команди з профілактичної роботи з 06.07 до 12.07.2020 року, затвердженого 06.07.2020 року заступником начальника служби воєнізованої охорони регіональної філії «Придніпровська залізниця» Чухном М.І., в період з 06.07 по 12.07.2020 року місцями проведення відповідних заходів, зокрема оперативних заходів щодо пошуку, попередження та виявлення стрілецькою командою розкрадання майна та вантажу з парків станцій та на шляху слідування зазначаються ст. Синельникове 1, ст. Сухачівка, ст. Верхівцево, ст. Таврійськ, ст. Запоріжжя* Вантажне, ст. Вольнянськ, ст. Кривий Ріг Західний та ст. Апостолове. Крадіжка сталась 10.07.2020 року на ст. Чаплине, як вбачається з зазначеного вище плану проведення заходів стрілецької команди з профілактичної роботи з 06.07.2020 до 12.07.2020 року, дана станція не входила до переліку станцій, на яких в період з 06.07. по 12.07.2020 року мали проводитись оперативні заходи щодо пошуку, попередження та виявлення стрілецькою командою розкрадання майна та вантажу з парків станцій та на шляху слідування. Відповідно до телеграми № НО-20/90 від 03.07.2020 року, з метою підвищення ефективності роботи із збереження майна залізниці та попередження крадіжок вантажів, недопущення несанкціонованих втручань зловмисників у функціонування залізничного транспорту, починаючи з 03.07.2020 року до особливого розпорядження, для проведення оперативно-профілактичних заходів, щоденно направляти на дільниці обслуговування ст. Таврійськ, ст. Каховське море, ст. Енергодар та перегонів між ними не менше одного парного наряду стрілецької команди. Відмінено дію даної вказівки було 14.07.2020 року, вже після скоєння крадіжки по ст. Чаплине. Тобто, саме вказівки відповідного керівництва залізниці призвели до того, що охорону по ст. Таврійськ, ст. Каховське море та ст. Енергодар було посилено, в той час, як по ст. Чаплине беручи до уваги обмежену кількість парних нарядів стрілецької команди - послаблено. До маршрутів варти відомчої воєнізованої охорони № 082706 та № 084188, варта на дільниці, куди входила ст. Чаплине, здійснювалась відповідно 23-24.02.2020 року та 02-03.06.2020 року. Суд приймає до уваги той факт, що з посадовою інструкцією начальника стрілецької команди з профілактичної роботи структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на пункти 2.1. та 2.16. якої було посилання при винесенні наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04.11.2020 року № 360/н, [PERSON] було ознайомлено лише 29.10.2020 року, тобто більше ніж через три місяці після скоєння крадіжки по ст. Чаплине. Вказана обставина підтверджується копією вказаної Посадової інструкції, яка знаходиться в матеріалах справи та досліджена судом ( а.с.38-47). На обороті а.с.47 міститься підпис позивача про те, що він ознайомлений з Посадовою інструкцією після проведення оперативної наради 20.10.2020 р. Також суд звертає увагу на те, що із змісту протоколу від 20.10.2020 року вбачається що за наслідками наради було ухвалено протокольне рішення про: 1) в термін до 22.10.2020 року за виявленими фактами правопорушень надати особисті пояснення на ім`я в.о. Н. [PERSON] в т.ч. СКПР [PERSON] ; 2) в термін до 27.10.2020 року НОО [PERSON] підготувати на ім`я в.о. Н [PERSON] за підписом НЗБ [PERSON] подання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності в т.ч. СКПР [PERSON] ; 3) в термін до 30.10.2020 року підготувати проект наказів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності в т.ч. СКПР [PERSON] . Отже, питання про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності було вирішено упереджено, до отримання від нього пояснень за фактом вчинення дисциплінарного проступку. З огляду на вищезазначене суд не погоджується з доводами відповідача про те, що стягнення було накладено на позивача протягом одного місяця з моменту виявлення факту порушення, оскільки це спростовується змістом акту службової перевірки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 25.09.2020 року, який досліджений судом. В результаті проведення службової перевірки були встановлені конкретні співробітники регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». У зв`язку з цим суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем [PERSON] був встановлений під час проведення наради 20.10.2020, оскільки ніякі нові факти під час проведення наради не були виявлені або встановлені, також на той момент не були відібрані пояснення від осіб, які були зазначені в акті службової перевірки. Згідно з поданням заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Франтовського М.М. від 30.10.2020 року № 11313-8-3/331 в.о. директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] було підписано наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 04.11.2020 року № 360/н. Про здійснення крадіжки 10.07.2020 року вугілля сторонніми особами з рухомого складу на ст. Чаплине відповідачу стало відомо 25.09.2020 року з акту службової перевірки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» а притягнули позивача до дисциплінарної відповідальності 04.11.2020 року. Отже, суд прийшов до висновку, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани було накладено на позивача [PERSON] з пропуском місячного строку, встановленого ст..148 КЗпП України. В протоколі від 20.10.2020 року (вихідний № ІІЗБ-8-9/36 від року) відображено, що порушення трудової дисципліни з боку працівників стрілецької команди ст. Чаплине (начальників варти [PERSON] та [PERSON] , а також стрільців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) свідчать про порушення трудової дисципліни з боку керівного складу стрілецької команди швидкого реагування Дніпровського загону воєнізованої охорони, а саме [PERSON] та [PERSON] в частині невиконання вимог своїх посадових інструкцій щодо здійснення профілактичних заходів. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується те, що [PERSON] не є керівником стрілецької команди ст. Чаплине (начальників варти [PERSON] та [PERSON] , а також стрільців Лучка В.1., [PERSON] та [PERSON] ). Предметом позовних вимог є визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. За правилами ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер. У цих спірних правовідносинах суд виходить із важливості дотримання принципів належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, які систематизовано в Рекомендаціях СМ /Rec (2007) 7 щодо належного управління. Отже, керівник як посадова особа, яка наділена відповідно до законодавства повноваженнями, що мають вплив на права та інтереси людей, має діяти відповідно до закону в межах норм, що окреслює його повноваження. Роботодавець не повинен діяти свавільно (Рекомендація СМ /Rec (2007) щодо належного управління (стаття 2). Залежно від змісту і характеру прав і обов`язків, що належать роботодавцю (керівнику), його правове становище визначається наявністю нормотворчої влади (прийняття локальних нормативних актів), адміністративно-диспозитивної влади (видання обов`язкових для виконання розпоряджень з приводу виконання трудових обов`язків), дисциплінарної влади (застосування заохочень, заходів дисциплінарної та матеріальної відповідальності). Зміст рішень, прийнятих відповідною посадовою особою, а також порядок їх ухвалення мають ґрунтуватися на законі. Роботодавець при виконанні адміністративних повноважень повинен діяти лише в чітко окреслених межах. Він не має діяти упереджено або його дії не мають сприйматися як такі (Рекомендації СМ /Rec (2007)7 щодо належного управління (стаття 4), Рекомендація № R (2000) 6 щодо статусу посадових осіб в Європі (Принцип 13). Під час ухвалення відповідного рішення роботодавець має враховувати всі фактори, що стосуються цього рішення, при чому кожен фактор підлягає ретельному аналізу. Фактори, що не є ревалентними, повинно виключити з розгляду. На процес ухвалення адміністративного рішення не мають впливати особисті інтереси або упереджене ставлення посадової особи, яка ухвалює рішення. Слід уникати будь-яких проявів упередженості. Управлінська діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, господарювання та підпорядкування здійснюється через видання розпорядчих документів (наказів). Ст. 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід як догана. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Аналіз указаних вище норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести дотримання законодавства про працю. Зазначене узгоджується із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, за змістом якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За правилами ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Зобов`язання працівника виконувати роботу поза межами його повноважень є втручанням в права людини, зокрема право на працю, яку кожен вільно обирає та на яку вільно погоджується. Не має бути ніякого втручання в набуті особами права або втручання у виправдані очікування щодо майбутніх рішень, які може ухвалити суб`єкт владних повноважень, за винятків передбачених законом випадків (Рекомендація СМ /Rec (2007) щодо належного управління (стаття 6, 21). В наказі від 04.11.2020 року № 360/н про притягнення позивача [PERSON] не зазначено всіх складових дисциплінарного проступку: дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. З урахуванням встановлених судом обставин, доказів, які були перевірені судом - суд вважає, що наказ від 04.11.2020 року № 360/н про накладення догани на [PERSON] має бути визнаним незаконним та скасовано. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Право особи на відшкодування моральної шкоди, перш за все, гарантується Конституцією України (ст. 32, 56, 62). Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Також, визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від - характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення. Так, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 3 1.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст. 1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювана моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювана; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювана і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи зазначене, суд погоджується з твердженням позивача про те, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності, саме за події, які фактично не розглядались на нараді і участь в яких позивач не приймав призвели до стресового стану, і фактичного спричинили шок. Суд зауважує, що при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не розглядались і не були прийняті до уваги стаж роботи позивача, чи притягувався він раніше до дисциплінарної відповідальності; чи маються інші обставини, які необхідно врахувати при накладенні дисциплінарного стягнення. Наказом керівництва Дніпровського загону воєнізованої охорони №235/НОР-1 від 16.07.2019 року затверджено положення про преміювання працівників. Розділом 5 вказаного наказу визначено розміри премії для Стрілецьких команд з профілактичної роботи та Стрілецької команди швидкого реагування, а саме для керівництва у розмірі до 70% від посадового окладу. Оклад позивача, на день оголошення наказу, складав 9229,00 гри. тобто 70% премії від окладу складає 6 460 гри. Відповідно до пункту 3.4. наказу №235/НОР-1 працівникам, до яких у розрахунковому періоді було застосовано дисциплінарне стягнення, премія не нараховується. Суд погоджується із розрахунком моральної шкоди, яка наведена позивачем в сумі 6 460,00 грн. Доводи відповідача про те, що розмір матеріальної шкоди може бути доведений лише висновком експертизи судом не приймається до уваги, оскілки висновки експертів є одним із джерел доказів, які досліджуються судом у сукупності з іншими доказами. З врахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦІІК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем надані до позовної заяви копія договору про надання правничої допомоги, акт замовлення та виконання робіт ордер на надання правничої (правової) допомоги, рахунок і докази його сплати па підтвердження стягнення з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. Вказані документи оформлені належним чином і підтверджують витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. У зв`язку з викладеним суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи викладене судовий збір у розмірі 1681, 60 грн. підлягають стягненню з відповідача відшкодуванню на користь держави . На підставі викладеного,

Outcome: approved