Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Оскільки мати заповіту не залишила, спадкування вказаного майна відбувається за законом між її двома синами - позивачем та відповідачем [PERSON] Останній на день відкриття спадщини проживав разом із матір"ю, тому вступив у спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Позивач в шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки брат відмовляється надати правовстановлюючі документи на квартиру для подання до нотаріальної контори для оформлення спадщини, тому просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився,про дату та час розгляду справи, повідомлявся через оголошення у пресі (а.с. 147), причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляв. Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання нез"явилася, надіслала письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність (а.с. 134). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що відповідач є його рідним братом та особисто йому неодноразово вказував на те, що правовстановлюючих документів на квартиру не дасть, тому що спірна квартира належить лише йому (братові) і позивач не має права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 11). На день смерті [PERSON] за адресою її реєстрації [ADDRESS], також був зареєстрований її син [PERSON] (а.с. 8). 16 серпня 2012 року, в межах передбаченого законом шестимісячного строку, позивач [PERSON], який є сином померлої (а.с. 6), звернувся до Першої житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої (а.с.44). Однак, постановою державного нотаріуса Першої житомирської державної нотаріальної контори від 05 квітня 2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] в зв'язку з неподанням правовстановлюючих документів на вищевказану частину квартири (а.с. 10). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року, суд при новому розгляді справи повно, всебічно та об"єктивно проаналізував та оцінив докази в їх сукупності, належним чином дослідив доводи позивача [PERSON] та дійшов наступного висновку. Так, з пояснень представника позивача та показів допитаного в судовому засіданні в якості свідка позивача [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] не визнає за позивачем право на спадщину за законом, не надає йому правовстановлюючих документів на спірну квартиру, які необхідні для подачі нотаріусу відповідно до процедури оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Цим самим відповідач створює позивачу перешкоди в набутті права на спадщину, тобто, в даному випадку існує спір про право власності позивача на частину спадкового майна, однак, внаслідок вищевказаних обставин, нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину не може бути вчинено. Як роз"яснено п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З досліджених в судовому засіданні постанови державного нотаріуса Першої житомирської державної нотаріальної контори від 05 квітня 2013 року (а.с. 5), відповіді Управління житлового господарства Житомирської міської ради (а.с. 12) та листа КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації " Житомирської обласної ради (а.с. 13), а також викладених вище обставин, вбачається, що у позивача відсутні умови для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, та іншим шляхом, аніж захист свого порушеного права на спадщину у судовому порядку, немає. Тому, відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності Враховуючи, що відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також те, що позивач є спадкоємцем першої черги, суд вважає необхідним визнати право власності за позивачем на 1/4 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Разом з тим суд приходить до висновку, що в позові до територіальної громади в особі Житомирської міської ради слід відмовити, оскільки будь-яких конкретних вимог до цього відповідача позивачем не заявлено. Також, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування понесених ним і документально підтверджених судових витрат в сумі 1010 гривень 00 копійок.

Outcome: partial