Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивовано наступними обставинами. 21.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-B00/290/2006, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 62 500,00 доларів США, строком до 20 грудня 2016 року зі сплатою за користування кредитними коштами 13,99% річних. Згідно п. 1.5.1 кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися щомісяця у розмірі та строки передбачені кредитним договором. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником обов'язків по даному кредитному договору, було укладено договір поруки № SR-B00/290/2006 від 21.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], за яким остання зобов'язувалася перед кредитором за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №CNL-B00/290/2006 від 21.12.2006 року. Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. Всупереч умовам кредитного договору, позичальник та поручитель не виконують взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2012 року складає 73 539,86 доларів США, що за офіційним курсом НБ України еквівалентно 587 804,10 грн., з яких: - залишок заборгованості по кредиту - 58 302,70 доларів США; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 14 700,22 доларів США, та штрафні санкції - 536,09 доларів США. 10.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-B00/160/2007, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 152 250,00 доларів США, строком до 09 серпня 2022 року зі сплатою плаваючої процентної ставки, що включає в себе фіксовану ставку у розмірі 5,99% річних та FIDR. Згідно п. 1.5.1 кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися щомісяця у розмірі та строки передбачені кредитним договором. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником обов'язків по даному кредитному договору, було укладено договір поруки № SR-B00/160/2007 від 10.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], за яким остання зобов'язувалася перед кредитором за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №CNL-B00/160/2007 від 10.08.2007 року. Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. Всупереч умовам кредитного договору, позичальник та поручитель не виконують взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2012 року складає 177 364,32 доларів США, що за офіційним курсом НБ України еквівалентно 1 417 673,01 грн., з яких: - залишок заборгованості по кредиту - 144 619,20 доларів США; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 31 468,18 доларів США, та штрафні санкції - 1 276,94 доларів США. У зв'язку з тим, що позичальник та поручитель добровільно не виконують взяті на себе зобов'язання по договорах, виникла необхідність звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не з'явився, до початку розгляду справи по суті надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач та третя особа в судове засідання повторно не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи. Письмових заперечень суду не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами звукозапису. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-B00/290/2006, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 62 500,00 доларів США, строком до 20 грудня 2016 року зі сплатою за користування кредитними коштами 13,99% річних. Відповідно до п.1.2 договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 62 500,00 доларів США на споживчі цілі. Згідно з п. 4 договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Відповідно п. 1.5.1 кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися щомісяця у розмірі та строки передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 4.1.1 договору, за порушення прийнятого на себе зобов'язання стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. 24.04.2009 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №CNL-B00/290/2006 від 21.12.2006 року, яким було внесено зміни та доповнення до кредитного договору, а саме було змінено розмір платежу з 978,99 доларів США на 1156,26 доларів США, також п. 3.2 додаткового договору визначено, що на період з 24.04.2009 року до 26.10.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка 10% річних, п.3.3 на період з 26.10.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань 14,99% річних. 22.09.2010 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №CNL-B00/290/2006 від 21.12.2006 року, відповідно до п.2.1.1 якого, на період з 24.09.2010 року по 24.01.2012 року для розрахунків процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,50% річних, п.2.1.2 на період з 24.01.2012 року до повного виконання боргових зобов'язань 23,78% річних. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником обов'язків по даному кредитному договору, було укладено договір поруки № SR-B00/290/2006 від 21.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], за яким остання зобов'язувалася перед кредитором за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №CNL-B00/290/2006 від 21.12.2006 року. Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до п.1.2 договору поруки, поручитель та боржник відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як і до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно до п.3.1 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п.3.4 договору поруки, обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою вказаною в договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов'язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов'язань боржником. 23.05.2012 року на адресу поручителя цінним листом було направлено досудову вимогу №22-2/781854 про добровільну сплату простроченої заборгованості по кредиту, проте дана вимога залишена без виконання. Всупереч умовам кредитного договору позичальник та поручитель добровільно не виконують взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом 15.08.2012 року у розмірі 73 539,86 доларів США, що еквівалентно 587 804,10 грн., з яких: - залишок заборгованість по кредиту - 58 302,70 доларів США; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 14 700,22 доларів США, та штрафні санкції - 536,09 доларів США. 10.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CNL-B00/160/2007, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 152 250,00 доларів США, строком до 09 серпня 2022 року зі сплатою плаваючої процентної ставки, що включає в себе фіксовану ставку у розмірі 5,99% річних та FIDR. Відповідно до п.1.2 договору,банк надав позичальнику кредит в розмірі 152 250,00 доларів США на оплату комісії банку та споживчі цілі. Відповідно до п.1.4.1.1.2 умов договору, у разі використання плаваючої процентної ставки, відсотки за користуванням кредитом розраховуються як FIDR+ Фіксований відсоток з розрахунком річної бази нарахування відсотків. Згідно з п.4 договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Відповідно п. 1.5.1 кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися щомісяця у розмірі та строки передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 4.1.1 договору, за порушення прийнятого на себе зобов'язання стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. 24.04.2009 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № CNL-B00/160/2007 від 10.08.2007 року, яким було внесено зміни та доповнення до кредитного договору, а саме було змінено розмір платежу з 845,84 доларів США на 970,60 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу, також п. 3.2 додаткового договору визначено, що на період з 24.04.2009 року до 26.10.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка 10% річних, п.3.3 на період з 26.10.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань буде використовуватися плаваюча процентна ставка 6,7% річних + FIDR. 22.09.2010 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору № CNL-B00/160/2007 від 10.08.2007 року, відповідно до п.2.1.1 якого, на період з 24.09.2010 року по 24.01.2012 року для розрахунків процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,50% річних, п.2.1.2 на період з 24.01.2012 року до повного виконання боргових зобов'язань, буде використовуватися плаваюча процентна ставка 10,92% річних + FIDR. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником обов'язків по даному кредитному договору, було укладено договір поруки № SR-B00/160/2007 від 10.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], за яким остання зобов'язувалася перед кредитором за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № CNL-B00/160/2007 від 10.08.2007 року. Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до п.1.2 договору поруки, поручитель та боржник відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як і до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно до п.3.1 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п.3.4 договору поруки, обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою вказаною в договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов'язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов'язань боржником. 23.05.2012 року на адресу поручителя цінним листом було направлено досудову вимогу №22-2/781857 про добровільну сплату простроченої заборгованості по кредиту, проте дана вимога залишена без виконання. Всупереч умовам кредитного договору позичальник та поручитель добровільно не виконують взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом 15.08.2012 року у розмірі 177 364,32 доларів США, що еквівалентно 1 417 673,01 грн., з яких: - залишок заборгованість по кредиту - 144 619,20 доларів США; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 31 468,18 доларів США, та штрафні санкції - 1 276,94 доларів США. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 року по цивільній справі №212/13283/2012 позов ПАТ «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково, а саме стягнуто заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/290/2006 від 21 грудня 2006 року (з додатковими угодами) у розмірі 583 512,34 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 466 013,48 грн., що еквівалентно 58 302,70 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 117 498,86 грн., що еквівалентно 14 700,22 дол. США та стягнуто заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/160/2007 від 10 серпня 2007 року (з додатковими угодами) у розмірі 1 407 466,35 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1 155 941,19 грн., що еквівалентно 144 619,19 дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 251 525,16 грн., що еквівалентно 31 468,18 дол. США. Рішення суду набуло законної сили 07.10.2013 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 07.10.2013 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно статті 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 статті 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовлятися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно до вимог статті 554 ч.1, ч.2 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 рок "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув; у зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. За кредитним договором № CNL-B00/160/2007 від 10 серпня 2007 року (з додатковими угодами) пеня нарахована за період з 25.11.2008 року до 27.09.2011 року, а за кредитним договором № CNL-B00/290/2006 від 21 грудня 2006 року (з додатковими угодами) пеня нарахована за період з 27.10.2008 року до 28.10.2010 року, а до суду АТ "ОТП БАНК" звернувся 01.10.2012 року, тобто за межами річного строку спеціальної позовної давності. Як вбачається з кредитного договору № CNL-B00/290/2006 від 21 грудня 2006 року (з додатковими угодами) та кредитного договору № CNL-B00/160/2007 від 10 серпня 2007 року (з додатковими угодами), дані договори є споживчими, а тому суд вважає за необхідне застосувати до вимог про стягнення пені за ними строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ч.3 ст. 232 ЦПК України, повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем по справі дійсно неналежним чином виконуються взяті на себе зобов'язання, а тому з відповідача як солідарного боржника слід стягнути заборгованість за кредитним договором №CNL-B00/290/2006 від 21.12.2006 року у розмірі 583 512,34 грн., та заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/160/2007 від 10.08.2007 року у розмірі 1 407 466,35 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial