Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання передати майно на баланс іншої юридичної особи, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні машиномісцями у автопаркінгу. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приймали участь в інвестуванні будівництва будинку [ADDRESS] . Згідно рішення державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, утвореного розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №1519 від 26.12.2006 року, житловий будинку [ADDRESS] ) та автопаркінг на 243 машиномісця прийнято в експлуатацію. Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №1571 від 29.12.2006 року затверджено акти Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житловий будинок [ADDRESS] . Згідно додатку до даного розпорядження вказаний будинок та автопаркінг передано на обслуговування ТОВ „Житло-комфорт". Але фактично відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини ТОВ „Чернігівський завод будівельних матеріалів" передало зі свого балансу на баланс ТОВ „Вітрікс комфорт" житловий будинок [ADDRESS] , а не ТОВ „Житло-комфорт". За змістом договору №50-152 від 29.12.2006 року ТОВ „Чернігівський завод будівельних матеріалів" доручає ТОВ „Вітрікс комфорт" здійснювати комплекс заходів по утриманню, обслуговуванню і експлуатації підземного паркінгу строком до 25.02.2006 року. Позивачі як власники своїх машиномісць щомісячно сплачували експлуатаційні витрати, але після закінчення дії вказаного договору відповідач ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД", вказавши, що саме він є балансоутримувачем автопаркінгу вимагав збільшити розмір витрат на утримання машиномісць. Свої вимоги відповідач обгрунтував тим, що 1.03.2011 року ТОВ „Вітрікс комфорт" передало ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ „Вітрікс комфорт" від 1.03.2011 року приміщення автопаркінгу з 243 машиномісцями. А відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 1.05.2011 року ТОВ „Вітрікс комфорт" передало ОСББ „Атлант-152" на баланс останнього житловий будинок [ADDRESS] та його комунікації. Вважає, що передача з балансу ТОВ „Вітрікс комфорт" на баланс ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" відбулась незаконно, оскільки ніяких загальних зборів власників машиномісць 1.03.2011 року не проводилось і вони не надавали своєї згоди на передачу вказаного автопаркінгу з баланса на баланс, крім того, згідно висновку експертного дослідження №1185 від 23.04.2015 року Київської незалежної судово-експертної установи двоповерховий підземний автопаркінг (гараж) на 243 машиномісця входить до складу (є складовою частиною) житлового комплексу, розташованого в м. Києві, вул. Харківське шосе, та його повноцінне функціонування за своїм функціональним призначенням не можливе, тому ТОВ „Вітрікс комфорт" повинен був передати на баланс ОСББ „Атлант-152" автопаркінг разом з будинком. За таких обставин просить витребувати у ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" автопаркінг з усіма інженерними комунакаціями та прилеглою територією з незаконного володіння і зобов`язати передати їх на баланс ОСББ „Атлант-152", а також зобов`язати не чинити перешкоди позивачам у користуванні своїми машиномісцями. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, які не порушують їх прав, а стосуються прав та інтересів юридичної особи ОСББ „Атлант-152". Тобто, вони є неналежними позивачами, оскільки від імені ОСББ „Атлант-152" вони не можуть вимагати передати майно на баланс однієї юридичної особи з балансу іншої юридичної особи. Крім того, вони пропустили трьохрічний строк звернення до суду, так як акт про передачу з балансу на баланс спірного автопаркінгу був підписаний 1.03.2011 року, а позивачі звернулись до суду з даним позовом тільки 29.04.2014 року. 3-ті особи ПАТ „Укрсоцбанк", ТОВ „Капітал Партнерс", ТОВ „РЕК Альфа", ОСББ „Атлант-152" в судові засідання не з'явились, про розгляд справи були судом неодноразово повідомлені належним чином. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приймали участь в інвестуванні будівництва будинку [ADDRESS] . Згідно рішення державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, утвореного розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №1519 від 26.12.2006 року, житловий будинку [ADDRESS] ) та автопаркінг на 243 машиномісця прийнято в експлуатацію. Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №1571 від 29.12.2006 року затверджено акти Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житловий будинок [ADDRESS] . Згідно додатку до даного розпорядження вказаний будинок та автопаркінг передано на обслуговування ТОВ „Житло-комфорт". Але фактично відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини ТОВ „Чернігівський завод будівельних матеріалів" передало зі свого балансу на баланс ТОВ „Вітрікс комфорт" житловий будинок [ADDRESS] , а не ТОВ „Житло-комфорт". Позивачі в подальшому стали власниками мішиномісць в даному автопаркінгу. 1.03.2011 року ТОВ „Вітрікс комфорт" передало ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ „Вітрікс комфорт" від 1.03.2011 року приміщення автопаркінгу з 243 машиномісцями. А відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 1.05.2011 року ТОВ „Вітрікс комфорт" передало ОСББ „Атлант-152" на баланс останнього житловий будинок [ADDRESS] та його комунікації. Вказані обставини не заперечувались учасниками справи, тому вони не підлягають доказуванню на підставі ч.1, ст.82 ЦПК України. Як наголошує ч.1, ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За приписами ч.1, ст.388 ЦК України наголошує, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.1, ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ч.1, ст.7 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.1-2, ст.16 ЦК Українни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. У відповідності до ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з даним позовом до ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" про витребування автопаркінгу з усіма комунікаціями з незаконного володіння ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" та зобов`язати ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" передати зі свого балансу на баланс ОСББ „Атлант-152" зазначений автопаркінг. Аналізуючи вказані позовні вимоги та докази по справі, суд вважає, що дані позовні вимоги відносяться до захисту прав та інтересів ОСББ „Атлант-152" і стосуються правовідносин між ТОВ „Вітрікс комфорт ЛТД" та ОСББ „Атлант-152" та будь-яким чином не порушують прав позивачів, тому вимоги останніх не підлягають задоволенню, так як ОСББ „Атлант-152" не уповноважувало їх звертатись до суду за захистом прав та інтересів вказаної юридичної особи. Як наголошує ч.1, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується позовних вимог позивачів до відповідача про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні машиномісцями у автопаркінгу по [ADDRESS] , то вони також не підлягають задоволенню, оскільки позивачами та їх представником не надано доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України чинення перешкод відповідачем, а саме: дати, часу, місця, способу та змісту перешкод кожному з них та/або з кимось, крім того як заявив представник позивача в суді після подачі даного позову до суду посадові особи відповідача більше не допускали будь-яких спроб перешкод щодо позивачів у користуванні ними своїми машиномісцями.

Outcome: dismissed