Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

20.08.2019 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтовано так. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.02.2018 (справа № 302/906/17) вирішено стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 25.10.2017 і до досягнення кожною дитиною повноліття. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що сума аліментів, яка стягується з відповідача на утримання дітей, є недостатньою для належного забезпечення дітей і є меншою, ніж мінімальний розмір аліментів, який встановлено законом. Відповідач додатково жодної матеріальної допомоги не надає. Позивачка є особою з інвалідністю третьої групи, постійного місця праці не має, а тому не може самостійно забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач є працездатного віку, здоровий та працює на сезонних роботах в Росії, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі. За цих підстав та відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 182, 192 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини, п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р., позивачка просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Міжгірського районного суду від 01.02.2018, з твердої грошової суми 1000 грн. на суму 1500 грн., починаючи з часу звернення нею до суду з цим позовом і до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, одночасно вказавши, що заявлений позов підтримує, просить такий задоволити. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що не має змоги платити аліменти у більшому розмірі, оскільки не може працевлаштуватися за місцем свого проживання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зміст позову та пояснення-заперечення відповідача, письмову позицію позивача, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити виходячи з такого. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.02.2018 у справі № 302/906/17 присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей - синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.10.2017 і до досягнення кожною дитиною повноліття. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини, та рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Позивачка, на підставі ст.192 СК України, звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів з твердої грошової суми визначеної судом 1000 грн. на тверду грошову суму 1500 грн., з мотивів збільшення витрат на утримання дітей, які несе позивачка у зв`язку з навчанням дітей, а також з її важким матеріальним становищем. Оскільки, після присудження аліментів на її користь, стан здоров`я позивачки погіршився, вона визнана особою з інвалідністю третьої групи. Відповідач позов заперечив частково, а саме вказав, що не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, бо є непрацевлаштованим за місцем проживання. Натомість визнав, що періодично виїжджає на сезонні роботи до Російської Федерації, інших утриманців не має та є здоровим і працездатним. Станом на час звернення позивачкою з цим позовом до суду діти сторін досягли десятирічного та семирічного віку, є школярами. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривні, з 1 липня по 30 листопада - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто, 50 % від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, на даний час становить сума 1059 грн.. Відтак, попередньо визначений судом розмір аліментів, у твердій грошовій сумі - 1000 грн., вимогам ст. 182 СК України не відповідає, бо мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню до суми 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде відповідати загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності, забезпечить належний рівень життя дітей, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дітей. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн..

Outcome: approved