Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 07.08.2019 звернувся до суду з позовною заявою до Фермерського господарства «Колос» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач являється власником земельної ділянки площею 3,79 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. 16 грудня 2011 року між сторонами укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Голованівському районі в книзі реєстрації договорів оренди по Шепилівській сільській раді 16.12.2011 за №382148834001016, строком на 10 років. Відповідно до п. 12-а договору оренди землі, за користування вказаної в договорі земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю щороку плату в розмірі не менше 5% вартості земельної ділянки, враховуючи індексацію в грошовому виразі. Згідно абзацу 6 п. 31 договору оренди землі, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата у грошовій формі має бути сплачена до 20 числа першого за звітним роком місяця, тобто за кожен звітний рік до 20 січня наступного року, що слідує за звітним. У натуральній формі орендна плата має бути сплачена до 20 числа останнього у звітному році місяці. Представник позивача зазначає, що відповідач до теперішнього часу не сплатив позивачу орендну плату за 2017 та 2018 роки. Останнім днем сплати орендної плати за 2017 рік був 20 січня 2018 року, а останнім днем сплати орендної плати за 2018 рік був 20 січня 2019 року. Представник позивача вказав, що в договорі оренди землі місце виконання орендарем грошового зобов`язання по внесенню орендодавцю орендної плати не встановлено, а тому воно має виконуватися відповідно до п. 4 абзацу 2 частини 1 ст. 532 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за місцем проживання орендодавця, тобто позивача. З урахуванням вищезазначеного, несплата відповідачем орендної плати за 2 роки у строки, встановлені договором є систематичною несплатою відповідачем орендної плати (невиконання обов`язків, передбачених умовами договору) та відповідно істотним порушенням відповідачем умов договору, що є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі. Представник позивача посилаючись на довідку відділу в Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №119/139-19 від 30.07.2019 вказує, що станом на 2017-2018 роки середня грошова оцінка земельної ділянки по Шепилівській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області за 1 га. становить 28788 грн. Враховуючи розмір середньої грошової оцінки земельної ділянки, а також розмір орендної плати, передбаченої договором оренди землі, сума заборгованості позивача за договором за 2017 рік складає 5460 грн. 21 коп. (розмір ділянки 3,7934 га. помножено на 28788 грн. розмір нормативної грошової оцінки за 2017 рік помножено на 5%), за 2018 рік складає 5460 грн. 21 коп. (розмір ділянки 3,7934 га. помножено на 28788 грн. розмір нормативної грошової оцінки за 2018 рік помножено на 5%), загальна сума заборгованості за два роки - 10920 грн. 42 коп. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 526, 530, 532, 612, 651 ЦК України, представник позивача просить розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Колос» 16 грудня 2011 року, зареєстрований відділом Держкомзему у Голованіському районі в книзі реєстрації договорів оренди по Шепилівській сільській раді 16.12.2011 за №382148834001016; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 16 грудня 2011 року укладеним між позивачем та відповідачем у розмірі 10920 грн. 42 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 12.08.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. 10.10.2019 в даній справі було ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 03.03.2020 скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 06.03.2020 дану справу прийнято до розгляду, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 07.10.2020 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 19.11.2020 представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, яку ухвалою суду від 19.11.2020 залишено без розгляду, оскільки подано після закінчення підготовчого засідання. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку 04.11.2020 представнику позивача SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 193), заяви про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавали. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку йому 04.11.2020 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 194), 19.11.2020 від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій просить судове засідання провести без його участі (а.с. 195). Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,79 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3521488300:02:000:2032, яка розташована на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР №072201 (а.с. 14) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.05.2010 виконкомом Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, згідно якого позивач 14.05.2010 уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 10). 16 грудня 2011 року між [PERSON] як орендодавцем та відповідачем як орендарем було укладено договір оренди землі, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Голованівському районі, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі по Шепилівській сільській раді вчинено запис від 16.12.2011 за №352148834001016, за умовами якого, позивач надала відповідачу в оренду земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 3,79 га., яка розташована на території Шепилівської сільської ради Голованіського району Кіровоградської області та належить їй на підставі Державного акту серії КР №072201, на строк 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі не менше 5% вартості земельної ділянки, враховуючи індексацію в грошовому виразі (а.с. 6-7). Згідно пункту 15 договору оренди землі, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до пунктів 9, 11 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі, її розмір визначається у щорічному додатку до цього договору. Орендна плата вноситься в такі строки: у грошовій формі - 1 раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, у натуральній формі - до 20 числа останнього у звітному році місяці. Пунктом 31 договору оренди землі визначено обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату. Пунктом 38 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Отже, договором передбачено можливість його розірвання унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Як вбачається з листа відділу в Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №119/139-19 від 30.07.2019, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,7934 га, кадастровий номер 3521488300:02:000:2032, яка знаходиться на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області становить 111475,60 грн. (а.с. 11). Представник відповідача [PERSON] відзив на позов до суду не подав, однак в заяві про перегляд заочного рішення інший представник відповідача - [PERSON] зазначив про те, що відповідач належним чином виконує умови договору оренди землі, оскільки орендна плата за цим договором нараховувалась належним чином, також були сплачені податки на прибуток та військовий збір за позивача (а.с. 56-57). Згідно наданих до заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача [PERSON] платіжних відомостей нарахування орендної плати по Шепилівській сільській раді за 2016-2019 роки, вбачається, що відповідачем відносно позивача нараховано орендну плату в сумі 2470 грн. за 2016-2018 роки та в сумі 5574 грн. за 2019 рік (а.с. 82-85). Як вбачається з наданих представником відповідача податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, відповідачем до Голованівської державної податкової інспекції Голованівського управління ДПС у Кіровоградській області за 2017-2019 роки було подано відомості про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, в тому числі і відносно позивача за податковим номером [NUMBER] (а.с. 86-99). Відповідно копії відомості відповідача від 27.11.2019, позивач цього дня отримала орендна плату згідно рішення суду у вигляді 750 кг. пшениці, 750 кг. ячменю, 150 кг. соняшнику, 500 кг. кукурудзи та 50 кг. цукру (а.с. 102). Згідно наданої представником позивача відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, станом на 24.06.2020 наявна інформація про нарахування та виплату позивачу Фермерським господарством "Колос" заробітної плати у 2017 році в сумі 2470 грн., коштів у зв`язку з наданням майна в лізинг у 2018 році в сумі 2470 грн. та в 2019 році в сумі 5574 грн. (а.с. 178). Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 319, 321\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~783\~ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Нормами ст. 25 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Дослідивши надані представником позивача докази та оцінивши їх, враховуючи вищезазначені норми законодавства, суд приходить до висновку про те, що між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, умови виконання якого відповідач порушив, оскільки за 2017 та 2018 року не сплатив орендну плату позивачу у розмірі по 5460,21 грн. з урахуванням грошової оцінки земельної ділянки, а також вчасно не надав позивачу орендну плату у натуральній формі, шляхом надання пшениці, ячменю, кукурудзи, соняшника, цукру, тюків соломи, проведення оранки, одноразового надання транспортних послуг. Як вбачається з дослідженої копії відомості розрахунок з виплатою орендної плати у натуральній формі відповідач здійснив лише після ухвалення судом заочного рішення в даній справі. Відповідач не довів суду факту сплати орендної плати позивачу за 2017 та 2018 роки за договором оренди землі від 16.12.2011 в строк, визначений договором оренди землі. Платіжні відомості та податкові розрахунку, надані відповідачем та підписані лише його представником, належним доказом виплати орендної плати позивачу бути не можуть, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (відповідача), який, як юридична особа, вносить відповідні відомості до цих документів та подає їх до Державної податкової служби, на виконання Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, тоді як така інформація автоматично вноситься до центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України. Відповідно до п. 70.1. ст. 70 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків. Згідно п. 4 розділу ІV Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 за №1306/31174, Державний реєстр формується з інформації, що надходить від територіальних органів ДФС та від інших державних органів відповідно до законодавства. Відповідач стверджуючи про виплату орендної плати суду не надав жодного доказу за підписом позивача про отримання коштів, натомість відомість відповідача від 27.11.2019 підтверджує про здійснення розрахунку з позивачем вже після звернення позивача до суду з цим позовом. У зв`язку з викладеним, наявні підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку з грубим порушенням його умов. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за 2017 та 2018 роки, оскільки такий розрахунок на час розгляду справи відповідачем проведений, позивач від позовних вимог в цій частині не відмовлялась. Виплата орендної плати після звернення позивача до суду не є підставою для відмови у задоволенні позову в частині розірвання договору оренди землі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції АТ "ПРИВАТБАНК" №0.0.1428374788.2 від 06.08.2019 (а.с. 1), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, а тому враховуючи задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди землі та відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення орендної плати, судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. підлягає відшкодуванню відповідачем, а інша частина судового збору в тому ж розмірі покладається на позивача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial