Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач у квітні 2014 р. звернувся в суд з позовом про відшкодування з відповідача 28702 грн. 70 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.07.2009р. близько 09.15 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом "Ніссан" з державним номерним знаком [NUMBER], при виїзді з другорядної дороги не дав дорогу автомобілю, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Мазда 6" з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем "Фольксваген" з державним номерним знаком [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Оскільки автомобіль "Мазда 6" на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ВАТ "СТ "Гарантія" за договором добровільного страхування наземного транспорту, згідно страхового акту №1172 від 08.12.2009р. за ремонт вказаного транспортного засобу було виплачено страхове відшкодування в сумі 57405 грн. 41 коп. Оскільки винуватими у вчиненні ДТП є двоє водіїв-учасників, то позивач має право вимоги до [PERSON] у межах суми половини виплаченого страхового відшкодування, а саме просить стягнути з відповідача 28702 грн. 70 коп. матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, давши пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечили та зазначили, що дійсно 02.07.2009р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль під керуванням [PERSON] зіткнувся з автомобілем під керуванням [PERSON] Винуватими у вчиненні ДТП визнано обох водіїв, проте вважають, що частка вини відповідача є значно меншою і становить не більше 30 %, ніж частка вини [PERSON], так як останній порушив більше пунктів Правил дорожнього руху. Разом з тим, позивачем було пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки вказана ДТП мала місце 02.07.2009р., що є підставою для відмови в позові. Просять в позові відмовити за пропуском строку позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу №2-3897/11, адміністративні справи №3-2314/09 та №450/63/13-п, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акту, який складається страховиком або уповноваженою ним особою. Згідно ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, в строк, встановлений договором. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі визначеного відшкодуванням, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.3 п.1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Судом встановлено, що 02.07.2009 року близько 09.15 год. на 4 км+850 м автодороги Західний обхід м.Львова сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль "Ніссан" під керуванням [PERSON], зіткнувся з автомобілем "Мазда 6" під керуванням [PERSON] та автомобілем "Фольксваген" /а.с.35/. Винуватими у вчиненні ДТП визнано [PERSON] та [PERSON], що підтверджується постановами Залізничного районного суду м. Львова від 07.09.2009 року та Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.02.2013 року про притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. /а.с.35, 36/. Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 5-2256/08.047 від 07.11.2008 року автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON] застрахований ВАТ "Страхове товариство "Гарантія" /а.с.4/, програма стахування повне КАСКО. Відповідно до висновку спеціаліста №388 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту від 05.08.2009 року, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля "Мазда 6" становить 59092,85 грн. /а.с.18-20/. З матеріалів справи, вбачається, що страховика повідомлено про страховий випадок шляхом надіслання на його адресу повідомлення про подію № 847 від 02.07.2009 року /а.с.5/. Як вбачається із страхового акту № 1172 від 08.12.2009 року дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась визнано страховим випадком, а розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті визначений у розмірі 57405,41 грн. /а.с.7/. На підставі заяви власника застрахованого автомобіля - [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 13.08.2009 року /а.с.6/, страховиком виплачено страхове відшкодування у розмірі 57405,41 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1580, № 2163, № 777, №778 /а.с.9, 11, 13, 15/. З матеріалів адміністративної справи №450/63/13-п стосовно водія [PERSON] за ст.124 КУпАП вбачається, що дана ДТП мала місце на автодорозі Західний обхід м.Львова в с.Зимна Вода на повороті в смт.Рудне. Водій автомобіля "Ніссан" [PERSON] при виїзді із смт. Рудне, пропустивши автомобілі, почав рух на невеликій швидкості і виїхав на головну дорогу в напрямку Рясне, в цей час водій автомобіля "Мазда-6" [PERSON], що рухався по головній дорозі в напрямку Рясне, перестроївся з лівої смуги руху в праву, рухаючись зі швидкістю 80-85 км/год і на правій смузі руху в напрямку Рясне зіткнувся із автомобілем "Ніссан", після чого вдарив автомобіль "Фольксваген". Згідно висновку спеціаліста №1/316 від 31.07.2009р. виконаного експертом сектору автотехнічних досліджень НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області [PERSON], в даній дорожній ситуації водій автомобіля "Ніссан Прем»єра" [PERSON] повинен був керуватися технічними вимогами п.п.1.5, 1.10 відносно термінів: «дати дорогу», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перевага», «перехрестя», 2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1, 16.11 та вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР, а водій автомобіля "Мазда-6" [PERSON] повинен був керуватися технічними вимогами п.п.1.5, 1.10 відносно термінів: «безпечний інтервал», «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху», 2.3.б, 8.1, 12.1, 12.3, 12.9 б, 13.1 та вимогами горизонтальної розмірки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34 «ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА» ПДР. В даному випадку технічна можливість уникнути даної ДТП водій автомобіля "Ніссан Прем»єра" [PERSON] визначалася виконанням ним технічних вимог п.п. 1.5, 1.10 відносно термінів: «дати дорогу», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перевага», «перехрестя», 2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1, 16.11 та вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР. При заданих вихідних даних, швидкості руху автомобіля "Мазда 6" в 80 км/год, у його водія [PERSON] не було технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем "Ніссан Прем»єра" шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. В даній дорожній ситуації дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 1.5, 1.10 відносно термінів: «дати дорогу», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перехрестя», 2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1, 16.11 та вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР. В даній дорожній ситуації дії водія [PERSON]: не відповідали вимогам п.1.10 відносно термінів: «безпечний інтервал», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху», 8.1, 12.3, 13.1 та вимогам горизонтальної розмірки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34 «ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА» ПДР, однак вказаний факт невідповідності дій водія не знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв»язку з настанням даної пригоди; не відповідали вимог п.п. 1.5, 1.10 в частині тлумачення терміну «безпечна швидкість», 2.3.б, 12.1, 12.4 та 12.9 б ПДР і вказана невідповідність дій водія знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв»язку з настанням даної пригоди. При заданих вихідних даних з технічної точки зору причиною настання даної пригоди стали як невідповідаючі технічним вимогам п.п.1.5, 1.10 відносно термінів: «дати дорогу», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перевага», «перехрестя», 2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1, 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР дії водія автомобіля "Ніссан Прем»єра" [PERSON] так і невідповідаючі технічним вимогам п.п. 1.5, 1.10 в частині тлумачення терміну «безпечна швидкість», 2.3.б, 12.1, 12.4 та 12.9 б ПДР дії водія автомобіля "Мазда-6" [PERSON] В судовому засіданні [PERSON], який працює експертом сектору автотехнічних досліджень НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області, свій висновок №1/316 від 31.07.2009р. підтримав та зазначив, що у ДТП, яка мала місце 02.07.2009р. винуваті двоє водіїв-учасників і, на його думку, вина водія автомобіля "Мазда-6" [PERSON] є більшою, ніж вина водія автомобіля "Ніссан Прем»єра" [PERSON], оскільки водій [PERSON] перевищив допустиму швидкість руху в населеному пункті, рухався із швидкістю 80 км/год, у зв»язку з чим не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування з моменту винекнення небезпеки для руху. Факт перевищення [PERSON] допустимої швидкості руху в населеному пункті перебуває в прямому причинно-наслідковому зв»язку з настанням даної пригоди. З урахуванням обставин ДТП, постанов суду відносно [PERSON] та [PERSON] щодо порушення кожним водієм пунктів Правил дорожнього руху, суд визначає ступінь вини [PERSON] в 30%, а ступінь вини [PERSON] - 70%. А відтак з врахуванням ступеню вини з [PERSON] в користь ПАТ "Страхове товариство "Гарантія" слід стягнути 17221 грн. 62 коп. (57405,41 грн. х 30% : 100% =17221,62 коп.) на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-3897/11, ПАТ "Страхове товариство "Гарантія" 30.11.2011р. звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування 57405 грн. 41 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 27.05.2013р., яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.09.2013р. залишено без змін, в задоволенні позову ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" відмовлено. Відмовляючи в позові суди виходили з того, що позивачем не залучено до участі у справі [PERSON], без участі якого неможливо визначити ступінь вини кожного із винуватців ДТП. Як вбачається з матеріалів цивільної справи №462/2760/14, "Страхове товариство "Гарантія" 25.04.2014р. звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування 28702 грн. 70 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу, тобто перебіг позовної давності переривався, а тому суд не приймає до уваги покликання відповідача та його представника на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 17221 грн. 62 коп. матеріальної шкоди, а також 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього - 17465 грн. 22 коп.

Outcome: partial