Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», Костопільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, треті особи: [PERSON], ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»» про стягнення грошових коштів. Відповідно до заяви від 19 січня 2018 року про уточнення позовних вимог просив суд стягнути на його користь з ПАТ КБ «Приватбанк» отримані ним за платіжним дорученням від 25 січня 2013 року 40 599 грн. 16 коп., як безпідставно набуті кошти, 40 143 грн. 89 коп. інфляційних витрат та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 10140,56 грн., стягнути на його користь з Костопільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області сплачений ним виконавчий збір у розмірі 4 059 грн. 92 коп. та вирішити питання щодо стягнення на його користь судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за заявою відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області (далі - ВДВС Костопільського РУЮ) в ході виконавчого провадження про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] травня 2012 року приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») проведено прилюдні торги з реалізації транспортного засобу - автомобіля «Шевроле Лачетті», номерний знак [NUMBER], що належав боржнику. Для участі в торгах він вніс на рахунок ПП «СП «Юстиція» гарантійний внесок у розмірі 6 144 грн, а після торгів 17 травня 2012 року додатково вніс на рахунок відділу державної виконавчої служби 45 056 грн. Проте придбаний на аукціоні автомобіль йому переданий не був, а в послідуючому повторно реалізований банком іншій особі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що у банку виникне зобов'язання повернення коштів лише з дати визнання протоколу проведення прилюдних торгів недійсним, адже саме за цим актом перераховані кошти, тому заявлені вимоги до ПАТ КБ «Приватбанк» є безпідставними. Представник відповідача Костопільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області - Сягровець В.М. в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог заявлених до Костопільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, з тих підстав, що, на даний час результати прилюдних торгів з реалізації автомобіля [NUMBER], який належав боржнику [PERSON], є чинними, тому відсутні підстави для стягнення з Костопільського відділу ДВС коштів. Треті особи: [PERSON] та представник ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»» в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за заявою відділу ДВС Костопільського управління юстиції 14.05.2012 року в ході виконавчого провадження про примусове стягнення заборгованості з третьої особи [PERSON] з прилюдних торгів було реалізовано транспорний засіб - автомобіль [NUMBER], належний боржнику [PERSON] Торги проводилися ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція". Для участі в торгах позивачем [PERSON] було внесено гарантійний внесок в сумі 6144 грн., який поступив ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" за проведення торгів. 17 травня 2018 року за результатами торгів позивачем додатково було сплачено на рахунок ВДВС 45056 грн., які були розписані на - 396,92 грн. витрати; 4059,92 грн. - виконавчий збір; 40599,16 грн. - заборгованість згідно кредитного договору № ROTOAV10561203 від 29.09.2006 року. 25 січня 2013 року згідно платіжного доручення № 232 відповідачу ПАТ КБ "Приватбанк" в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № ROTOAV10561203 від 29.09.2006 року було перераховано 40599,16 грн. Відповідно до п. 7.1. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15 липня 1999 року (в редакції на день виникнення спірних відносин) право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно. Таким чином, [PERSON] набув права власності на спірний автомобіль в момент проведення повного розрахунку за придбане майно, тобто 25 січня 2013 року. Відповідно до вказаного Порядку, майно, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації знаходиться лише під контролем державного виконавця, а боржник зберігає право власності на нього до моменту переходу права власності на нього до переможця. Відповідальність за зберігання рухомого аукціонного майна з моменту його приймання на аукціон і до видачі оплаченого майна несе організатор аукціону (п. 9.1 зазначеного Порядку). Щодо того, хто несе ризик пошкодження чи втрати нерухомого майна, в Тимчасовому положенні про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна не зазначено, але згідно з п. 20 Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна відповідальність за збереження придбаного на аукціоні заставленого майна несе сторона, у якої згідно з договором застави майно знаходиться у володінні. Судом встановлено, що автомобіль [NUMBER] згідно акту опису та арешту від 21.12.2011 року був переданий на відповідальне зберігання представнику відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" Гетманщук\~ Л.С. (а.с. 45-46, т. 2), однак після проведення прилюдних торгів спірний автомобіль продовжував перебувати в розпорядженні банку і позивачу переданий не був. Встановлено, що 11.05.2012 року виконавче провадження № 29951812 про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості відповідно до п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинний на той момент) було завершено і копія постанови про завершення виконавчого провадження була направлена сторонам. У травні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про визнання дій ВДВС Костопільського РУЮ протиправними та скасування результату прилюдних торгів. Судом також встановлено, що після ухвалення рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2012 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" про оскарження прилюдних торгів, і набранням рішенням суду законної сили, ПАТ КБ "Приватбанк" в січні 2013 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» та [PERSON] про звернення стягнення та просив в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № ROTOAV10561203 від 29.09.2006 року звернути стягнення на автомобіль "Шевроле Лачетті", NF 196 1.6 2006 року, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" були задоволені частково і для задоволення грошових вимог позивача було звернуто стягнення на автомобіль "Шевроле Лачетті", державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 7 травня 2013 року за заявою ПАТ КБ "Приватбанк" було роз'яснено, що заявник має право укладати від імені [PERSON] договори купівлі продажу автомобіля "Шевроле Лачетті", державний номер [NUMBER] та вимагати надання всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 січня 2014 року, укладеного між [PERSON], інтереси якого представляв ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Чепурко Ю.Ю., яка діяла відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 7 травня 2013 року, та ТОВ «Автокредит плюс» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля "Шевроле Лачетті", NF 196 1.6 2006 року, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], згідно якого ТОВ «Автокредит плюс» придбав вищеназваний автомобіль за 57500 грн. Із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що відповідач ПАТ КБ "Приватбанк", звертаючись до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом про звернення стягнення, не виконав вимог ч. 3 ст. 131 ЦПК України (який був чинний на момент розгляду справи) та не повідомив, що на момент звернення до суду було чинним рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2012 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" про оскарження прилюдних торгів та підтверджено, що позивачем [PERSON] було правомірно придбано автомобіль [NUMBER]. В послідуючому, незважаючи на те, що не було завершено розгляд справи за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" про оскарження прилюдних торгів, останній здійснив продаж автомобіля [NUMBER], власником якого в результаті торгів був позивач [PERSON] За таких обставин суд вважає, що в даному випадку ПАТ КБ "Приватбанк" допустив зловживання своїми правами, що привело до фактичного незаконного позбавлення позивача [PERSON] права власності на придбаний ним з прилюдних торгів автомобіль. Станом на цей час позивач [PERSON] є законним власником автомобіля [NUMBER], що стверджується актом про реалізацію арештованого майна від 14.05.2012 року. Відповідно до ч.2 ст.388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Враховуючи, що теперішній власник автомобіля ТОВ «Автокредит плюс» придбало автомобіль в порядку виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, то суд погоджується з позивачем, що відсутні підстави для витребування автомобіля у добросовісного набувача, і ним правомірно ставиться питання про повернення коштів. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що відповідачу ПАТ КБ "Приватбанк" в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № ROTOAV10561203 від 29.09.2006 року було перераховано платіжним дорученням № 232 від 25.01.2013 року - 40599,16 грн., однак в судовому засіданні було встановлено, що саме відповідачем ПАТ КБ "Приватбанк" не було передано переможцю торгів [PERSON] автомобіль "Шевроле Лачетті", а в послідуючому повторно реалізовано цей автомобіль, кошти [PERSON] також не були повернуті. Таким чином судом встановлено, що грошові кошти в розмірі 40 599 грн. 16 коп. набуті ПАТ КБ «Приватбанк» за платіжним дорученням від 25 січня 2013 року безпідставно. Також висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 27 вересня 2017 року за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області, треті особи: [PERSON], приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року. Згідно, ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи викладене суд, приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача 40 599 грн. 16 коп., як безпідставно набуті кошти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи, що законодавчо порядок обрахування процентів за користування чужими коштами не врегульовано, суд вважає за вірне у вказаному випадку застосувати за аналогією ч. 1 ст. 1048 ЦК України, яка передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, суд погоджується з розрахунком процентів за користування чужими грошовими коштами позивача, який додано до матеріалів справи (а.с. 13, т. 3) і рахує за вірне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 10140 грн. 56 коп. Оскільки, ст. 536 ЦК України не передбачено стягнення інфляційних витрат, у разі користування чужими грошовими коштами, то суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача інфляційних витрат є безпідставною та необґрунтованою. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з Костопільського відділу ДВС сплачений позивачем виконавчий збір у розмірі 4049 грн. 92 коп. варто зазначити наступне. Судом встановлено, що на даний час результати прилюдних торгів з реалізації автомобіля [NUMBER], який належав боржнику [PERSON], є чинними, а тому відсутні підстави для стягнення з відділу ДВС коштів, які були отримані в якості виконавчого збору. В зв'язку з цим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача судові витрати по справі понесені останнім на оплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved