Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилося спадкове майно, а саме: середня земельна частка (пай) площею 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на яку останній мав право як член колективного сільськогосподарського підприємства ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району та особа, яка включена до списків осіб, що мали право на земельну частку (пай) по даному підприємству, однак сертифікату не отримав, оскільки помер до моменту видачі таких. Зазначає, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в рівних частках успадкували його діти: син [PERSON] та син [PERSON] (позивач) як спадкоємці першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном, тобто кожен по 1/2 частці. Вказує, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] (брат позивача). До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок його смерті, входить право на 1/2 частину середньої земельної частки (паю) площею 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке останній ( [PERSON] ) успадкував після смерті батька [PERSON] . Стверджує, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом у встановленому законом порядку прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] ; факт прийняття ним спадщини стверджується спільним проживанням зі спадкодавцем. Зазначає, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право на зазначену земельну ділянку, позивач позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON] право на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , та брата [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься Ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу за позовом [PERSON] у його відсутності; щодо задоволення позову не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №1081/01-16 від 07.12.2020р., копії сторінок спадкової справи №421/2017, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Встановлено, що [PERSON] був членом КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області. В ході роздержавлення і приватизації земель КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області протоколом засідання приватизаційної комісії Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 27.03.1996р. було схвалено проект роздержавлення і приватизації земель КСП ім.Сагайдачного, визначено кількість осіб, які мають право на середню земельну частку та розмір середньої земельної частки. Ухвалою ІІІ сесії ІІ-го скликання Золотковицької сільської ради №4 від 16.06.1995р. затверджено списки осіб, які мають право на середню земельну частку та відповідно розміри таких часток. [PERSON] включений в списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), відведена йому площа - 2,10 га із земель КСП ім.Сагайдачного, що підтверджено листом-повідомленням сільського голови Збитковської Л. №77 від 10.06.2020р. на звернення [PERSON] , а також копією витягу зі списків осіб, затверджених ухвалою Золотковицької сільської ради №4 від 16.06.1995р. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] набув право на середню земельну частку (пай) із земель КСП ім.Сагайдачного розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах, однак за життя такий не отримав відповідного документу про це право з тих підстав, що помер до моменту видачі відповідних сертифікатів. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ЗУ «Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер у 1996 році, то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року. До складу спадщини [PERSON] входить право на середню земельну частку (пай) площею 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель, які перебували в колективній власності КСП ім.Сагайдачного на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та у відповідності до вимог ст.529 ЦК України 1963 року - спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 10.06.2020 року №508, - після смерті [PERSON] , який був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] , котрий помер [INFO] , в управління спадковим майном вступили саме його сини [PERSON] та [PERSON] . Суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON] вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] . Згідно повідомлень Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 23.06.2021р. за №01-16/127 та Львівського державного нотаріального архіву від 24.06.2021р. за №1699/01-30, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.06.2021р. №65222437 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.06.2021р. №65222444, відомо, що після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , спадкова справа не заводилась; спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпоряджався та заповітів не складав. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.2 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не заявили про відмову від даної спадщини. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку (середню земельну частку) успадкували в рівних частках саме його сини [PERSON] та [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на 1/2 частку земельної ділянки (середньої земельної частки (паю)) площею 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яке останній ( [PERSON] ) успадкував після смерті батька [PERSON] . Матеріалами спадкової справи 421/2017, заведеної приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С., підтверджено: спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав; у зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом; позивач [PERSON] (рідний брат спадкодавця [PERSON] ) прийняв дану спадщину, факт прийняття спадщини стверджується спільним проживанням зі спадкодавцем на час смерті згідно довідки, виданої Золотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області 20.04.2017р. за №664; позивач [PERSON] як спадкоємець другої черги спадкоємців за законом отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна спадкодавця [PERSON] ; спадщина, на яку видане свідоцтво, складається зправа на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області розміром 2,68 га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №473746. Тобто, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на 1/2 частку спірної земельної ділянки успадкував спадкоємець другої черги спадкування за законом - позивач [PERSON] . Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] став фактичним власником спірної земельної ділянки (середньої земельної частки) в цілому (1/2 частка, яку він успадкував після смерті свого батька - спадкодавця [PERSON] ,+ 1/2 частка, яку він успадкував після смерті брата [PERSON] ). В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією протоколу засідання приватизаційної комісії Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 27.03.1996р. щодо розгляду проекту роздержавлення і приватизації землі; копією додатку до рішення сесії ІІІ 2 скликання Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №4 від 16.06.1995р. - списку осіб, які мають право на середню земельну частку; листом-повідомленням сільського голови Збитковської Л. №77 від 10.06.2020р. на звернення [PERSON] ; копією актового запису про смерть №10 від 21.06.1996р., з якого відомо, що [PERSON] помер [INFO] ; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 23.06.2021р. за №01-16/127; повідомленням з Львівського державного нотаріального архіву від 24.06.2021р. за №1699/01-30; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.06.2021р. №65222437; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.06.2021р. №65222444; довідкою, виданою виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 10.06.2020 року №508; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копіями сторінок спадкової справи 421/2017, заведеної приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копіями паспорта, свідоцтва про народження позивача по справі; іншими матеріалами справи. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку (середню земельну частку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права на вищевказане майно. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що [PERSON] був членом КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області та фактично набув право на середню земельну частку (пай) із земель вказаного КСП, хоча і не отримав відповідного документу на таке право; право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування; позивач є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , так і спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв кожну із спадщин; інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено; позивач не має можливості оформити своє право на земельну частку (пай) у позасудовому порядку, а тому порушене право позивача підлягає захисту. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на спірну земельну ділянку (середню земельну частку).

Outcome: approved