overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що є власником комплексу будівель та споруд [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2010 року. Вказаний будинок входив до складу об'єкту комплексу будівель та споруд №1, власником якого є ФГ "Каспій". В подальшому рішенням виконкому Лоцкинської сільської ради від 10.09.2010р. №2 житловий будинок було виділено в самостійний об'єкт та присвоєно окрему поштову адресу. До цього, в будинку була зареєстрована та проживала відповідачка. Вона працювала у ФГ "Каспій", що належало батькові позивача. Членом сім'ї вона не була, договір найму житла з нею не укладався. В березні 2012р. вона виїхала і зараз її місце проживання невідоме. Позивач вважає, що відповідачка втратила своє право користування будинком. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачка до суду не з'явилася, повідомлялася про слухання справи вчасно та належним чином - оголошенням в газеті "Рідне Прибужжя". Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи (копію рішення виконкому Лоцкинської сільської ради від 10.09.2010р. №2, договору купівлі-продажу від 14.10.2010р.,витягу з Державного реєстру правочинів №9113513,№27660381, техпаспорт на будинок: інвентаризаційна справа №529, книга №2(14), реєстровий №(71), 496, будинкову книгу, акт про встановлення факту не проживання від 24.09.2014р.), суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: комплекс будівель та споруд [ADDRESS]. [PERSON] більше року не проживає у вказаному житловому будинку, проживала лише до березня 2012р., а тому є особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідачка добровільно залишила житловий будинок, розташований за адресою: комплекс будівель та споруд [ADDRESS] та не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Зазначене є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № BLANK00002272 від 16.11.2010р. банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 10 000,00 грн. Кредит видавася на поточні потреби строком по 16.11.2013р. включно із сплатою за користування кредитом 25% річних. Відповідач не виконує взятих на себе договірних зобов"язань. Станом на 19.08.2014р. відповідач допустив заборгованість по кредиту в сумі 17 100,96 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позов підтримав, просить його задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2010р. між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику 10 000,00 грн. під 25 % річних з кінцевим терміном повернення - 16.11.2013р. Пунктами 1, 2 кредитного договору від 16.11.2010 року визначено умови кредитування, порядок повернення кредиту, нарахування та сплата відсотків. Пунктом 4 Договору передбачена відповідальність сторін за невиконання умов договору. Відповідач не виконував умови договору, що стверджено розрахунком заборгованості ПАТ "ВіЕйБі Банк", за яким станом на 19.08.2014 р. заборгованість по кредиту становить 17 100,96 грн. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором (ст.536 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем судовий збір 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 01.08.2011р. банк надав відповідачці [PERSON] кредит в сумі 10 000,00 грн. Кредит видавася на поточні потреби строком по 01.08.2014р. включно із сплатою за користування кредитом 15% річних. Відповідачка не виконує взятих на себе договірних зобов"язань. Станом на 26.02.2014 р. відповідачка допустила заборгованість по кредиту в сумі 15 728,79 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача у судове засіданні позов підтримав, просить його задоволити. Відповідач у судове засідання не з"явилася, не повідомила про причини неявки, хоча належно увідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Тому суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2011р. між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику 10 000,00 грн. під 15 % річних з кінцевим терміном повернення- 01.08.2014 р. Пунктами 1, 2 кредитного договору від 01.08.2011 року визначено умови кредитування, порядок повернення кредиту, нарахування та сплата відсотків. Пунктом 4 Договору передбачена відповідальність сторін за невиконання умов договору. Відповідач не виконував умови договору, стверджено розрахунком заборгованості ПАТ "ВіЕйБі Банк", за яким станом на 26.02.2014 р. заборгованість по кредиту становить 15 728,79 грн. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором (ст.536 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем судовий збір 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилається на те, що на даний час оформляє документи для призначення пенсії. Цьому перешкоджає той факт, що в деяких документах невірно зазначена її рік народження та прізвище, що унеможливлює підтвердження розміру її заробітної плати та трудового стажу. Зокрема, в архівній довідці № 660а від 21.10.2016 року її прізвище зазначено "[PERSON]" коли правильно "[PERSON]", її рік народження зазначено як «1960» коли правильно «1961». Усунути недоліки вчинених записів неможливо в зв'язку із припиненням організації, що вчинила невірні записи. Саме тому просить встановити факт належності їй згаданих правовстановлюючих документів. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги, обгрунтували їх вищенаведеним. Представник заінтересованої особи УПФ в Заставнівському районі в судовому засіданні заявлені заявником вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував . Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи заявника, показання свідків, врахувавши пояснення заінтересованої особи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявник [PERSON], не може реалізувати право на пенсію у зв'язку з тим, що в архівній довідці № 660а від 21.10.2016 року, в якій вказано необхідні дані, що вона дійсно працювала у колгоспі "ім. Леніна" з березня 1980 року по квітень 2000 року, її прізвище вказано "[PERSON]" замість "[PERSON]", рік народження зазначено як «1960» замість «1961» (а.с.9). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.1961 року заявник народилась як «[PERSON], [INFO]» (а.с.5), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.06.1997 року (а.с.7) вона зареєструвала шлюб із [PERSON] і їй після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]»; паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.4) вона зазначена як «[PERSON], [INFO]»; трудової книжки колгоспника № [NUMBER], яка видана 28.03.1981 року, вона значиться як «[PERSON], 1961 року народження». Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що являються сусідами заявника, працювали разом із [PERSON] в колгоспі ім. Леніна. Остання працювала в колгоспному профілакторію і значилась як [PERSON] З огляду наведеного суд приходить до висновку, що заявник дійсно народилася [INFO] року як [PERSON], 29.07.1979 року зареєструвала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище «[PERSON]», а отже факт належності їй згаданої архівної довідки знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Даний факт має для заявника юридичні наслідки, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації права заявника на призначення пенсії. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - Позивач) у грудні 2014 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» про стягнення заборгованості в порядку регресу, посилаючись на те, 25.07.2013 року між [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Страхова компані «Арсенал страхування» було укладено договір страхування наземного транспорту № 1181/13-Тз/К/01, згідно якого були застраховані майноі інтереси [PERSON], пов"язані із володінням,користуванням та розпорядженням автомобілем "Ford" д.н.з.[NUMBER], від ризіиків "Викрадення","Збитки внаслідок ДТП", "Збитки внаслідок інши подій". Позивач зазначав, що 19.05.2014 року в м. Києві на пр. Перемоги,133 сталася дорожньо-транспортна пригода, врезультаті якої відбулося зіткнення застрахованого транспортного засобу, а саме автомобіля"Ford" д.н.з.[NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "Volkswagen" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Позивач зазначав, що згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва вказане ДТП відбулася внаслідок порушення ПДР водія автомобіля"Volrswagen" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] В результатві ДТП автомобіль"Ford" д.н.з.[NUMBER], отримав механічні пошкодження та його власнику, страхувальнку позивача завдано матеріальний збиток ( а.с.8-13). Позивач зазначав, що згідно Звіту № 232 від 28.05.2014 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Ford" д.н.з.[NUMBER] становить 17317,75 грн, згідно рахунку №1015086 від 26.05.2014 року наданого ТОВ "Віннер Автомотів" вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Ford" д.н.з.[NUMBER] становить 17537,96 грн.( а.с.24-40). Позивач зазначав, що на підставі укладеного договор страхування наземного транспорту № 1181/13-Тз/К/01,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" в особі Костопільської дільниці звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. В обгрунтування заявленого позову, покликаються на те, що відповідно до акту про порушення Правил користування електричною енергією від 27.09.2013р було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення після відключення за несплату боргу, відсутня пломба типу "бар'єр" №Z -0061120, в зв'язку з чим заподіяно ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго" збитки в сумі 1723грн 46к., які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача Мельник О.П. звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є споживачем електроенергії Костопільської дільниці ЗАТ „Ей-І-Ес Рівнеенерго". Згідно акту про порушення Правил користування електричною енергією №Z -0061120 від 27.09.2013р, під час обстеження житлового будинку в [ADDRESS], який належить [PERSON], представниками Костопільської дільниці в присутності відповідача в даному житловому будинку, було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення після відключення за несплату боргу, відсутня пломба енергопостачальної компанії типу "бар'єр" №Z -0061120, що є порушенням ст.ст.26, 27 Закону України "Про електроенергетику". Відповідно до ст.27 Закону України "Про електроенергетику" встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, є зокрема: крадіжка електроенергії; самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку. Згідно пункту 37 ПКЕЕ для населення, передбачено, що енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями допущеними споживачем під час користування електроенергією. За ст.1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними діями фізичної особи майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. З поданої суду рахунку-фактури №9647197731 за жовтень 2013р від 09.10.2013р по акту порушення ПКЕЕ №R004882 сума збитків становить 1828,62грн. Враховуючи, що відповідачем сплачено суму збитків у розмірі 105,16грн, залишок по збитках становить 1723,46грн, які підлягають стягненню на користь позивача. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд також стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову - 243,60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" в особі Костопільської дільниці звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. В обгрунтування заявленого позову, покликаються на те, що відповідно до акту про порушення Правил користування електричною енергією від 19.08.2013р було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення після відключення за несплату боргу, порушена пломба енергопостачальної компанії типу "бар'єр" №АА-0008926, в зв'язку з чим заподіяно ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго" збитки в сумі 5997грн 63к., які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача Мельник О.П. звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є споживачем електроенергії Костопільської дільниці ЗАТ „Ей-І-Ес Рівнеенерго". Згідно акту про порушення Правил користування електричною енергією №R 004442 від 19.08.2013р, під час обстеження квартири в [ADDRESS], яка належить [PERSON], представниками Костопільської дільниці в присутності відповідача в даній квартирі, було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення після відключення за несплату боргу, порушена пломба енергопостачальної компанії типу "бар'єр" №АА-0008926, що є порушенням ст.ст.26, 27 Закону України "Про електроенергетику". Відповідно до ст.27 Закону України "Про електроенергетику" встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, є зокрема: крадіжка електроенергії; самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку. Згідно пункту 37 ПКЕЕ для населення, передбачено, що енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями допущеними споживачем під час користування електроенергією. За ст.1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними діями фізичної особи майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. З поданого до суду повідомлення про оплату за жовтень 2013 року від 28.10.2013 по Акту порушення ПКЕЕ №R004442 від 19.08.2013р сума збитків становить 5997,82грн. Таким чином, збитки за порушення правил користування електричною енергією в розмірі 5997грн 82к -підлягають стягненню на користь позивача. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову - 243,60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач ВАТ "Полтаваоблєнерго" в особі Велико - Кохнівської філії ВАТ "Полтаваоблєнерго" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 9661 грн. 88 коп. завданих збитків та судові витрати, мотивуючі, що відповідачка має незавершене будівництво житлового будинку в [ADDRESS]. Між сторонами договір про користування електричною енергією не укладався. Однак [PERSON] користувався електроенергією порушуючи вимоги Правил, а саме шляхом самовільного підключення до електромережі без дозволу енергопостачальника. Факт порушення п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, 12 березня 2011 року, зафіксований представниками філії та складено акт № 00000250, який підписав [PERSON] 22 березня 2011 року комісією з розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення на підставі складеного акту зроблено розрахунок суми збитків, заподіяних споживачами електроенергії - 9661 грн. 88 коп., який оформлений протоколом рішення комісії. Розрахунок проводився за дванадцять календарних місяців. Вимога по сплаті збитків та квитанція для сплати направлені поштою, отримані відповідачем і до цього часу добровільно не відшкодовані. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, проти заяви відповідача про розстрочку не заперечує, відповідач [PERSON] згоден сплатити ВАТ "Полтаваоблєнерго" збитки в сумі 9661 грн. 88 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., однак з врахуванням сімейного та матеріального стану просить розстрочити заборгованість на 10 місяців з сплатою по 1000 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясував, що відповідач [PERSON] має незавершене будівництво житлового будинку в [ADDRESS]. Договір про користування електричною енергією між сторонами не укладався. 12 березня 2011 року рейдовою бригадою Велико - Кохнівської філії ПАТ "Полтаваоблєнерго" проводилась перевірка дотримання споживачами «Правил користування електричною енергією для населення» Затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року. Під час перевірки виявлено порушення п. 48 ПКЕЕН, яке полягало у самовільному підключенні до електромережі без дозволу енергопостачальника, що підтверджено актом № 00000250 від 12 березня 2011 року. Згідно розрахунку, проведеного на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, сума збитків складає 9661 грн. 88 коп., яка визнана відповідачем та підлягає до стягнення, на підставі ст.ст. 1166, 1190, 1192 ЦК України, тому позов повинен бути задоволений. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем, судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що документально підтверджено. Однак, враховуючі сімейний та матеріальний стан відповідача [PERSON], суд вважає необхідним визначити порядок виконання рішення, а саме розстрочити виконання на строк 10 місяців зі сплатою щомісячно 1000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved