Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], котра згодом померла [INFO] р. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] котрий мати [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надав через канцелярію суду заяву якою просить: справу розглянути у його відсутність; позов підтримує в повному обсязі, та просить його задовольнити. Судові витрати просив залишити за ним (а.с.22). Одночасно долучив довідки та лист від державного нотаріуса (а.с. 25-26). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з'явився надавши через канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує, просить визнати за [PERSON] право власності на будинок по [ADDRESS] Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим [INFO] р. виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] помер [INFO] р., актовий запис № 22 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] спадщину приймає його дружина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.05.2014 р. (а.с. 8). Надалі, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 04.06.2015 р. виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO] р., актовий запис № 6 (а.с. 6). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 29.06.1961 р. пояснюється факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON], як між батьком та сином (а.с. 7). Згідно довідки нотаріуса Літинської державної нотаріально ї контори, за № 919/02-14 від 07.06.2017 р., [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р і до дня смерті проживала [ADDRESS] Відповідно до довідки за № 91 від 13.03.2017 р. виданої виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, власником житлового будинку по [ADDRESS] був [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки за № 100 від 13.03.2017 р. виданої виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, земельна ділянка в розмірі 0,54 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], належить покійному [PERSON], приватизована згідно рішення 7 сесії 22 скликання Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 30.05.1997 р. виділена в користування для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0.29 га. державний акт не виготовлявся (а.с. 14). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою [ADDRESS], будинок побудовано у 1960 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м., допоміжною площею 21,5 кв.м., веранди літера «а», ганку, літньої кухні «Б», сараю «Б1», сараю «В», погребу «п/В», погребу «Г», сараю «В1», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі №4 (а.с. 9-12). Листом за № 909/02-14 від 02.06.2017 р. нотаріус Літинської державної нотаріальної контори відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомила про право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів (а.с. 26). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інший спадкоємець [PERSON] визнає позов, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] та рахується за [PERSON] , який помер [INFO] року та після смерті якого спадщину прийняла спадкоємець за законом - [PERSON], надалі після смерті якої спадщину прийняв спадкоємець за законом син [PERSON] (позивач у справі). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с. 22) слід залишити за ним.

Outcome: approved