Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити дії, заборону вчиняти дії. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що сторони є сусідами. Відповідачем [PERSON] для розведенням худоби (свиней), було облаштовано гноярню вздовж огорожі між територіями земельних ділянок та зведено сарай на відстані 1,2 м до межі присадибної ділянки позивача. Оскільки, позивач зазнає перешкоди у користуванні своїм майном та зважаючи що відповідачем порушено санітарні норми та норми проектування будівництва, просила суд: зобовязати [PERSON], [PERSON] привести у відповідність до ДБН 360-92 "Планування і забудова міських і сільських поселень", а саме: розмістити господарські будівлі та споруди: майданчик для компосту не ближче 15 м від вікон житлового будинку позивача, в тому числі і сусідніх садиб, сараю для утримання худоби і птиці не ближче 12 м; виконати інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизу будівлі на територію земельної ділянки позивача, встановити желоба для відведення сточних вод під покрівлею господарських будівель та гаражу, перенести підземну ємність для зберігання води на відстань не менше 20 м від житлового будинку позивача; заборонити [PERSON], [PERSON] утримання свиней у вищевказаному сараю; зобовязати [PERSON], [PERSON] припинити самочинне будівництво на території подвіря, розташованого за адресою: вул. Бериславська, 100 в смт. Нововоронцовка Херсонської області та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримає у повному обсязі. Відповідачі подали заяви, в яких заперечують проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Відповідноо до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він реалізує на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: вул. Бериславська, 100 в смт. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області (згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5928022 від 20.12.2004 року та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВМ № 426296). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯВ №889289, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1272 га, розташована за адресою: вул. Бериславська 102 в смт. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Як вбачається із повідомлення Нововоронцовської селищної ради Херсонської області, [PERSON] проживає у домоволодінню, розташованому за адресою: вул. Бериславська 100 в смт. Нововоронцовка Херсонської області, власником якого є [PERSON]. Згідно ст. 22 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" від 24.02.1994 року передбачено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. Згідно з п. 3.25б ДБН 360-92 "Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 № 145, за відсутності інженерних мереж міської (селищної) каналізації слід передбачати каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проект яких погоджений з органами санепідслужби. Відповідно до санітарних вимог, майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб. Згідно акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкту від 21.01.2014 року Бериславського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області, при обстеженні території садиб [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відстань від сараю для утримання свиней [PERSON] до межі присадибної ділянки [PERSON] складає від 1,2 м до 0,7 м по довжині будівлі сараю та 5,1 м від житлового будинку та 6,7 метра до літньої кухні та надано [PERSON] пропозицію щодо вивезення гною від тварин та приведення у відповідність до вимог територію біля межі земельної ділянки. Згідно повідомлення Нововоронцовської селищної ради Херсонської області № 02-20/505 від 08.06.2015 року, встановлено, що сарай, в якому [PERSON] тримає велику кількість свиней розміщений з порушенням правил санітарних норм, визначених ДБН 360-92. Таким чином, судом встановлено, що господарська споруда (гноярня) [PERSON] встановлена з порушенням норм та вимог чинного законодавства, а відтак, зважаючи на наявність постійного сморіду, що створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою, суд вважає, що вимоги позивача щодо зобовязання відповідачів [PERSON] та власниці будинку [PERSON], розмістити майданчик для компосту не ближче 15 м, сараї для утримання худоби і птиці не ближче 12 м від житлового будинку позивача і сусідніх садиб та заборони відповідачам утримувати свиней у вищевказаному сараю - підлягають задоволенню. Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виконання інженерно- технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизу будівлі на територію земельної ділянки позивача, встановлення жолоба для відведення стічних вод під покрівлею господарських будівель та гаражу, перенесення підземної ємності для зберігання води на відстань не менше 20 м від житлового будинку позивача з огляду на таке. Відповідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Відповідно до п. 3.25 Державних будівельних норм 360-92 "Містобудування" планування і забудова міських та сільських поселень» для догляду за будівлями здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої контрольної точки треба приймати не менше 1 м. При цьому, повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель, та територію суміжних ділянок. Як вбачається із матеріалів справи, зафіксовано, що сарай, де утримуються свині [PERSON], розміщений до межі присадибної ділянки [PERSON] з порушенням норм та правил, передбачених чинним законодавством. Однак, доказів, які підтвердили б відсутність відведення стічних вод під покрівлею господарських будівель та гаражу та невиконання інших інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизу будівлі на територію земельної ділянки позивача, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду не здобуті. Разом з тим, не здобуто доказів про встановлення відповідачем підземної ємності для зберігання води на відстань менше 20 м від житлового будинку позивача та порушення при цьому вимог чинного законодавства. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобовязання [PERSON] припинити самочинне будівництво на території його подвіря з огляду на таке. Згідно зі ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] гараж будується без дозвільних документів, що дає підстави вважати про можливе самочинне будівництво. Однак, висновок позивача, що цими діями порушуються її права користування та розпоряджання своїм майном не знайшло свого підтвердження. Крім того, статтею 391 ЦК України не передбачено способу захисту права власності шляхом зобовязанням припинити самочинне будівництво. Питання щодо самочинного будівництва регламентовано ч.7 ст. 376 ЦК України, згідно з якою, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Отже, відповідно до вимог ст. 376 ЦК України правом на звернення до суду з позовом щодо самочинно збудованого обєкта нерухомості мають органи державної влади та органи місцевого самоврядування, тому [PERSON] є неналежним позивачем, а відтак, вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що буде становити 50 % від суми заявлених позовних вимог і відповідно становити 243,60 грн. від загальної суми понесених судових витрат. Оскільки судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог, тому слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 243,60 грн. судових витрат солідарно.

Outcome: partial