Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ним, [PERSON] право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,45 га., призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка була передана у приватну власність [PERSON] згідно рішення Бранівської сільської ради від 31.03.1994 року №16/5 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ним, [PERSON] право на реєстрацію права власності на його ім'я на земельну ділянку площею 0,45 га., призначеної для ведення особистого селянського господарства відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після померлого [INFO] батька, [PERSON]. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON]. За час життя згідно з рішенням сесії Бранівської сільської ради йому було виділено земельну ділянку, однак, спадкодавець за час життя всіх необхідних документів на дане майно не виготовив. Враховуючи, що [PERSON] після померлого батька [PERSON] прийняв спадщину, є його спадкоємцем за законом першої черги, просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника Бранівської сільської ради Горохівського району, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO]. Постановою нотаріуса від 19.04.2018 року №782/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказане вище майно. З свідоцтва про народження [PERSON] видно, що [PERSON] є його батько. Довідкою Бранівської сільської ради від 16 серпня 2017 року №1295 стверджується, що заповіт [PERSON] у сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцем за законом є дружина, [PERSON], син, [PERSON], дочка [PERSON]. Спадкоємець [PERSON] вступив у володіння спадковим майном до шести місяців шляхом догляду за житловим приміщенням. Згідно з рішенням сесії Бранівської сільської ради Горохівського району від 31.03.1994 року №16/5, вирішено передати у приватну власність безоплатно громадянам земельних ділянок особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Відповідно до виписки Бранівської сільської ради від 16.08.2017 року №236/1.11/2.16, згідно рішення сесії сільської ради від 31.03.1994 року №16/5 [PERSON] надавались безоплатно земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,45 га. З спадкової справи після померлого [PERSON], який помер [INFO], видно, що [PERSON] після його смерті прийняв спадщину, є його спадкоємцем за законом. [PERSON] та [PERSON] спадщини після померлого [PERSON] не прийняли, про що склали відповідні заяви. Отже, судом встановлено, що [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] прийняв спадщину, є його спадкоємцем за законом першої черги. Інші спадкоємці спадщини після померлого [PERSON] не прийняли. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, на думку суду, до складу спадкового майна, яке утворилося після смерті [PERSON] входять вказані вище земельні ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, судом встановлено, що позивач як спадкоємець за законом першої черги після померлого [PERSON], має право на спадкування його майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, позивач [PERSON] має намір оформити право власності на належну йому частку майна, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки. В заяві до суду позивач від стягнення судових витрат з відповідача Бранівської сільської ради відмовився. Суд звертає увагу позивачів на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved