Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

10 березня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 05 вересня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 32 562,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 029,60 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 21 906,14 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2 600,00 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 526,79 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заперечень проти позову не надала, в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Позивач 05 вересня 2012 року відкрив відповідачу [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та "Тарифів банку", що викладені на банківському сайті, що обов'язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою (а.с. 5, 7-31). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальная". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 30 % річних, визначивши максимальною сумою для грошового переказу 7 900 грн. Відповідач зобов'язалась відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому здійснено платіж на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Також, ці зобов'язання забезпечені пенею, умови про яку сторонами договору визнано істотними і погоджені в належній формі довідки про умови кредитування за договором згідно ст.ст. 638, 642 ЦК України, та яка розраховується як: пеня = базова відсоткова ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. (а.с. 6-7). Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 3-4), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 6 029 гривень 60 коп. боргу за кредитом і 21 906 гривень 14 коп. боргу з процентів. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобов'язана сплатити за весь час прострочення сплати боргу 2 026 гривень 79 коп. штрафу, а також 2 600 гривень 00 коп. пені, яка відповідає умовам про розрахунок пені і в своєму складі будь-яких комісійних виплат не містить, через що суд оцінює посилання на заборгованість з комісійної плати помилковим (опискою). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved