Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

У листопаді 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк», який діє на підставі довіреності, в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 26 травня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №MRH0AD40300032. Відповідно до кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 54503,91 грн. на термін до 23 травня 2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з цим відповідач станом на 21 серпня 2015 року має загальну суму заборгованості у розмірі 119981,66 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 28761,62 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15071,15 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5241,20 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 70907,69 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 36782,85 грн., яка була стягнута рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 грудня 2011 року з відповідача на користь позивача, різниця становить 83198,81 грн. Також представник позивача просить стягнути штраф (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 4159,94 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №MRH0AD40300032 від 26 травня 2009 року в розмірі 87608,75 грн., та судові витрати по справі у розмірі 1314,13 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 травня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №MRH0AD40300032, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 54503,91 грн. на термін до 23 травня 2014 року включно з умовами сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20,04 % на рік. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом в період з 24 по 28 число кожного місяця, щомісячний платіж становить 1636,99 грн. Як підтверджується матеріалами справи, [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №MRH0AD40300032 від 26 травня 2009 року станом на 21 серпня 2015 року загальна сума заборгованості становить 119981,66 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 28761,62 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15071,15 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5241,20 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 70907,69 грн. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №MRH0AD40300032 від 26 травня 2009 року. Відповідно до судового рішення з [PERSON] стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36782,85 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 28261,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3970,67 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1642,40 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 918,54 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн., та штрафу (процентна складова) у розмірі 1739,66 грн. Рішення набрало законної сили 20 грудня 2011 року. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу вказаних положень процесуального закону наведені вище обставини є преюдиціальними, вважаються доведеними та обовязковими для врахування судом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 28761,62 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15071,15 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 5241,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з урахуванням вже стягнутої раніше рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 07.12.2011 року суми заборгованості за кредитом в розмірі 28261,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3970,67 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1642,40 грн., тобто 15199,32 грн. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідач [PERSON] проживає поза межами м.Маріуполя суду ПАТ КБ "Приват Банк" не надано, він зареєстрований в [INFO]. До того ж, суд враховує, що ПАТ КБ "Приват Банк", звертаючись до суду з позовом до [PERSON], зазначив містом його проживання м.Маріуполь. З наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що сума в розмірі 70907,69 грн. є пенею. Стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Позивач звернувся з даним позовом 16.11.2015 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] в частині стягнення суми пені в розмірі 70907,69 грн. є необгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки її нарахування суперечить положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пункт 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснює, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Відповідно до платіжного доручення від 03.11.2015 року, ПАТ КБ "Приват Банк" за подання позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1314,13 грн. Отже, виходячи з принципу пропорційності, з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 166,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial