Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі ПАТ "КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача як спадкоємця померлого позичальника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 09.06.2011 року у сумі 39147,12 грн. Позов обґрунтовувався тим, що 9.06.2011 року між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування, за яким позичальнику встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №26005167945001 та відповідні умови його надання. 14.01.2013 р. [PERSON] помер. На дату смерті за [PERSON] виникла заборгованість у сумі 39147,12 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 23000 грн, заборгованості за відсотками 9967,96 грн, заборгованості з комісії 2484,00 грн та заборгованості з пені 3695,16 грн. Посилаючись на те, що позивач направив претензію кредитора до Першої житомирської державної нотаріальної контори, за якою заведено спадкову справу №144/2013 після смерті боржника, а також те, що [PERSON], яка являючись спадкоємцем померлого боржника [PERSON], вимогу Банку від 22.12.2013 року про погашення заборгованості не задовольнила, то [PERSON] просив стягнути заборгованість за рішенням суду. У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ "КБ "ПриватБанк", в якому просила визнати недійсним кредитний договір від 09.06.2011 року, укладений між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та [PERSON], який помер 14 січня 2013 року. В обґрунтування позову посилалися на те, що кредитний договір від 09.06.2011 р. щодо отримання кредиту на суму 23 000 грн. був укладений [PERSON] без надання згоди [PERSON] як дружини померлого, а тому посилаючись на ст. 51, 65 СК України вважає його недійсним. Крім того, посилаючись на те, що підпис на заяві від 09.06.2011 р. вчинений не [PERSON], а іншою особою вказувала на недійсність укладеного між сторонами договору на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Протокольною ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 квітня 2014 року первісний та зустрічний позови об'єднано в одне провадження. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови не підлягають до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 9 червня 2011 року від імені фізичної особи-підприємця [PERSON] було підписано Заяву про відкриття поточного рахунку, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складають договір банківського обслуговування, яким Банком встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №26005167945001 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку зі сплатою відсотків за його користування, а позичальником взято на себе зобовязання щодо виконання умов цього договору (а.с. 8). 14.01.2013 р. [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21). З листа Першої житомирської державної нотаріальної контори №802/02-14 від 01.06.2013 р. вбачається, що за претензією кредитора ПАТ "КБ "ПриватБанк" від 02.04.2013 №0268 відкрито спадкову справу №144/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» №320 від 05.04.2014 р. вбачається, що [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [INFO] з 03.10.2001 р. до дня смерті 14.01.2013 р., разом з дружиною [PERSON] та дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 88). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "КБ "ПриватБанк" звернувся до [PERSON] з листом-претензією №3080 від 06.12.2013 р. щодо необхідності виконання останньою, як спадкоємцем позичальника [PERSON] вимоги Банку як кредитора по погашенню заборгованості за кредитним договором б/н від 09.06.2011 р. у сумі 39101,19 грн., а саме: 23000 грн. заборгованості по кредиту, 9967,96 грн. заборгованості за відсотками, 3695,16 грн. заборгованості по пені та 2484,00 грн. заборгованості по комісії (а.с. 25, 26). Так, у звязку із невиконанням [PERSON] вимог претензії ПАТ "КБ "ПриватБанк" від 06.12.2013 р., останній звернувся до суду з позовом про стягнення кредитором нарахованої заборгованості за кредитним договором б/н від 09.06.2011 р. з [PERSON] як спадкодавця померлого [PERSON] в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК) і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування (п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК). Так, підставою подання даного позову є укладення між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та [PERSON] договору банківського обслуговування б/н від 09.06.2011 р., на підставі підписання [PERSON] заяви про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви (а.с. 1-3) предметом позову ПАТ "КБ "ПриватБанк" є стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 39147,12 грн. саме за кредитним договором від 09.06.2011 р. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2014 р. за клопотанням представника відповідача, витребувано від ПАТ "КБ "ПриватБанк", зокрема, оригінал заяви [PERSON] про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р. та інші документи на підставі яких був укладений спірний договір від 09.06.2011 р. (а.с. 94). Разом з тим, відповідаючи на запит суду про витребування оригіналу заяви [PERSON] про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 року, представником ПАТ КБ "ПриватБанк" надано висновок від 17.12.2014 р. відповідно до якого за наслідками проведення службового розслідування зроблено висновок, що оригінал заяви про відкриття рахунку №26005167945001 від 09.06.11 клієнта ПП [PERSON] втрачений при невстановлених обставинах (а.с. 190). Водночас, представник відповідача за первісним позовом факт підписання [PERSON] заяви про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р. категорично заперечувала у звязку з чим просила призначити судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої пропонувалося поставити питання: «чи виконаний підпис на заяві до ПАТ КБ "ПриватБанк" про відкриття поточного рахунку та картці зі зразками підписів і відбиткою печатки від 09.06.2011 року особисто [PERSON], який помер 14.01.2013 року, чи іншою особою?» (а.с. 115-116, 195-196). Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2015 р. призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання, зокрема: «чи можливо провести судову почеркознавчу експертизу відносно підпису, вчиненого на заяві від імені [PERSON], який помер 14.01.2013 року про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р. у відсутності оригіналу вказаної заяви?» (а.с. 201-202). Відповідно до повідомлення Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Житомирській області №1/201 від 17.02.2015 р. за відсутності оригіналу заяви про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р. судова почеркознавча експертиза не може бути проведена (а.с. 204-205). Таким чином, оригінал заяви про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р., що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг утворює договір банківського обслуговування від 09.06.2011 р., наданого в копії до позовної заяви від 22.01.2014 р., порушення умов виконання якого є самою підставою поданого позову представники ПАТ КБ «ПриватБанк» суду у не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК). Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на викладене, враховуючи, що суду не недано належних та допустимих доказів укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору від 09.06.2011 р. невиконання умов якого стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення заборгованості, при цьому представником відповідача дана обставина не визнана та оспорювалась, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за недоведеністю. Щодо зустрічного позову про визнання договору недійсним слід зазначити наступе. Так, першою підставою зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору від 09.06.2011 р., вказувалося те, що [PERSON] як дружина померлого [PERSON] своєї письмової згоди на укладення спірного договору не надавала (а.с.51-53). Судом встановлено, що 26 червня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 82). Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч. 3 ст. 65 СК України). Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Проте, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту зазначеної норми випливає, що предметом кредитного договору є грошові кошти, а кредитодавцем - фінансова установа. Таким чином, у розумінні ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитом є надання коштів у позику, що є одним із видів фінансової послуги. З огляду на викладене, суд вважає безпідставними доводи позивача за зустрічним позовом про недійсність кредитного договору від 09.06.2011 р. з підстав відсутності її письмової згоди, оскільки договір кредиту не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує письмової згоди іншого із подружжя. Другою підставою зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору від 09.06.2011 р., вказувалося те, що заява про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р. підписана не [PERSON], а іншою особою (а.с.51-53). Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.27 постанови №2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції виходячи із змісту статті 59 ЦПК та з урахуванням положень ч.1 ст.218 ЦК, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Як вже зазначалося судом ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2015 р. призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання, зокрема: «чи виконаний підпис на заяві до ПАТ КБ "ПриватБанк" про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 року особисто [PERSON], який помер 14.01.2013 року, чи іншою особою?», однак експертною установою повідомлено про неможливість проведення експертиз за відсутності оригіналу вказаної заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що заява про відкриття поточного рахунку від 09.06.2011 р. підписана не [PERSON], а іншою особою, суд дійшов висновку, що у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним з цих підстав слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed