Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини мотивуючи тим, що 25.05.2008 року виконавчим комітетом Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Сімейне життя не склалося, постійні сварки, непорозуміння та різні погляди на життя спільне життя стало неможливим та нестерпним. У зв`язку з цим шлюбні стосунки фактично припиненні, три роки нероживають, шлюбні віносини не підтримуютт, шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, тому просить шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню повністю по слідуючим підставам. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.05.2008 року виконавчим комітетом Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб про, що зроблено відповідний актовий запис за №2, від якого мають сина [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.07.2010 року виконавчим комітетом Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, [PERSON] , народився [INFO] і його батьком є [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру частки аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і відповідача, інші обставини що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст.183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивачка не просить стягувати понесені нию судові витрати з відповідача, тому суд витрати щодо сплати судового збору за подання позову про розірвання шлюбу залишає за позивачем. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за позовною вимогою про стягнення аліментів, тому сплата судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved