Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

10 грудня 2019 року заявник звернувся до суду із заявою, який був уточнений про встановлення того факту, що він, [PERSON] , перебував в трудових відносинах з 21.03.1981 року по 01.12.1981 рік та з 02.03.1984 року по 08.08.1985 рік з колгоспом «Росія» с. Тарасівка Пологівського району Запорізької області на посаді водія. В обґрунтування своїх вимог, заявник посилається на те, що досягнувши пенсійного віку, він звернувся до Оріхівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком. Заявнику було в усній формі роз`яснено, що періоди роботи з 21.03.1981 року по 01.12.1981 рік та з 02.03.1984 року по 08.08.1985 рік в колгоспі «Росія» с. Тарасівка Пологівського району Запорізької області на посаді водія не було враховано до страхового стажу, оскільки з трудової книжки не можливо встановити номера, дати наказів про прийом та звільнення з роботи. Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до запису в трудовій книжці №6 від 21.03.1981 року, заявник був прийнятий в члени колгоспу на посаді водія грузового автомобіля на підставі рішення №6 від 21.03.1981 року. Відповідно до запису №7 від 01.12.1981 року в трудовій книжці, заявник був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі заяви, рішення №17 від 01.12.1981 року. Також, 02.03.1984 року, заявник був прийнятий в члени цього ж колгоспу на посаді водія грузового автомобіля, де працював до 08.08.1985 року. У заявника на підприємстві був постійний характер роботи, його посада передбачена і затверджена штатним розписом. Як з`ясувалося, підприємства з яким заявник перебував в трудових відносинах вже не існує, воно припинило свою діяльність, а в архівах відсутні документи щодо відомостей про його діяльність та осіб які в ньому працювали, а тому в позасудовому порядку неможливо засвідчити факт перебування у трудових відносинах. Заявник в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні вимог, зазначених у заяві наполягає та прохає їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Розглянувши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що заявник досягнувши пенсійного віку звернувся до Оріхівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком. Заявнику було в усній формі роз`яснено, що періоди роботи з 21.03.1981 року по 01.12.1981 рік та з 02.03.1984 року по 08.08.1985 рік в колгоспі «Росія» с. Тарасівка Пологівського району Запорізької області на посаді водія не було враховано до страхового стажу, оскільки з трудової книжки не можливо встановити номера, дати наказів про прийом та звільнення з роботи. Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до запису в трудовій книжці №6 від 21.03.1981 року, заявник був прийнятий в члени колгоспу на посаді водія грузового автомобіля на підставі рішення №6 від 21.03.1981 року. Відповідно до запису №7 від 01.12.1981 року в трудовій книжці, заявник був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі заяви, рішення №17 від 01.12.1981 року. Також, 02.03.1984 року, заявник був прийнятий в члени цього ж колгоспу на посаді водія грузового автомобіля, де працював до 08.08.1985 року. У заявника на підприємстві був постійний характер роботи, його посада передбачена і затверджена штатним розписом. Як з`ясувалося, підприємства з яким заявник перебував в трудових відносинах вже не існує, воно припинило свою діяльність, а в архівах відсутні документи щодо відомостей про його діяльність та осіб які в ньому працювали, а тому в позасудовому порядку неможливо засвідчити факт перебування у трудових відносинах. Крім того, в матеріалах справи міститься лист Оріхівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.02.2020 року, в якому зазначено, що на запит щодо зарахування стажу роботи [PERSON] , [INFO] за період його роботи з 21.03.1981 року по 01.12.1981 року та з 02.03.1984 року по 08.08.1985 року в колгоспі "Росія" с.Тарасівка Пологівського району Запорізької області на посаді водія, повідомляється, що вказаний період не враховано в загальний страховий стаж роботи через відсутність відомостей про відпрацьовані дні. Так, записи в трудовій книжці [NUMBER] не містять даних про відпрацьовані дні та встановлений мінімум в колгоспі "Росія". Згідно довідки №12.07-4/1 від 11.01.2019 документи з кадрових питань (особового складу) колгоспу "Росія" с.Тарасівка Пологівського району на зберігання до архівного відділу не надходили. Підтвердження факту перебування в трудових відносинах з колгоспом «Росія» с. Тарасівка Пологівського району Запорізької області необхідне заявнику для врахування трудового стажу, а в позасудовому порядку він цього зробити не може. Відсутність доказів про даний період моєї трудової діяльності порушує його конституційне право на справедливе пенсійне забезпечення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено. Враховуючи вищевикладене,\~проаналізувавши та\~оцінивши надані\~докази,\~суд робить\~висновок,\~що заявником\~надані належні\~та допустимі\~докази,\~які не\~викликають сумніву\~у їх\~достовірності та\~належності,\~а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved