Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

08 вересня 2020 року [PERSON] звернувсь в суд з позовом до ТОВ "Мрія Фармінг Полісся" в якому просить: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6824280400:05:005:0003, що розташована на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, укладений між ним та ТОВ "Мрія Фармінг Полісся"; витребувати з незаконного володіння ТОВ "Мрія Фармінг Полісся" земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6824280400:05:005:0003, що розташована на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2 га., кадастровий номер земельної ділянки 6824280400:05:005:0003, що розташована на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Зазначену земельну ділянку позивач набув в порядку приватизації, як учасник бойових дій. Позивач зазначає, що обмежений вільно володіти та користуватись наявною земельною ділянкою, оскільки 06 грудня 2018 року було укладено Договір оренди земельної ділянки між ним та ТОВ "Мрія Фармінг Полісся", який 20 листопада 2019 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 34310220). [PERSON] вказує, що станом на момент укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6824280400:05:005:0003, відомостей про неї не було, земельна ділянка не була сформована та відповідно позивач не був її власником, а тому в силу закону не міг укласти договір оренди, а тому просить визнати недійсним договір оренди та витребувати майно з чужого незаконного володіння. Представник позивача адвокат Кашин Віктор Анатолійович подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити з вищенаведених підстав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2 га., кадастровий номер земельної ділянки 6824280400:05:005:0003, що розташована на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Зазначену вище земельну ділянку [PERSON] набув в порядку приватизації, як учасник бойових дій. На підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 18 жовтня 2019 року № 22-7954-СГ «Про затвердження технічної документації та передачі земельної ділянки в приватну власність», [PERSON] , 30 січня 2019 року зареєстрував своє право власності на земельну ділянку. Вказані обставини підтверджуються Наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 18 жовтня 2019 року № 22-7954-СГ, Витягом з ДРРПНМ від 30 січня 2019 року. 06 грудня 2018 року між позивачем [PERSON] та ТОВ "Мрія Фармінг Полісся" було укладено Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6824280400:05:005:0003 та 20 листопада 2019 року зареєстровано право оренди стосовно вказаної земельної ділянки за ТОВ "Мрія Фармінг Полісся" - номер запису 34310220. Вказані обставини підтверджуються Договором оренди земельної ділянки; витягом з ДРРПНМ від 30 січня 2019 року. За приписами ст.13 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до п.1 ч.1 ст.15 цього ж Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). З наведених норм законодавства слідує, що обов`язковою умовою договору оренди землі є об`єкт оренди. Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п.б. ч.1). Стаття 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно зі ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Аналіз вказаних вище норм законодавства дає підстави дійти висновку, що особа може передати в оренду (найм) майно, лише у випадку коли воно йому належить. Частиною четвертою ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст.ст. 13,14, 33 ЗУ «Про оренду землі», чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Вказані норми законодавства регулюють відносини між власником земельної ділянки та особою, яка має намір отримати земельну ділянку в тимчасове користування. Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що на момент укладення Договору оренди земельної ділянки 06 грудня 2018 року позивач не був ні володільцем, ні власником спірної земельної ділянки, оскільки речове право позивача на неї було зареєстровано 30 січня 2019 року на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 18 жовтня 2019 року. Тому з врахуванням викладених обставин, позивач не міг в силу закону передати її в оренду, оскільки не набув права власності на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Як зазначено в ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.«в» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. На підставі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи положення ч.1 ст.203 ЦК України, укладення будь-якого іншого договору оренди відносно цієї ж земельної ділянки без розірвання діючого договору суперечить закону. Оскільки укладення Договору оренди земельної ділянки 06 грудня 2018 року суперечить нормам ст.ст.316, 761 ЦК України, а відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог слід дійти висновку про недійсність спірного правочину. На підставі викладеного,

Outcome: approved