Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

05.11.2018 року позивач через свого представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 02.08.2011 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, Семенченко В.В. було посвідчено нотаріальний договір оренди земельної ділянки, реєстраційний №1334, який укладений між Православним сестринством Святої Мучениці Іуліанії Української православної церкви та [PERSON] , відповідно до договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,8854 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] . Всупереч вимогам договору оренди від 02.08.2011 року - орендована відповідачем земельна ділянка, яка надана для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, використовується [PERSON] для здійснення підприємницької (комерційної) діяльності, що не відповідає (суперечить) умовам договору оренди, а тому позивач просить в судовому порядку розірвати нотаріальний договір оренди земельної ділянки загальним розміром 2,8854 га., яка розташована на території Маловільшанської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] , який укладений між Православним сестринством Святої Мучениці Іуліанії Української православної церкви (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), посвідченого 02.08.2011 року приватним нотаріусом Семенченко Володимиром Івановичем, реєстраційний № 1334. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2018 року призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.02.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 02 серпня 2011 року, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, Семенченко В .В. було посвідчено нотаріальний договір оренди земельної ділянки, реєстраційний №1334, який укладений між Православним сестринством Святої Мучениці Іуліанії Української православної церкви (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар). Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору оренди земельної ділянки, Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Маловільшанської сільської ради Обухівського району, Київської області, що належить Орендодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 16.02.2006 року Обухівським районним відділом земельних ресурсів на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1099 від 19 квітня 2005 року. Згідно п.2.1 вищевказаного договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,8854 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] . 24 березня 2015 року, комісія Маловільшанської сільської ради у складі голови: [PERSON] , членів: [PERSON] , [PERSON] за участю представника Православного сестринства Святої Мучениці Іуланії Української православної церкви провели обстеження земельної ділянки загальною площею 2,8854 га., що розташована в с. Степок на території Маловільшанської сільської ради (а.с. 11). Орендар земельної ділянки, [PERSON] на обстеження не з`явився, хоча повідомлявся належним чином. За результатами обстеження земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , було встановлено, що земельна ділянка площею 2,8854 га. використовується не за цільовим призначенням, а саме для здійснення комерційної (підприємницької) діяльності. Земельна ділянка площею 2,8854 га., межі якої встановлені в натурі на місцевості засаджена деревами в наступній кількості: Граб- 700 шт.; Тополя - 500 шт.; Ялинки - 500 шт.. Всупереч вимогам п.5.1 договору оренди від 02.08.2011 року - орендована відповідачем земельна ділянка, яка надана для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, використовується [PERSON] для здійснення підприємницької (комерційної) діяльності, що не відповідає (суперечить) умовам договору оренди, а тому є всі підстави для його розірвання. Також судом встановлено, що орендарем порушуються умови договору оренди від 02.08.2011 року, а саме пункт 4.4. договору, оскільки [PERSON] обчислює розмір орендної плати без урахування індексів інфляції. Правова позиція у спорах про розірвання договорів оренди землі викладена у Постанові Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 р. №6, Листі ВГСУ «Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов`язаних із земельними правовідносинами» від 01.01.2010 р., Постанові Верховного Суду України «Про нюанси розірвання договору оренди земельної ділянки» від 12.02.2008 року. Так, ст.31 ЗУ «Про оренду землі» встановлені підстави припинення договору оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом а), ч.1 ст.143 Земельного кодексу України визначено - примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Частиною 1 ст.15 ЗУ "Про оренду землі", визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 ЗУ "Про оренду землі". У разі виявлення факту відсутності у договорі хоча би однієї істотної умови, після проведення його державної реєстрації, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ст.15 ЗУ «Про оренду землі». Дана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 06 лютого 2012 у справі № 6-104ц11. 20.05.2015 року, Верховний суд України під час розгляду справи № 3-166гс15 виніс постанову, в якій фактично поширив позицію про те, що підставою для розірвання договору оренди є саме використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а не факт того, що ділянка взагалі не використовувалася. 23.12.2015 року, Верховний суд України, розглядаючи цивільну справу погодився з доводами позивача і визнав можливість розірвання договору оренди в подібному випадку. Вирішальне значення в цьому випадку мало те, що бездіяльність орендаря призводила до погіршення стану ділянки (через відсутність сільськогосподарської діяльності ділянка заростала бур`янами), в нашому випадку погіршення стану землі через засадження її деревами у кількості орієнтовно 1700 дерев. Таким чином, не дотримувався обов`язок орендаря щодо збереження ділянки в первісному стані, що у свою чергу було істотним порушенням умов договору (орендодавець під час укладання договору очевидно не розраховував на погіршення якості земель і, як наслідок, зниження вартості ділянки). Постановою Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року №6 та Листом ВГСУ «Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов`язаних із земельними правовідносинами» від 01.01.2010 р., зазначено, що у разі встановлення порушень, передбачених ст.143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі". Згідно вимог ч.2 ст 651 ЦК України, яка необхідною умовою наявності підстав для одностороннього розірвання договору - є істотне порушення його умов. При цьому під істотним порушенням розуміється таке порушення, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється тих бонусів (вигід, прибутку тощо), на отримання яких вона розраховувала під час укладання договору. Крім того, п. "г" ст. 141 Земельного кодексу України вказує як підставу для припинення права використання земельної ділянки саме використання її не за цільовим призначенням. Звертаючись з позовом про розірвання договору оренди саме за цією підставою слід врахувати, що факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це випадки, коли на ній здійснюється діяльність, яка виходить за межі цільового призначення. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Саме невиконання відповідачем обов`язків за договором оренди землі грубо порушує права позивача, а тому факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а саме для здійснення комерційної (підприємницької) діяльності є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, реєстраційний №1334, який укладений між Православним сестринством Святої Мучениці Іуліанії Української православної церкви (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), та посвідчений 02.08.2011 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, Семенченко В.В.. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved