Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2009 року на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. щомісячно,- на аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач має неналежний рівень матеріального утримання, аліменти у розмірі 300 грн. не забезпечують потреб дитини. Згідно заяви від 23 лютого 2017 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Відповідно до заяви від 23 лютого 2017 року відповідач визнає позов, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2009 року по справі №2-1931/09 [PERSON] є платником аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. щомісячно, починяючи з 22 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 22 червня 2012 року позивачем змінено своє прізвище з «Берегова» на «Коростиленко». Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією Верховного Суду України у справі за №143цс13 від 05 лютого 2014 року, яка враховується судом в порядку ч.2 ст.214 ЦПК України, визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки); при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). За таких обставин суд, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що визначений розмір аліментів у сумі 300 грн. щомісячно суттєво порушує інтереси як позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, так і самої дитини, стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини, що є підставою для зміни розміру аліментів, стягнутих з відповідача у твердій грошовій сумі, на аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved