Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві (а.с.42-44), заяві про збільшення позовних вимог (а.с.93) позивачка зазначає, що вона та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є братами і сестрами. У 1974 році їх батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з господарськими будівлями, що по [ADDRESS]. [INFO] батько помер, після чого головою вказаного будинковолодіння стала матір [PERSON] [INFO] померла і матір. На час її смерті разом із нею проживали вона (позивачка), її брати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON]. Таким чином кожен із них від матері успадкували по 1/5 частині спадкового будинку (1:5). За день до смерті матері, а саме 27 липня 1991 року брат [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] за час якого у них народилось нині повнолітні дочки [PERSON] та [PERSON]. [INFO] брат [PERSON] помер. Після його смерті їй стало відому, що йому рішенням виконкому Видертської сільської ради від 20 червня 2006 року за №31 надано право на оформлення права власності на побудований батьками житловий будинок та видано свідоцтво про його право власності на цей будинок. Після смерті брата Камінь-Каширською державною нотаріальною конторою його дружині [PERSON] та дітям [PERSON] і [PERSON], як спадкоємцям першої черги за законом, видано свідоцтва про право на спадщину за законом за якими кожен із них успадкував по 1/3 частки будинковолодіння, що по [ADDRESS]. Так як зазначене будинковолодіння успадковане після смерті матері нею, її братами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сестрою [PERSON], саме вони є його власниками в рівних частинах (по 1/5). Зважаючи на це, просила суд визнати незаконними згадані рішення виконкому Видертської сільської ради, свідоцтво про право власності на будинковолодіння та свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім цього, просила визнати за нею право власності на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку. Позивач [PERSON] в особі свого представника тієї ж [PERSON] 02 листопада 2015 року подав суду позовну заяву (а.с.89-90) в якій із тих же підстав на які вказала остання просив визнати і за ним право власності на 1/5 частину цього житлового будинку успадкованого від матері [PERSON] 14 січня 2015 року представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подав суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с.196), у якій просив визнати за позивачкою право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку мотивуючи тим, що на час смерті матері неповнолітніми були лише [PERSON] та [PERSON] Їхні брати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщини від матері не приймали та не були членами колгоспного двору. У даному судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог. Просить визнати недійсними рішення виконавчого комітету Видертської сільської ради Камінь-Каширського району №31 від 20 червня 2006 року «Про оформлення за [PERSON] права власності на житловий будинок, що по [ADDRESS]»; видане [PERSON] на підставі цього рішення свідоцтво про право власності на вказаний будинок; свідоцтва про право на спадщину за законом видані 06 лютого 2015 року державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за номерами відповідно 156, 157, 158 про право власності за кожним із них на 1/3 частки згаданого житлового будинку. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 2/5 частини спірного житлового будинку, виділивши їм у спільну сумісну власність приміщення, які виділяються першому співвласнику згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №0-34, складеного судовим експертом Волинської торгово-промислової палати [PERSON] 14 квітня 2016 року загальною варістю 130586 грн. 14 коп. Стягнути з відповідачів у користь [PERSON] 14266 грн. грошової компенсації за відхилення від вартості ідеальної частки будинковолодіння та понесені нею судові витрати, у тому числі і сплачений нею судовий збір за позивача [PERSON] Відповідачка [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Вважають, що спадщину від [PERSON], крім [PERSON], прийняли брати останньої [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON]. [PERSON] спадщини від матері не прийняв, а свою частку у майні колгоспоного двору втратив вибувши з нього у 1989 році. З врахуванням цього її частка у спірному будинку складає 1/4. Погоджуються з виділенням [PERSON] у власність із житлового будинку веранду 1-1, коридор 1-2, кімнату 1-3. Проти задоволення решти її позовних вимог не заперечують. У задоволенні позову [PERSON] просять відмовити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились. Не з'явився до суду і представник виконкому Видертської сільської ради. Позовні вимоги підлягають до повного задоволення. З пояснень сторін, свідоцтв про народження [PERSON] та про її одруження (т.1 а.с.22, 23), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (т.1 а.с.106), погосподарських книг Видертської сільської ради за 1974-1995 роки (т.1 а.с.133-151), батьками позивачів [PERSON], [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Будинковолодіння, що по [ADDRESS], в якому проживали вказані особи, належить до суспільної групи колгоспного двору, головою якого був [PERSON] Частки у цьому дворі як його голови так і його членів становила по 1/9 (двоє батьків та семеро їхніх дітей). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до норм ч.1 ст.563 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Згідно з п.п.3, 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26 березня 1991 № 885-XII «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» даний закон застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15 квітня 1991 року. Щодо правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, Закон Української РСР "Про власність" застосовується до тих прав і обов'язків, що виникнуть після введення в дію Закону. Правила, що містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року. Відповідно до розяснення, яке міститься у пп. «а» п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, відповідно до ст.126 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Як вбачається з свідоцтва про смерть (т.1 а.с.14), [INFO] помер батько сторін [PERSON] На його частку у майні колгоспоного двору спадщина не відкривалась. [INFO] померла і їх матір [PERSON] (т.1 а.с.14-зворот). Згідно даних погосподарських книг Видертської сільської ради (т.1 а.с.133-151), її довідки (т.1 а.с.20), будинкової книги (т.2 а.с.6-9), на час її смерті разом із нею проживало п'ятеро дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON]. Дочка [PERSON] та син [PERSON] вибули з колгоспного двору відповідно у 1981 та 1985 роках (т.1 а.с.143, 148) не витрибувавши своїх часток у колгоспному дворі, тобто свої частки у цьому дворі ними було втрачено. Таким чином на час смерті [PERSON] її частка та частки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в спірному будинку становили по 1/6. Згідно ст.ст.525, 549 ЦК Української РСР 1963 року (редакції виникнення спірних правовідносин) з часу смерті матері сторін [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, у тому числі і на 1/6 частки у спірному будинковолодінні, яку у рівних частинах шляхом вступу в володіння спадковим майном прийняли її діти, як спадкоємці першої черги за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], ставши власниками по 1/5 його частин (1/6 (частка на яку відкрилась спадщина : 5 (спадкоємців) = 1/30, 1/6 (частки вказаних осіб) + 1/30 = 1/5). З пояснень сторін судом встановлено, що 27 липня 1991 року [PERSON] [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] за час якого уних народилось двоє дітей [PERSON] та [PERSON], відповідачі у справі. Те, що [PERSON] та [PERSON] 27 липня 1991 року уклали шлюб стверджено і відміткою у паспорті останньої (т.1 а.с.83-зворот). Як вбачається з архівного витягу з протоколу засідання виконкому Видертської сільської ради (т.1 а.с. 202), оспорюваного рішення цього виконкому №31 від 20 червня 2006 року (т.1 а.с.13), технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна (т.1 а.с.57-60), [PERSON] оформив право власності на спірний житловий будинок, що по [ADDRESS], в цілому, отримавши видане йому Видертською сільською радою на нього оспорюване свідоцтвом про право власності. [INFO] [PERSON] помер (т.1 а.с.15). З цього дня відповідно до вимог ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на його майно, яку прийняли його дружина та діти, відповідачі у справі, як спадкоємці першої черги за законом, що стверджено оспорюваними свідоцтвами про право на спадщину, виданими їм 06 лютого 2015 року державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори на 1/3 частини спірного будинку кожному (т.1 а.с.61, 63, 65), витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.62, 64, 66). Згідно ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Приймаючи оспорюване рішення №31 від 20 червня 2006 року на підставі якого [PERSON] видано оспорюване свідоцтво про право власності на житло, позивачі та треті особи на засідання виконкому Видертської сільської ради не викликались, копії цього рішення їм цією сільрадою не видавались, про його прийнняття вони не повідомлялись, що ствердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка на час прийняття вказаного рішення була головою згаданої сільської ради. Виходячи із встановлених судом обставин, а саме із того, що оскільки спірне будинковолодіння належить у рівних частках (по 1/5) позивачам [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , виконком Видертської сільської ради приймаючи оспорюване рішення та видаючи [PERSON] оспорюване свідоцтво про право власності перевищив надані йому Законом України «Про місцеве самоврядування України» повноваження, а відтак зазначене рішення та свідоцтво слід визнати недійсними. Із цих підстав слід визнати і недійсними видані відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 06 лютого 2015 року державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст.ст.71, 76 ЦК Ураїнської РСР, ст.ст.257, 261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно пояснень позивачки [PERSON], її представника та предстанвика позивача [PERSON] - [PERSON], позивачі про порушення свого права власності на належну їм частину спірного житлового будинку дізнались у 2015 році. Ці їхні пояснення відповідачами, представником відповідачки [PERSON], достовірно не спростовані. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що позивачі не могли не знати про оформлення права власності на будинок батьків їх братом [PERSON] нічим об'єктивно не підтверджено. Виходячи з цього суд вважає, що позивачами позовні вимоги заявлено в межах строку позовної давності. Заява відповідачки [PERSON] про застосування позовної давності є безпідставною. Позивачі [PERSON] та [PERSON] свої частки у спірному будиноковолодінні об'єднали, просять визнати за ними право власності на 2/5 його частин (1/5+1/5) виділивши їм у спільну сумісну власність приміщення, які виділяються першому співвласнику згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №0-34, складеного судовим експертом Волинської торгово-промислової палати [PERSON] 14 квітня 2016 року, а саме: приміщення 1-1 площею 6,8 кв.м. вартістю 17925 грн., приміщення 1-2 площею 5,8 кв.м., 1-3 площею 11,6 кв.м., запроектоване приміщення 1-9* площею 11,8 кв.м., вартість яких становить 104130 грн. 14 коп., вбиральню (У) вартістю 8531 грн. За таким поділом позивачам виділяється у власність будівель, враховуючи їх вартість, не 40/100, а 36/100 ідеальної долі цього будинковолодіння загальною вартістю 130586 грн. 14 коп. Зважаючи на те, що позивачам виділяється у власність будівель на 14266 грн. 26 коп. менше від належної їм частки в них, те, що власниками іншої 64/100 ідеальних долей будинковолодіння є [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON], спадщину від якого в рівних частках прийняли його спадкоємці першої черги за законом - відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд стягує з цих відповідачів у користь [PERSON] по 1585 гривень 14 копійок грошової компенсації за відхилення від вартості ідеальної частки у будинковолодінні (14266,26 грн. (відступ від ідеальних часток) : 3 (власника 64/100 ідеальних долей будинковолодіння) : 3 (спадкоємці після смерті [PERSON]). У зазначений поділ суд не включає зазначених у згаданому висновку сараю (б), самочинно збудованих гаража (б1), хліва («свининця») (б2), гаража (б3), що по [ADDRESS], оскільки вказані будівлі збудовані [PERSON] та [PERSON] за час перебування їх у шлюбі та до складу спадщини батьків позивачів, третіх осіб та [PERSON] не входять. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з виконкому Видертської сільської ради у користь [PERSON] понесені останньою витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про визнання недійсним прийнятого цим виконкомом рішення №31 від 20 червня 2006 року. Суд також стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON].у користь [PERSON] по 3136 грн. 10 копійок понесених та документально підтверджених судових витрат, загалом 9408 грн. 30 коп., із яких: 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору за забезпечення позову (т.1 а.с.27), 1948 грн. 80 коп. (т.1 а.с.94) - судового збору за чотири вимоги немайнового характеру (487,20х4), 1305 грн. 86 коп. понесених витрат по сплаті судового збору про визнання права власності на 2/5 частини будинку (1% від вартості цієї частини будинку) (т.1 а.с.197), 1920 грн. - витрати понесені за висновок судової будівельно-технічної експертизи №0-20 від 14 березня 2016 року та додатковий висновок такої експертизи за №О-34 від 14 квітня 2016 року та 3990 грн. витрати за надання правової допомоги адвокатом (243.6+1948,80+1305,86+1920+3990). Суд не стягує з відповідачів в користь [PERSON] судові витрати в сумі 1920 грн. за висновок судової будівельно-технічної експертизи №О-148 від 18 грудня 2015 року, оскільки при розгляді справи вона від цього висновку відмовилась.

Outcome: approved