Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У лютому 2015 року Ковельське управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" звернулось до одного із співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2012 р. по 01.01.2015 р. в розмірі 1738,71 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує умови укладеного 16 серпня 2010 року договору та не сплачує вартість отриманих послуг. В судовому засіданні представник позивача Федорко О.О. позовні вимоги підтримала повністю з підстав вище вказаних та додатково пояснила, що квартира [ADDRESS] є квартирою спільного заселення, яка належить на праві власності сім'ї [PERSON] та [PERSON], для кожної сім'ї відкрито окремий особовий рахунок для нарахування оплати за послуги водоканалу. Засоби обліку в квартирі відсутні, тому нарахування проводиться на кожну зареєстровану особу. У 2011 році [PERSON] звернулась до Ковельського УВКГ із заявою про припинення нарахування у зв'язку із фактичним проживанням за іншою адресою. Здійснивши перевірку викладених у заяві фактів було прийнято рішення про припинення нарахування. В свою чергу [PERSON] також подав у 2011 році заяву про припинення нарахування, вказавши, що залишаючись зареєстрованим фактично не проживає у даній квартирі. Ковельське УВКГ скерувало [PERSON] відповідь , в якій просило надати документи на підтвердження факту не проживання. Неподання запитуваних документів позбавило водоканал можливості припинити нарахування. Вважає, що нарахування плати проведено вірно, у відповідності до затверджених тарифів на одну зареєстровану особу - [PERSON], строк позовної давності застосуванню не підлягає, у зв'язку із постійним листуванням між водоканалом та відповідачем, з якого вбачається визнання останнім свого боргу. Просить позов задовольнити повністю, стягнути визначену суму боргу та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив та, будучи допитаним в якості свідка, суду показав, що 16 серпня 2010 року не укладав і не підписував договору з Ковельським УВКГ про надання послуг в спірну квартиру по [ADDRESS], оскільки фактично проживає по [ADDRESS], де отримує послуги водоканалу на підставі укладеного з ним договору. В квартирі по [ADDRESS] не проживає близько десяти років, хоча там зареєстрований. Певний період часу він сплачував комунальні послуги за цю квартиру як власник, однак після тривалих судових процесів в квартиру була вселена [PERSON], яка там зареєструвалась разом із членами своєї сім'ї. Як з'ясувалось згодом, [PERSON] комунальні послуги водоканалу не сплачує на підставі заяви про фактичне проживання за іншою адресою. Подавши аналогічну заяву, він отримав відмову. Вважає дії позивача по нарахуванню плати за послуги, які фактично ним не споживаються неправомірними та просить у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що позивач відмовляючи [PERSON] у припиненні нарахування оплати за послуги водоканалу, посилався на необхідність подання доказів на підтвердження факту не проживання. В той же час, відсутній будь-який нормативний документ, якій би визначав перелік документів, якими можна підтвердити факт не проживання, тому водоканал від різних заявників приймає різні документи, зокрема для [PERSON] було достатньо самому водоканалу скласти акт про не проживання, а для [PERSON] вже такий акт не складається, а вимагається невизначений документ, при цьому той же водоканал уклав договір з [PERSON] на його обслуговування за іншою адресою - по [ADDRESS]. Дії позивача вважає безпідставним наданням переваг одному із співвласників та упереджене ставлення до іншого. У задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] проти позову також заперечила та пояснила, що є дружиною відповідача, вони з чоловіком вже більше десяти років не живуть в спірній квартирі. Через неприязні відносини з [PERSON], які виникли з приводу даної квартири, та побоювання щодо її відчуження без відома [PERSON], останній змушений залишатись в ній зареєстрованим. [PERSON] кожного року звертається до водоканалу із заявами про припинення нарахування плати, однак отримує відмови. Як представник відповідача вона неодноразово просила працівників водоканалу роз'яснити їй яким чином вони можуть підтвердити факт свого не проживання в спірному помешканні, однак жодного разу їм не було запропоновано скласти акт за участю працівників водоканалу. Неможливо також опломбувати систему водопостачання в квартиру, оскільки опломбування проводиться лише зі згоди всіх співвласників, в тому числі [PERSON] Просить врахувати ту обставину, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 02.11.2011 р, яке виконано 22.03.2012 року, [PERSON] разом із сім'єю вселена в квартиру, однак нарахування за воду їй не проводиться. Крім того, [PERSON] здійснює ремонтні роботи в своїй кімнаті та користується водою. Враховуючи викладене просить суд забезпечити для всіх співвласників квартири рівні умови щодо звільнення від оплати послуг водоканалу та відмовити в задоволенні позову про стягненню з її чоловіка боргу за послуги, які він не отримував. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні позову покладається на розсуд суду, подала документи на підставі яких була звільнена від оплати комунальних платежів. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку: Як встановлено в судовому засіданні квартира [ADDRESS] є квартирою спільного заселення. Дві кімнати належать на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], а одна кімната площею 8,6 кв.м. належить на праві власності [PERSON], коридор, кладова, кухня, ванна, туалет перебувають у спільному користуванні співвласників. Згідно довідки міграційної служби та копії паспорта відповідача, останній зареєстрований в спірній квартирі з 1997 року по даний час. Згідно довідки РЖКП №2 зареєстровані в спірній квартирі також [PERSON] із членами своєї сім'ї. В квартирі відсутні засоби обліку води, нарахування оплати здійснюється по кількості зареєстрованих осіб. На [PERSON] та [PERSON] відкрито два окремих особових рахунки , зокрема для [PERSON] за номером 96157, для [PERSON] за номером 6157. Згідно розрахункового листа з квітня 2011 року [PERSON] не нараховується плата за водопостачання та водовідведення. Як зазначено в листі Ковельського УВКГ на адресу Волинського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.10.2012 р. нарахування плати припинено на підставі заяви [PERSON] від 11.04.2011 р. та актів водоканалу від 12.04.2011 р., 04.08.2011 р., 10.11.2011 р., 07.12.2011 р., якими встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS], а фактично проживає по [ADDRESS], де облік води здійснюється згідно водолічильника. 21 грудня 2011 року [PERSON] також звернувся до Ковельського УВКГ із заявою про припинення нарахування плати за зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] у зв'язку із фактичним проживанням за іншою адресою. Листом №22 від 06.01.2012 р. відповідачу відмовлено у задоволенні заяви з тих мотивів, що у заяві не зазначена адреса фактичного місця проживання для проведення обстеження, відсутні офіційні документи, що підтверджують факт не проживання по [ADDRESS], відсутній номер телефону для уточнення даних. 09.12.2013 р. (вхідний номер 387) [PERSON] звернувся до Ковельського УВКГ повторно, на що листом від 24.12.2013 р. за номером 3281 отримав відмову з посиланням на необхідність надати підтверджуючі документи, що засвідчують факт не проживання. Як вбачається з розрахункового листа боргу за період з 01.01.2012 р. по 01.01.2015 р. по рахунку відкритому на [PERSON] нараховано до сплати з розрахунку на одну особу 1738,71 грн боргу. Вирішуючи питання про наявність підстав для нарахування протягом вказаного періоду Ковельським УВКГ [PERSON] плати за водопостачання та водовідведення за адресою вул..[ADDRESS] суд виходить з наступного: Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України від 24 червня 2004 року N 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) до житлово-комунальних (комунальних) послуг належать централізоване постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення встановлені у 2011 -2012 роках рішеннями виконкому Ковельської міської ради , а у 2014 році постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг №627 від 30.05.2014 р. Тарифи формуються та встановлюються відповідно до Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, та Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 29.11.2013 № 253. Усі ці нормативні акти при розрахунку тарифу використовують термін споживач. За смістом ст..1 Закону споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3 ст.20 даного Закону України споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, в той же час він має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.21 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно п. 29 Правил Споживач має право на: п.п.1) зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). п.п.3) несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Отже, визначальним фактом для нарахування плати за послуги водопостачання та водовідведення за відсутності засобів обліку є кількість реальних споживачів. Поняття споживача жодним чином не може бути ототожнено із зареєстрованою особою, оскільки в силу ст..3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. В силу ст..2 цього Закону реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, лише факт реєстрації особи за певною адресою не може свідчити про споживання нею послуг. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні на підставі показань відповідача [PERSON], який був допитаний в якості свідка, договір №96157 від 16.08.2010 р. про отримання послуг з водопостачання та водовідведення по вул..[ADDRESS] він не укладав та не підписував. В свою чергу в договорі не вказано, яка уповноважена особа діяла від імені Ковельського УВКГ при укладенні даного договору. Не вказала дану особу і представник позивача при розгляді справи в судовому засіданні.

Outcome: dismissed