Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням загальних зборів колгоспників від 12.02.1993 року вона була прийнята в члени колгоспу ім. Шевченка с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області. В подальшому колгосп було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство. Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року було проведено розпаювання земель сільськогосподарського призначення, під час якого були складені списки осіб, що мають право на земельні частки (паї). Списки членів КСП ім. Шевченка були затверджені 14 лютого 1996 року, тобто, в той перід, коли позивач була членом КСП. Однак на час складання цих списків позивач перебувала в декретній відпустці та помилково не була включена до них. Зважаючи на викладене, [PERSON] просить визнати за нею право на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу Журавлівської сільської ради Тульчинського району в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах, який виділявся на момент розпаювання КСП ім. Шевченка с. Журавлівка Тульчинського району. В ході судового розгляду справи позивач змінила свої позовні вимоги та просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах в землях бувшого КСП ім. Шевченка с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області. В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Зазначили, що на час розпаювання земель, які перебували у колективній власності КСП ім.Шевченка позивач була членом даного КСП, а тому мала право бути включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Також її право на земельну частку (пай) підтверджується і тим, що їй видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП ім. Шевченка с. Журавлівка (майновий сертифікат). А це, на їх думку, свідчить про те, що в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), вона помилково не була включена. Просили позов задовольнити. Представник відповідача Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області - Ліньов О.А. в судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що дійсно рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Шевченка села Журавлівка Тульчинського району від 12.02.1993 року позивач, на той час її прізвище було [PERSON], була прийнята в члени колгоспу ім. Шевченка. При розпаюванні земель даного КСП в 1996 році вона помилково не була включена до списку осіб - членів КСП ім. Шевченка, які мають право на земельну частку (пай). Також зазначив, що на сьогодні дане КСП розформовано, однак в разі визнання за позивачем права на земельну частку пай Журавлівська сільська рада зможе виділити їй земельну ділянку за рахунок земель запасу сільської ради. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області не заперечив проти позову. Зазначив, що у списках громадян-членів КСП ім. Шевченка с. Журавлівка, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, позивач не значиться, але якщо на час розпаювання вона була його членом і помилково не була включена до цього списку, то має право на земельну частку (пай). Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, представника Відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії довідки, виданої архівним сектором Тульчинської районної державної адміністації 08.07.2016 року № 96, судом встановлено, що рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Шевченка села Журавлівка Тульчинського району від 12.02.1993 року [PERSON] була прийнята в члени колгоспу ім. Шевченка (а.с.4). Встановлено даний факт також із копії протоколу № 1 загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Шевченка с. Журавлівка (а.с. 61-64). Згідно копії довідки, виданої Відділом Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області від 12.07.2016 року № 99-28-99.2-2058/2-16 вбачається, що збори по затвердженню списків осіб, які мали право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка с.Журавлівка проводились 14.02.1996 року, розпаювання земель бувшого КСП ім. Шевченка на території Журавлівсьої сільської ради в с. Журавлівка проводилось згідно розпорядження Тульчинської РДА від 17.04.1996 року за № 358-р, середній розмір земельної частки (паю) складає 2,05 умовних кадастрових гектара, громадянка [PERSON] відсутня в списках осіб, які мали право на земельну частку (пай) бувшого КСП ім. Шевченка (а.с.6). Згідно архівної довідки від 07.07.2016 року № 189 КУ "Тульчинський районний трудовий архів" у документах колгоспу ім. Шевченка с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області значиться [PERSON], що мала трудову участь у сільськогосподарському виробництві та виробила у 1993 році 111 трудоднів, у 1997 році - 246 трудоднів, у 1998 році - 72 трудодні (а.с. 39). З копії довідки, виданої Відділом РАЦС Тульчинського районного управління юстиції 09.10.2008 року, вбачається, що 01.10.1996 року у виконкомі Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 29.07.2003 року у Відділі РАЦС Тульчиснького РУЮ Вінницької області зареєстровано розірвання даного шлюбу, актовий запис № 126, після розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому - [PERSON], їй - [PERSON] (а.с. 11). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON], після реєстрації шлюбу 31.08.2003 року з [PERSON], змінила своє дошлюбне прізвище прізвище на "[PERSON]" (а.с.14). З копії Державного акту на право власності на земелю серії [NUMBER], виданого 06.06.1996 року Журавлівською сільською радою, вбачається, КСП ім. Шевченка с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області у колективну власність передається 2292,9 га землі у межах згідно з планом для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Журавлівської сільської ради від 03.06.1996 року (а.с. 81-84). З копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], судом встановлено, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП ім. Шевченка с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області (а.с.10). Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази, надаючи їм правову оцінку суд виходить з наступного. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме: право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельні частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Пунктом 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності в 2002 році, передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Як розяснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката,а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що станом на час розпаювання земель КСП ім. Шевченка с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області [PERSON] була його членом, суд приходить до висновку, що вона має право на земельну частку (пай) в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах в землях бувшого КСП, однак помилково не була включена в список осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю). При встановлених обставинах та досліджених доказах, а також враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає можливим позов задовольнити. Судові витрати на прохання позивача суд залишає за нею.

Outcome: approved