Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулося в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 305/1790/13-ц за позовом Товариства до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Дану заяву мотивують тим, що у резолютивній частині рішення не зазначено суму заборгованості за кредитним договором, на яку звертається стягнення предмету іпотеки. Тому, просить ухвалити додаткове рішення, яким вказати суму заборгованості 339 426,61 грн. за Кредитним договором № 466 від 21 березня 2008 року, на яку слід звернути стягнення на предмет іпотеки. Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч.3 ст. 220 ЦПК України, їх присутність у судовому засіданні не є обов`язковою. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення", ухвалене рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, обов'язково мати вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини і викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України. Рішенням Рахівського районного суду від 24.04.2014 року вирішено в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 466 від 21 березня 2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки-будинок за номером 103-а, що розташований в [ADDRESS] Будинок має житлову площу - 46,45 кв.м., загальною площею -151,28 кв.м., що належить [PERSON], на праві Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Однак, у резолютивній частині рішення не вказано суму заборгованості за Кредитним договором, хоча з даного приводу сторонами давалися пояснення та докази. Дана обставина зумовила виникнення права у позивача на звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.Згідно з п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небуть позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно із роз`ясненням ВССУ у п.42 за Постановою №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавсства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зазначено, що резолютивна частина рішення суду та виконавчого листа в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогами як статті 39 ЗУ "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини 1 статті 215ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку, суд, має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Таким чином, суд, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, вказавши суму заборгованості за Кредитним договором.

Outcome: approved