Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона разом з її синами є власниками 34/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS]. У згаданій квартирі також зареєстроване місце проживання її колишнього чоловіка [PERSON] Оскільки відповідач не проживає без поважних причин у квартирі спільного заселення [ADDRESS] більше року, позивач просила суд визнати його таким, що втратив право на користування згаданою квартирою. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, за таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином,про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Суд, заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками 34/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] (а. с. 7, 8-9). На даний час у вказаній квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 18-19, 24-29). Однак, як у вступному слові пояснила у судовому засіданні позивач, відповідач тривалий час не мешкає у квартирі спільного заселення [ADDRESS]. Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі спільного заселення [ADDRESS] з вересня 2014 року підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані у судовому засіданні 04 квітня 2019 року. Також факт непроживання відповідача у згаданій квартирі понад рік поспіль підтверджується відповіддю КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Оболонського району м. Києва на запит адвоката, відповідно до якої [PERSON] згідно з документацією, наявною в амбулаторії №15 філії №4, у період з 23 листопада 2017 року по 23 листопада 2018 року за медичною допомогою до лікарів КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Оболонського району м. Києва не звертався; відповіддю КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва", згідно з якою [PERSON] не звертався до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" з заявою про неможливість проживання у квартирі спільного заселення [ADDRESS]; відповіддю Оболонського УП ГУ НП в м. Києві на запит адвоката, відповідно до якої відповідач у справі не звертався до управління поліції з приводу неможливості проживання у квартирі спільного заселення [ADDRESS] (а. с. 13, 14, 15). Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS], кімнати 13, 14 більше року поспіль. Згідно з нормою ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач не проживає без поважних причин у квартирі спільного заселення [ADDRESS] понад рік, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою спільного заселення [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved