Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

26 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просила визнати за нею спадкове право на земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектарів після смерті матері [PERSON], померлої 20 грудня 1998 року, вказавши на неможливість нотаріального посвідчення спадкових прав через відсутність правовстановлюючого документа. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області у судове засідання не з"явилася, подавши письмове клопотання в порядку ст.158 ЦПК Україн про розгляд справи за її відсутності, яке суд задовольнив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 грудня 1998 року в м.Снігурівка Миколаївської області померла [PERSON], про що 23 грудня 1998 року в Книзі реєстрації смертей [PERSON] реєстрації актів громадянського стану Снігурівського району Миколаївської області проведено актовий запис №309 і видано свідоцтво про смерть серія І-ФП №108247 (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектарів в межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області, яка належала спадкодавиці на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) по ВАТ "Снігурівське", серії МК №0169358, виданого на підставі розпорядження Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області №329-р від 03 жовтня 1997 року. Запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) про його видачу внесено за №503. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Снігурівському районі Миколаївської області вартість земельної частки (паю) становить 6756грн. (а.с.7). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] заведена у Снігурівській державній нотаріальній конторі 19 листопада 2016 року за №459/2016, згідно поданої заяви [PERSON] як спадкоємиці по закону першої черги. Родинні стосунки померлої і позивачки як матері і дочки підтверджуються свідоцтвом про народження серії ІІ-БВ №258473, виданим на підставі актового запису №3 від 09.01.1948 року, місце реєстрації Мякоти сільська рада Ізяславського району Хмельницької області та на підтвердження підстав зміни позивачкою прізвища слугує свідоцтво про укладення нею шлюбу зі [PERSON] серії І-ФП №255722, яке видано Снігурівським районним бюро ЗАГС Миколаївської області за актовим записом №125 від 30.10.1971 року. Інші особи про спадкові права не заявили. Постановою від 19 листопада 2016 року нотаріус Снігурівської державної наторіальної контори відмовила в [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с.8). Постанова нотаріуса відповідає вимогам п.п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, де зазначено: "За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку". За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус обґрунтовано відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємицею не було подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з повідомлення відділу Держгеокадастру у Снігурівському районі Миколаївської області, датованого 26.10.2016 року за вих.№С-45/о-45/19-16, на ім"я [PERSON] зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай), тоді як підпис власника про отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) відсутній (а.с.7). При цьому, з дослідженого судом Державного акту на право колективної власності на землю серії МК слідує, що Державний акт на право колективної власності на землю видано ВАТ "Снігурівське" 10 лютого 1997 року Снігурівською райдержадміністрацією Миколаївської області відповідно до розпорядження від 06.02.1997 року №36-р, з реєстрацією в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №24. У списку - додатку акціонерів ВАТ "Снігурівське" включено [PERSON] під номером 517. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У п.24 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" Пленум Верховного Суду України роз"яснив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). В порядку ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном - ч.1 ст.549 ЦК УРСР. Позивачка підтвердила допустими доказами прийняття нею спадщини після смерті матері як спадкоємиця першої черги за нормою ст.529 ЦК УРСР. Статтями 560 та 561 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємці можуть отримати свідоцтво про право на спадщину після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тоді обов"язковість отримання свідоцтва у певний визначений строк не визначалася. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. На підставі викладеного, суд приймає доведеними належність спадкодавиці права на земельну частку (пай), що є спадковим майном, підстави до спадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, та ухвалює про задоволення позовних вимог. За клопотанням позивачки суд не вирішує в порядку ст.88 ЦПК України про розподіл судових витрат.

Outcome: approved