Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названою позовною заявою в якій просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно їх спільної малолітньої дитини __ [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на користь неї аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала посилаючись на письмові докази, які наведені в матеріалах справи, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON], який одночасно є батьком відповідача, в судове засідання призначене на 16 червня 2017 року не з'явилися, про місце та час розгляду справи позивач та представник за довіреністю [PERSON] повідомлені належним чином згідно рекомендованого повідомлення про вручення 30.05.2017 року поштового відправлення, що відповідає вимогам ч.ч. 3-5 ст. 74, ч. 5 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), причин своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не подавали, а тому суд, за відсутності заперечень позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], з 11 серпня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Вказаний шлюб був зареєстрований 11 серпня 2012 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1183. [INFO] року у сторін по справі народилася дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], про що 26 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 1019. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не цікавився вихованням своєї дочки, її духовним станом та розумовим розвитком, не відвідував дитину. Всі питання щодо виховання дочки вирішуються позивачем без участі та підтримки відповідача, дитина проживає разом із позивачем, знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не виконує жодних з батьківських обов'язків, покладених на нього законом та моральними засадами суспільства, зокрема: не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дочки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Дитина не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинного почуття. Тобто, відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, її вихованням та утриманням не займається, і свідомо нехтує своїми обов'язками. Так, згідно Акту депутата Сквирської міської ради від 06 грудня 2016 року, у присутності двох свідків, було обстежено житлове приміщення, що належить матері позивача - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вказаного Акту встановлено факт, що в даний час за даною адресою проживають, але не зареєстровані: позивач - [PERSON], 1987 року народження, [PERSON], 2013 року народження. Батько дитини [PERSON], 1985 року народження, участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Довідкою Сквирського ДНЗ № 6 "Ромашка" від 15 листопада 2016 року, що видана позивачу, підтверджується, що її дочка [PERSON], [INFO], дійсно відвідує Сквирський дошкільний навчальний заклад № 6 "Ромашка" із серпня 2015 року по даний час. За період перебування дитини в дошкільному закладі батько [PERSON] жодного разу не приводив дитину в садок і не забирав із садочка, не відвідував батьківські збори та святкові ранки, не цікавився життям дочки в дитячому садку. Приводить та забирає дитину із садка мати та її дід. Судом не встановлено будь-яких поважних обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку утримання дитини. У бездіяльності відповідача суд вбачає ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у зв`язку із чим статтями 141, 150, 155, 157, п.2 ч. 1 ст. 164 СК України до відповідача передбачена юридична відповідальність. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.ч. 1, 4 ст. 155 СК України). У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідно до ст. 171 СК України, при позбавленні батьківських прав повинна бути врахована думка дитини, проте, якщо дитина може висловити свою думку з даного приводу. Як вбачається із матеріалів справи, зважаючи на свій 4 (чотири) річний вік, малолітня [PERSON], [INFO], свідомо не може висловити думку при вирішенні судом спору з приводу позбавлення відповідача щодо неї батьківських прав. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. А презумпцією ч. 3 ст. 166 СК України закріплено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем - [PERSON] не надано до суду будь-яких доказів, що можуть підтвердити належне виконання батьківських обов'язків відносно його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], чим не виконано вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Представником третьої особи по справі подано до суду заяву про слухання справи у відсутності представника третьої особи, позовні вимоги підтримано у повному обсязі. На підставі ст. 19 СК України 12 травня 2017 року органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області прийнято висновок (рішення) № 16 "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]", затверджений рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради Київської області від 12.05.2017 року № 476/42, та вирішено визнати доцільним позбавлення батьківських прав в судовому порядку [PERSON], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], зважаючи на те, що відповідач фактично самоусунувся у виконанні своїх батьківських обов'язків. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, суд зважаючи на висновок (рішення) органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області № 16 "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]", вважає відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Також, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає допустити обов'язкове негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача повністю, то вимоги щодо відшкодування судових витрат, що складаються з судового збору у розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп., щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, підлягають згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України відшкодуванню на користь позивача. Оскільки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" станом на день подачі позову до суду (15.12.2016р.) позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір в сумі 640,00 (шістсот сорок) грн. 00 коп. (станом на 15.12.2016р. ст. 4 в редакції Закону України "Про судовий збір" від 07.09.2016 року № 1491-VIII - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати- 640,00 грн. (1600*0,4)) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином,

Outcome: approved