Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

17.08.2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: Головне управління ПФУ у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі. Заяву мотивує тим, що заявник народилася [INFO] в с. Кисилин Локачинського району Волинської області. На теперішній час зареєстрована та проживає в с. Привітне Локачинського району Волинської області. 14 грудня 1990 року вона була прийнята на посаду касира в колгосп імені Леніна в с. Привітне Локачинського району Волинської області. В липні 2020 року заявник мала намір вийти на пенсію за віком і з цією метою звернулася до Локачинського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) за її оформленням. Надавши пакет документів, з`ясувалося, що в архівній довідці державного архіву Волинської області, її ініціали вказано невірно " [PERSON] " замість " [PERSON] ". В даній архівній довідці зазначено відомості протоколів засідання правління та загальних зборів членів колгоспу імені Леніна с. Привітне Локачинського району Волинської області. Відомості довідки їй необхідні для правильного нарахування пенсії. Так як колгоспу вже не існує, немає можливості виправити описку до протоколів засідання правління, тому вона звернулася до суду. Просить встановити, юридичний факт, що архівна довідка № 576/01.20 від 15.06.2020 року видана державним архівом Волинської області на ім`я [PERSON] , належить їй [PERSON] . Заявник у судовому засіданні заяву підтримала повністю з підстав, зазначених у ній. Представник заінтересованої особи - Головного управління ПФУ у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, 03.09.2020 року через канцелярію суду подав письмові пояснення в яких просить розгляд справи проводити без його участі. Не заперечує щодо задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] в с. Кисилин Локачинського району Волинської області, що стверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Локачинським РВ УМВС України у Волинській області 19 лютого 1997 року (а.с.5). З копії трудової книжки [NUMBER] , виданої [PERSON] вбачається що остання була прийнята на посаду касира з 01.12.1990 року, і в члени колгоспу від 10.12.1990 року (а.с. 8-12). Разом з тим, в архівній довідці, що видана державним архівом Волинської області № 576/01.20 від 15.06.2020 року про наявність відомостей у протоколах засідання правління та загальних зборів членів колгоспу імені Леніна с. Привітне, Локачинського району про те, що [PERSON] була прийнята на посаду касира (протокол засідання правління № 13 від 14.12.1990 року); [PERSON] було відрекомендовано загальним зборам прийняти її в члени колгоспу (протокол засідання правління № 13 від 14 грудня 1990 року) прізвище та ініціали заявника зазначено " [PERSON] " замість " [PERSON] " (а.с7). На час звернення заявника до суду колгосп імені Леніна в с. Привітне, Локачинського району ліквідовано, що підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] . В судовому засіданні свідки [PERSON] (голова колгоспу) та [PERSON] (головний бухгалтер колгоспу) підтвердили, що вони працювали в колгоспі імені Леніна в с. Привітне Локачинського району Волинської області разом із [PERSON] і той факт, що архівна довідка 576/01.20 від 15.06.2020 року належить саме заявнику. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, враховуючи те, що факт, про встановлення який просить заявник, має юридичне значення, спір про цивільне право відсутній, заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для нарахування пенсії, суд вважає, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved