Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

21.04.2021\~року до суду надійшов позов керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР» до [PERSON] про відшкодування на користь КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР» витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] у розмірі 11842,35 грн. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 11.05.2021 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у справі у строки, передбачені ст.275 ЦПК України з повідомленням (викликом) учасників справи. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області Карцева І.Ю. до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутність. Представник КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР» до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу у його відсутність. Крім того, просив суд, у зв`язку з припиненням КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР» зазначити вірне найменування КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР». Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що від позивача, відповідача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також, у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.04.2021 року [PERSON] , [INFO] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017160330000844 від 11.05.2017 року закрито, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Ухвалою суду встановлено, що 10.05.2017 року, приблизно о 16:00 год, [PERSON] не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керував технічно справним автомобілем марки «BMW», номерний знак [NUMBER] та здійснював рух по проїзній частині вул. Шевченка с. Олександрівка Одеського (Лиманського) району Одеської області. Під`їжджаючи до заокруглення, яке наявне на вул. Шевченка та маючи намір здійснити поворот направо, [PERSON] , порушуючи «Правила дорожнього руху» України, будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, рухаючись з перевищенням дозволеної у населених пунктах для руху швидкості, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не впорався з керуванням, допустив занос транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Після чого транспортний засіб залишив на місці події, а сам зник. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід\~\~ [PERSON] \~\~отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих компресійних переломів тіл І, ІІ\~поперекових хребців, закритий перелом лівої малогомілкової кістки в верхній третині, закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, садна в області колінних суглобів. Спричинені [PERSON] закриті переломи тіл І, II поперекових хребців та лівої малогомілкової кістки, згідно з п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року) по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Виявлена у [PERSON] закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, згідно п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року) відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а садна в області колінних суглобів згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року) відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ч.6\~ст.82 ЦПК України\~передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного, вищезазначені обставини встановлені та викладені в ухвалі Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.04.2021 року у справі №504/349/19 (провадження 1-кп/504/214/21) додатковому доказуванню не підлягають. Згідно з довідкою КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», правонаступником якої є КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР» №01/01-07/246 від 30.01.2019 року вбачається, що вартість лікування [PERSON] , яка знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні ортопедії та травматології в період з 10.05.2017 року по 25.05.2017 року становить 11842,35 грн. КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», правонаступником якої є КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР» звернулась до Доброславської окружної прокуратури Одеської області з заявою про захист інтересів держави в особі вказаної комунальної установи в порядку\~ст.23 Закону України «Про прокуратуру», а саме щодо звернення до суду з позовом про стягнення фактичних витрат на стаціонарне лікування [PERSON] в сумі 11842,35 грн. Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора до суду з вказаним позовом. Згідно ч.1\~ст.1206\~ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до положень ч.3\~ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно ч.2\~ст.1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до п.3\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування особи,\~яка потерпіла\~від злочину\~та судових\~витрат» №11\~від 07.07.1995 року судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним на стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко- дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами (абз.3 п.3 Порядку). Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні) сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 року; п.89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00 18.07.2006 року, п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04 від 10.02.2010 року, п.58) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, п.29). При викладених обставинах, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] витрати на лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 11842,35 грн. Згідно з ч.ч.1,2,6\~ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у ставці, якій підлягав сплаті позивачем в цій справі, у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved