Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивач приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Уніка") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.12.2014 року між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" та [PERSON] було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №011109/4002/0058711, предметом якого є страхування ризиків, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем марки "Nissan X-TRAIL", д.р.н. [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі полісу АІ/3447593, виданого 08.08.2014 року ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". 25.03.2015 року в м. Києві на бул. Лесі Українки трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки автомобілем марки "Nissan X-TRAIL", д.р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки "Mitsubishi Grandis", д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" страховою, про що був складений страховий акт від 22.04.2015 року №00165361, та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Як зазначив позивач сума страхового відшкодування у розмірі 74885,43 грн. була сплачена ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" потерпілому [PERSON] (70479,40 грн. на безготівковий рахунок ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" та 4406,03 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу). На підставі ст.27 Закону України "Про страхування", ст.ст.993 ЦК України позивач стверджував, що оскільки він виплатив страхувальнику за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №011109/4002/0058711 від 29.12.2014 року страхове відшкодування, до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, котрим є [PERSON] Крім того, позивач вказав, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" згідно полісу АІ/3447593 (ліміт за полісом становить 50000,00 грн. з урахуванням франшизи 0,00 грн.). З огляду на вищезазначене, позивач просив стягнути з [PERSON] 24885,43 грн. на відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування, стягнути з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" 50000,00 грн. та 748,85 грн. судового збору, сплаченого позивачем про зверненні до суду. Під час розгляду справи за клопотанням представника відповідача ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.03.2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України у зв'язку з тим, що справа в частині вказаних позовних вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2015 року в м. Києві на бул. Лесі Українки трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки автомобілем марки "Nissan X-TRAIL", д.р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки "Mitsubishi Grandis", д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] (а.с.16). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.50). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.03.2015 року за участю автомобіля марки "Nissan X-TRAIL", д.р.н. [NUMBER], та автомобіля марки "Mitsubishi Grandis", д.р.н. [NUMBER], є водій [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] пошкодженням його транспортного засобу було спричинено матеріальних збитків на суму 78364,76 грн. (вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу). Розмір матеріальних збитків визначений у звіті визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ від 09.04.2015 року №15/88.04.15, складеному ТОВ "Юніверсал Асістанс-Україна" (а.с.20-42). Згідно рахунку-фактури №СЧ-0004590 від 09.04.2015 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки "Nissan X-TRAIL", д.р.н. [NUMBER] складає 77626,73 грн. (а.с.45). Для усунення розбіжностей у визначенні вартості матеріальних збитків, заподіяних потерпілому пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля, суд у судовому засіданні 16.03.2016 ркоу роз'яснив відповідачеві його право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проте відповідач не скористався зазначеним правом. Ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. У відповідності до положень ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. П.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2014 року між ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді полісу №АІ/3447593, предметом якого є страхування ризиків, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем марки "Mitsubishi Grandis", д.р.н. [NUMBER] (а.с.48). Відповідно до п.22.1., п.22.2 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. 29.12.2014 року між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" та [PERSON] було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №011109/4002/0058711, предметом якого є страхування ризиків, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем марки "Nissan X-TRAIL", д.р.н. [NUMBER]. Враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.03.2015 року, автомобілю марки "Nissan X-TRAIL", д.р.н. [NUMBER], спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №011109/4002/0058711 від 29.12.2014 року ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" складено страховий акт від 22.04.2015 року №00165361, яким даний випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 74885,43 грн. (а.с.6). У відповідності до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Ст.27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки "Mitsubishi Grandis", д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", згідно з полісом №АІ/3447593. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн., франшиза за договором - 0,00 грн. (а.с.48). Таким чином, обов'язок відшкодувати позивачеві витрати, пов'язані з виплатою ним страхового відшкодування за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №011109/4002/0058711 від 29.12.2014 року, в межах ліміту відповідальності страховика покладається на ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". Зважаючи на те, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.03.2016 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України у зв'язку з тим, що справа в частині вказаних позовних вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд не вправі стягнути суму сплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн. з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". Потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.03.2015 року, є [PERSON], а оскільки ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" сплатило йому страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON], перейшло до зазначеного страховика. З платіжного доручення від 24.04.2015 року №014612 вбачається, що позивач здійснив виплату страхувальнику за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №011109/4002/0058711 від 29.12.2014 року страхового відшкодування у розмірі 70479,40 грн. (а.с.47). Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає сума у розмірі 20479,40 грн. (70479,40 грн. - 50000,00 грн. = 20479,40 грн.). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 20479,40 грн. на відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 204,92 грн., сплачений позивачем про зверненні до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 256, 257, 267, 979-985, 988-992, 1188 Цивільного кодексу України, ст.ст.8, 20, 27 Закону України „Про страхування", ст.22, 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: partial