Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат на її утримання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем [PERSON] з 23 лютого 1996 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 25 лютого 2016 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають троє повнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається на контрактній формі навчання в м. Вроцлав Республіки Польща, закінчила перший курс навчального закладу „Вища торгова школа у Вроцлаві". Вартість навчання за один навчальний рік становить 1228 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 26 серпня 2020 року становило 39787 гривень 20 копійок. Вартість проживання [PERSON] в гуртожитку становить 4543.80 польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 26 серпня 2020 року становило 57993 гривень 05 копійок. Вартість проїзду маршрутним таксі від м. Вроцлава до м. Ковель становить 800 гривень, а з смт. Маневичі до м. Вроцлава - 700 гривень. [PERSON] щоденно необхідні кошти на засоби гігієни, одяг, медикаменти, продукти харчування, підручники, а також проїзд до місця навчання. Зокрема, на проїзд до місця навчання [PERSON] було витрачено кошти на суму 625.59 польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 26 серпня 2020 року становило 4610 гривень 60 копійок. Загальна сума додаткових витрат позивача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] становить 103890 гривень 84 копійки. Для звернення до суду з вказаним позовом [PERSON] було затрачено кошти на суму 1400 гривень на послуги перекладача з польської мови на українську мову, зокрема для перекладу необхідних документів. Відповідач має постійне місце роботи, на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має, в добровільному порядку надавати кошти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка потребує від нього допомоги, відмовляється. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ј частини усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення із заявою до суду та до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення 23-річного віку, а також стягнути Ѕ частину додаткових витрат на утримання [PERSON] на загальну суму 51945 гривень 42 копійки та кошти на послуги перекладача на суму 1400 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] не заперечував. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення Ѕ частини додаткових витрат на утримання [PERSON] на загальну суму 51945 гривень 42 копійки та коштів на послуги перекладача на суму 1400 гривень [PERSON] заперечив, вважає їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просив відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи у встановленому законом порядку завчасно повідомленою про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши думку представника позивача та відповідача, які не заперечували відносно розгляду справи у відсутності позивача, суд ухвалив - продовжувати розгляд справи у відсутності позивача [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є підставними і підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 23 лютого 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 25 лютого 2016 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають троє повнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається на контрактній формі навчання в м. Вроцлав Республіки Польща, закінчила перший курс навчального закладу „Вища торгова школа у Вроцлаві". Вартість навчання за один навчальний рік становить 1228 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 26 серпня 2020 року становило 39787 гривень 20 копійок. Вартість проживання [PERSON] в гуртожитку становить 4543.80 польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 26 серпня 2020 року становило 57993 гривень 05 копійок. Вартість проїзду маршрутним таксі від м. Вроцлава до м. Ковель становить 800 гривень, а з смт. Маневичі до м. Вроцлава - 700 гривень. На проїзд до місця навчання [PERSON] було витрачено кошти на суму 625.59 польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 26 серпня 2020 року становило 4610 гривень 60 копійок. Загальна сума додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки [PERSON] становить 103890 гривень 84 копійки. Для звернення до суду з вказаним позовом [PERSON] було затрачено кошти на суму 1400 гривень на послуги перекладача з польської мови на українську мову, зокрема для перекладу необхідних документів. Відповідач має постійне місце роботи - працює на посаді слюсара-ремонтника в енерго-ремонтному підрозділі ремонтно-будівельного цеху ВП „Рівненська АЕС" ДП „НАЕК „Енергоатом", на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має, в добровільному порядку надавати кошти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка потребує від нього допомоги, відмовляється. Зазначені обставини підтвердив представник позивача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 25 лютого 2016 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 4 лютого 1997 року, серії [NUMBER] від 17 березня 1998 року та серії [NUMBER] від 11 липня 2002 року, довідки Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2223 від 16 липня 2020 року, проїзних документів на автобус № 10355555 від 4 листопада 2019 року та № 9759587 від 25 вересня 2019 року, договору оренди житлового приміщення № WRO-19-В 029 від 22 травня 2019 року, квитанції SW24J326O44890, платіжного доручення від 26 березня 2019 року, довідки з місця навчання [PERSON] № 3718/2020 від 8 липня 2020 року, заяви на отримання довідки від 9 серпня 2019 року, квитанції про оплату послуг перекладача від 15 липня 2020 року, білетів за проїзд по м. Вроцлав № 193169 від 22 вересня 2019 року, № 157846 від 12 жовтня 2019 року, № 180133 від 17 січня 2020 року та № 248097 від 22 лютого 2020 року, довідки про прийняття іноземця на навчання від 25 червня 2019 року. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За положеннями ст. 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати стягуються лише на дитину, яка не досягла повноліття. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 вересня 2018 року в справі № 569/6838/15-ц, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв?язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред?явила такий позов. При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з навчанням [PERSON] в навчальному закладі „Вища торгова школа у Вроцлаві" та її проживанням в м. Вроцлав Республіки Польща, проїздом [PERSON] до місця навчання та додому в с. Хряськ Маневицького району Волинської області, до задоволення не підлягають. Згідно ст. 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв?язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню позивачем в судовому засіданні. Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в поданій до суду позовній заяві та її представником в судовому засіданні відповідно до ст. 81 ЦПК України не наведено особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат саме на навчанняТалах Г.І. в м. Вроцлав Республіки Польща, які викликані розвитком здібностей дитини. Навчання [PERSON] на контрактній формі навчання в м. Вроцлав Республіки Польща у навчальному закладі „Вища торгова школа у Вроцлаві" для здобуття освіти, оплата за проживання в м. Вроцлав Республіки Польща, оплата за проїзд до місця навчання, інші витрати, вказані у позовній заяві, не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 28 лютого 2019 року у справі № 466/532/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, а також від 1 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, позивачем в поданій до суду позовній заяві та її представником в судовому засіданні відповідно до ст. 81 ЦПК України не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини саме у навчальному закладі „Вища торгова школа у Вроцлаві" при наявності можливості отримання дитиною освіти на території України, та не наведено мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини - відповідачем [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що навчання [PERSON] у навчальному закладі „Вища торгова школа у Вроцлаві" сприятиме розвитку будь-яких здібностей дитини. Позивачемв поданій до суду позовній заяві та її представником в судовому засіданні відповідно до ст. 81 ЦПК України не доведено та необґрунтовано, які саме здібності наявні у [PERSON] , які потребують їх розвитку в обраний позивачем спосіб. Положеннями СК України закріплено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо їхньої спільної дитини. Така рівність передбачає не лише рівність у майновому забезпеченні, але й рівність у прийнятті рішень щодо усіх суттєвих аспектів життя дитини, зокрема щодо її навчання та вибору навчального закладу. Позивачемв поданій до суду позовній заяві та її представником в судовому засіданні відповідно до ст. 81 ЦПК України не вказано доказів на підтвердження того, що між позивачем та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дитини у навчальному закладі „Вища торгова школа у Вроцлаві" при тому, що [PERSON] в ході розгляду справи у категоричній формі заперечував таке погодження. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, має для цього відповідний доход, проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів в частці від його заробітку не заперечує, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі ј частини усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 серпня 2020 року та до закінчення нею навчання - 31 березня 2023 року, але не більше, як до досягнення 23-річного віку. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на рахунок ГУК у Волин.обл/смт Маневичі/22030101 (рахунок отримувача: UA188999980313191206000003560, код отримувача 38009371, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 908 гривень 00 копійок судового збору. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь коштів на суму 1400 гривень за послуги перекладача з польської мови на українську мову, зокрема для перекладу необхідних документів, які заперечувалися відповідачем [PERSON] , до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України не підтверджені належними доказами. Так, позивачем до матеріалів позовної заяви не подано та її представником в судовому засіданні не представлено будь-яких документів про кількість годин, затрачених перекладачем, вартість однієї години його роботи, кількість документів, які підлягали перекладу, що позбавляє суд вирішити питання про розподіл судових витрат по справі пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Outcome: partial