Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 09.02.2015 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом і вказав, що 03.12.2013 року між позивачем ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладений кредитний договір №011/0040/182724, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 100000 грн. до 03.12.2014 року під 24% річних. Повідомив, що з укладенням кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Зазначив, що 06.05.2014 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду №011/0040/182724/1, якою пролонговано вказаний кредитний договір до 03.06.2015 року та було анульовано заборгованість по пені, у зв'язку з чим графік погашення було викладено у новій редакції у Додатку №1 до зазначеної угоди, та що 03.12.2013 року між кредитором та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №011/0040/182724/П від 03.12.2013 року, за яким останній взяв на себе зобов'язання відповідати солідарно з позичальником по його борговим зобов'язанням, що виникатимуть з кредитного договору. Посилаючись на те, що позичальником в порушення умов договору не виконувалися особисті зобов'язання щодо здійснення фіксованих платежів, просив стягнути на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №011/0040/182724 від 03.12.2013 року в сумі 102430,90 грн., що складається із боргу за кредитом в розмірі 89121,62 грн., боргу по відсоткам в розмірі 11208,13 грн., пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в розмірі 2101,15 грн. Представник позивача, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове не з'явилася, попередньо подавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем його проживання (а.с.50), вдруге не з'явився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин чи заперечень проти позову до суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. З огляду на пред'явлення вказаних позовних вимог безпосередньо до фізичної особи даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно змісту ч.1-3 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, в судовому засіданні установлено, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та фізична особа-підприємець [PERSON] уклали кредитний договір №011/0040/182724 від 03.12.2013 року, що підтверджується копією вказаного правочину (а.с.16-26), відповідно до розділів 1,2 якого останньому було надано кредитні кошти у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 100000 грн. з кінцевим терміном погашення 03.12.2013 року із сплатою 24% річних. Також встановлено, що 06.05.2014 року до зазначеного кредитного договору його сторонами було укладено Додаткову угоду №011/0040/182724/1 (а.с.29), якою пролонговано вказаний кредитний договір до 03.06.2015 року та було анульовано заборгованість по пені, за якою не минув строк позовної давності в розмірі 194,04 грн., у зв'язку з чим графік погашення було викладено у новій редакції у Додатку №1 (а.с.31-32) до зазначеної угоди. Згідно п.2.1. кредитного договору №011/0040/182724 від 03.12.2013 року протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 24% річних. Відповідно до п.5.2. вказаного кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком (Додаток №1 до договору). Згідно п.8.1 вказаного договору у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за договором, а також інші обставини, які на думку кредитора, свідчать про те, що зобов'язання позичальника за договором не будуть виконані, кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов'язань за договором. Відповідно до вимог п.11.2.1 кредитного договору позичальник, на вимогу кредитора, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним. Згідно змісту договору поруки №011/0040/182724/П від 03.12.2013 року (а.с.33-34) та додаткової угоди №011/0040/182724/П/1 від 06.05.2014 року відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за належне виконання позичальником фізичною особою - підприємцем [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №011/0040/182724 від 03.12.2013 року та додаткової угоди №011/0040/182724/1 від 06.05.2014 року. Відповідно положень п.1.2. даного договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені у кредитному договорі, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного виконання забезпечених зобов'язань. Згідно п.2.1.,2.2. вказаного договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов'язаннями; поручитель зобов'язується здійснити виконання останніх протягом десяти банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному у такій вимозі. З представленого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5-6) вбачається, що позичальником [PERSON] в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором №011/0040/182724 від 03.12.2013 року стосовно щомісячної сплати обов'язкового платежу, оскільки за ним станом на 04.12.2014 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 102430,90 грн., яка складається з боргу за кредитом в сумі 89121,62 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 11208,13 грн. та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 2101,15 грн. Аналогічні сума заборгованості та розміри її складових, що також становлять предмет позовних вимог, застережені у письмовій вимозі позивача від 14.01.2015 року, адресованій відповідачу [PERSON] за зареєстрованою адресою його проживання, що є визначеною п.2.2. вказаного договору поруки умовою виникнення зобов'язання останнього, як поручителя, щодо здійснення виконання заявлених кредитором вимог. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та не суперечать один одному. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення ним інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання. Також суду ніким не повідомлено та не підтверджено про повне чи часткове виконання наразі зобов'язань за кредитним договором безпосередньо позичальником, що могло бути враховано підставою відповідного зменшення обсягу цивільної відповідальності поручителя, тобто відповідача, як солідарного боржника, до якого окремо пред'явлено позовні вимоги. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості фізичної особи - підприємця [PERSON] перед позивачем із погашення кредиту та відсотків за користування ним, а також пені, що виникла з вини позичальника, вимоги позивача є справедливими, так як заявлені до стягнення суми узгоджуються з представленим розрахунком заборгованості станом на 04.12.2014 року та письмовою вимогою кредитора, не суперечать вимогам закону, у тому числі щодо терміну нарахування пені, та відповідають положенням кредитного договору, не спростовані безпосередньо відповідачем [PERSON], а тому заявлена сума підлягає стягненню з останнього, як поручителя вказаного суб'єкта підприємницької діяльності та солідарного із ним боржника, що передбачає можливість пред'явлення заявленої у позові вимоги в межах відповідальності первісного позичальника до кожного з них окремо, на користь позивача. Також пропорційно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1024,31 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved