Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 грудня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ №200633 22.12.2012 року. Від цього шлюбу у них народилась дитина- Карпа [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області видано свідоцтво про народження серії І-СГ №374886. Стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, а тому вона подала позовну заяву до суду про розірвання шлюбу. Відповідач не займається вихованням дитини. Позивач зазначає, що їх дочка- Карпа [PERSON] проживає з нею у її батьків у с. Фійна, вул. Шевченка, 44. Відповідач матеріально сімю не підтримує, на роботу не влаштовується, його матеріальна допомога обмежується покупками дитині солодощів у день, коли він забирає її на прогулянку. Вказує, що вона працює експертом з продажу у мережі магазинів «Жжук», самостійно оплачує відвідування дитиною садочку, купляє одяг та їжу, витрачає кошти на придбання ліків. Крім дитини, відповідач не має зобовязань щодо утримання інших осіб, його батьки працездатні. Вважає, що стан здоров я і матеріальний стан її чоловіка дозволяє сплачувати прожитковий мінімум на дитину, встановлений законом для дитини відповідного віку. А тому просить стягувати аліменти в такому розмірі на утримання спільної дочки [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак в позовній заяві просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності відповідача по справі, який повторно не зявився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час проведення такого та на підставі поданих до суду доказів постановити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 22.12.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис№ 154, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 200633. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина, дочка- Карпа [PERSON], [INFO] і її батьками є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії I-CГ № 374886. Позивач в позовній заяві стверджує, що дитина перебувають на її утриманні, а оскільки відповідач не звернувся на адресу суду із запереченням проти позовних вимог, суд вважає, що він фактично визнає факт перебування дитини на утриманні позивача [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У суду немає жодних відомостей про те, що відповідач працює. Згідно норм ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матірю, знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. При вирішенні даного спору суд враховує обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, а також враховує на час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати, яка становить 3200,00 гривень. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи,, що свідчить про можливість виконання відповідачем обовязків по утриманню неповнолітньої дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 року» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. [PERSON] народилася 19.06.2013 року, тобто станом на день винесення рішення вона має менше 6 років. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 1 травня становить 1426,00 грн., а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3200,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а тому суд приходить до висновку, що слід стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 900,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікута стягувати такі на користь позивача, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. Стягнення аліментів з відповідача в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку буде обмежувати права відповідача, оскільки як ствердила у позовній заяві позивач, останній не працює. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved