Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась дочка [PERSON]. Спільне життя не склалось, в 2013 році шлюб між ними розірвано. Після розлучення відповідач іноді надавав дитині матеріальну підтримку, однак вже рік і шість місяців він не цікавиться дочкою, не спілкується з нею, коштів на її утримання не дає. Неповнолітня дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, однак самостійно їй важко забезпечувати дочку. Відповідач працездатний, займається скульптурою, отримує замовлення та має пристойну платню за їх виконання. Інших утриманців у [PERSON] немає. За таких обставин вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки в розмірі однієї чверті доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України просить допустити рішення до негайного виконання. Ухвалою від 25 лютого 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з'явилась. Подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Заявлені вимоги підтримує з підстав, наведених в позовній заяві. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив у встановлений судом строк не подав. Заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженої у шлюбі з позивачкою дочки [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка є неповнолітньою, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 22). В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до \~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3\~ст.181 Сімейного кодексуУкраїни, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Врахувавши наведені\~обставини,\~беручи до\~уваги досліджені\~докази у\~їх сукупності,\~приймаючи до\~уваги,\~що [PERSON]\~є особою\~працездатного віку,\~нарівні з\~матір'ю\~зобов'язаний\~утримувати дочку\~та брати\~участь в\~її вихованні,\~суд приходить\~до переконання,\~що аліменти\~на утримання\~дитини,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача,\~слід визначити,\~з дотриманням\~вимог ч.1\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~у розмірі\~1/4\~частки заробітку(доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред'явлення позову.\~\~\~ Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~та\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір"\~з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн.40 коп.\~\~\~\~ На підставі наведеного, ст.ст.\~180,\~181,\~182,\~184,\~191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved