Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року по справі № 243/3503/18, провадження № 2/243/173/2019 позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено. Рішеннями виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 03 травня 2019 року № 1005, 1006, 1002, 1007, 1004 «Про надання статусу дитини, позбавленної батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленної батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 17 квітня 2019 року № 888 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] » малолітньому [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 16 травня 2018 року № 307/1 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] » малолітній [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно рішень виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 07 червня 2019 року №1297, №1292, №1293, №1294, №1295, №1296 «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », від 02 жовтня 2019 року №1923 «Про встановлення опіки над [PERSON] » до родини [PERSON] , [INFO] , було влаштовано під опіку на виховання та спільне проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , звільнилася з місць позбавлення волі в 2021 році. Згідно заяви наданої громадянкою [PERSON] від 30 червня 2021 року наданої до служби у справах дітей Слов`янської міської ради вона повідомляє, що не має змоги забрати дітей до родини на виховання, бо не має де жити, не має постійного місця роботи та не зареєстрована. Також згідно цієї заяви вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Мати малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання малолітніх дітей. Не зверталася до відповідних установ з питанням встановлення графіку спілкування з дітьми, з відповідною заявою щодо повернення дітей на виховання до родини. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача - Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області - Щука О.В., яка діє на підставі Довіреності від 27 серпня 2021 року, не з`явилася. 16 вересня 2021 року до суду надала Заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 56). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.49). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача [PERSON] нею не отримується (а.с.49). Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Конверт із судовою повісткою для [PERSON] на 20 вересня 2021 року повернувся до суду із відміткою АТ "Укрпошта" про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням сторони (а.с.49). Відповідач повідомлена у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні особисто або через представника, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні особисто або через представника, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 16 вересня 2021 року до суду надала Заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 55). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , за участю третьої особи: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України «Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні встановлено, що матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвами про народження (а.с.8-14). Відповідно до Рішень виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 07 червня 2019 року №1297, №1292, №1293, №1294, №1295, №1296 «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », «Про встановлення опіки над [PERSON] », від 02 жовтня 2019 року №1923 «Про встановлення опіки над [PERSON] » до родини [PERSON] , [INFO] , було влаштовано під опіку на виховання та спільне проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.15-21). Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 16 травня 2018 року № 307/1 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] » малолітній [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.22). Рішеннями виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 03 травня 2019 року № 1005, 1006, 1002, 1007, 1004 «Про надання статусу дитини, позбавленної батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленної батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.24-28). Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 17 квітня 2019 року № 888 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] » малолітньому [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.23). Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року по справі № 243/3503/18, провадження № 2/243/173/2019 позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено повністю (а.с.29-34). Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , звільнилася з місць позбавлення волі у 2021 році, що підтверджується Довідкою про звільнення від 19 березня 2021 року (а.с.36). Згідно із Заявою від 30 червня 2021 року, наданої [PERSON] до служби у справах дітей Слов`янської міської ради, вона повідомляє, що не має змоги забрати дітей до родини на виховання, бо не має де жити, не має постійного місця роботи та не зареєстрована. Також згідно цієї заяви вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав (а.с.35). Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України". Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дітей батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере участі у вихованні своїх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їх життям, не бере участі в їх розвитку та вихованні, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям своїх дітей. Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. З Висновку № 28/03-1806 від 27 серпня 2021 року Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області «Про позбавлення батьківських прав», Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області вважає доцільно позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області № 28/03-1806 від 27 серпня 2021 року «Про позбавлення батьківських прав» щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своїх дітей належної турботи та уваги, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про стан їх здоров`я та розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язана це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, її ставлення до дітей, суд вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки це сприятиме інтересам дітей. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та виходячи з інтересів дітей та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved