Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] районний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що 17 березня 2017 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] районного центру зайнятості, з метою працевлаштування. 22 березня 2017 року відповідачу надано статус безробітного, і з 24 березня 2017 року відповідачу призначена допомога по безробіттю, яку він мав отримувати у період з 24 березня 2017 року по 18 березня 2018 року, включно. Позивач зазначив, що при проведенні позивачем обміну даними з ТОВ Метал Стивідорінг, позивачем було з'ясовано, що відповідач [PERSON] з 23 березня 2017 року по 31 березня 2017 року перебував у трудових відносинах з ТОВ Метал Стивідорінг. Позивач вказував на те, що відповідачем були надані недостовірні відомості, що призвело до того, що сприяло незаконному отриманню відповідачем допомоги по безробіттю за період з 24 березня 2017 року по 31 травня 2017 року на загальну суму 2234 грн. 48 коп. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача. Усудове засідання представник позивача, не з'явився; з заяви, поданої представником позивача 04 жовтня 2017 року до суду, вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач без повідомлення причин у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання; відзив не подав. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до копії персональної картки № 146817010400008, а також копії заяви від 17 березня 2017 року про надання статусу безробітного, 17 березня 2017 року, на підставі ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" відповідачу [PERSON] надано статус безробітного (а. с. 6, 7). Згідно з копією Акту розбіжностей даних про доходи під час обміну інформації між центром зайнятості та ДПА від 03.07.2017 встановлено, що [PERSON] дійсно перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ Метал Стивідорінг компані з 23.03.2017 по 31.03.2017 включно (а. с. 11). Так, судом встановлено, що відповідачем [PERSON], під час перебування на обліку в [PERSON] районному центрі зайнятості,не подано відомостей про працевлаштування з 23 березня 2017 року. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 9 Закону України Про зайнятість населення кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до п. 2) ст. 1 Закону України Про зайнятість населення безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку). Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Разом з цим згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України Про зайнятість населення відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з розрахунком боргу позивача [PERSON] за період його незаконного перебування на обліку у [PERSON] районному центрі зайнятості, з 24 березня 2017 року по 31 травня 2017 року, було нараховано коштів у розмірі 2234 грн. 48 коп. (а. с. 12). 04 липня 2017 року позивачем направлено повідомлення - претензію відповідачу про необхідність повернення нарахованих коштів у розмірі 2234 грн. 48 коп., а також попереджено про наслідки (а. с. 13). Станом на день розгляду спору суму виплачену суму коштів відповідач у добровільному порядку позивачу не повернув. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved