Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

13 жовтня 2017 року представник Департаменту патрульної поліції Хайло Р.В. звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.02.2017 о 17 год 30 хв. в м. Кривому Розі, Центрально-Міському районі, по вул. Старовокзальній інспектор роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП лейтенант поліції [PERSON] , керуючи службовим автомобілем Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч з невідповідного крайнього положення, а саме з крайньої смуги не переконався в безпеці свого маневру, не надав дороги та допустив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Outlander д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі, через яку відповідач виконував маневр поворот. Внаслідок порушень відповідачем п.10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., далі-ПДР), згідно яких: п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.3 у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному Засобу, що знаходиться праворуч; п. 10.4 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю. Належний Департаменту патрульної поліції Національної поліції України автомобіль Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а отже Департаменту патрульної поліції Національної поліції України завдано матеріальних збитків. Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 142 о/с від 25.05.2016 рядового поліції [PERSON] призначено на посаду інспектора роти № 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції. У відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону); у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 19 Закону); здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону). Згідно з п. 12 ч.1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачає, що службова дисципліна зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування майно і техніку. Відповідно до п.9 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 532 від 21.03.2017 лейтенанта поліції [PERSON] звільнено зі служби в поліції. Таким чином, оскільки [PERSON] , використовував джерело підвищеної небезпеки - автомобіль Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] , останній повинен відшкодувати витрати, для відновлення первинного стану транспортного засобу Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт. Отже внаслідок протиправних дій позивача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України завдано матеріальну шкоду у розмірі 55 079 грн. 92 коп. Відповідно до п. 4. ст. 134 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у разі якщо, шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані. Відповідно до висновку КЗ «Криворізькій психоневрологічний диспансер ДОР» №197 від 13 лютого 2017 року відповідач 08 лютого 2017 року під час скоєння ним ДТП перебував в стані гострої інтоксикації канабіноїдами. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ч. 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 142 о/с від 25.05.2016 рядового поліції [PERSON] призначено на посаду інспектора роти № 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції. Відповідно до постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.05.2017 водій [PERSON] , керуючи автомобілем Toyota Prius, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Старовокзальній в м. Кривому Розі Дніпропетровської області , виконуючи поворот ліворуч з невідповідного крайнього положення, а саме з крайньої правої смуги, не переконався в безпечності маневру, не надав дороги та допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії [NUMBER] від 15.02.2017, 08.02.2017 року о 17 год. 30 хв. водій [PERSON] керував автомобілем Toyota Prius, д.н.з. [NUMBER] , по вул . Старовокзальній в м . Кривому Розі Дніпропетровської області в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду Криворізького психоневрологічного диспансеру №197. Висновком КЗ «Криворізькій психоневрологічний диспансер ДОР» №197 від 13 лютого 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON] 08 лютого 2017 року під час скоєння ним ДТП перебував в стані гострої інтоксикації канабіноїдами. Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 532 від 21.03.2017 лейтенанта поліції [PERSON] звільнено зі служби в поліції. Відповідно до висновку експертного дослідження від 25.07.2017 №19/12.2-81 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Пріус» державний номерний знак [NUMBER] складає 55079, 92 грн. Відповідно до висновку експерта від 31.10.2019 № 11/10.1/1136, при завданих вихідних даних, дії водія автомобіля «Тойота Пріус» [PERSON] в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з даною пригодою. В діях водія автомобіля «Мітсубісі Оутлендер» [PERSON] а даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, не вбачається невідповідності вимогам ПЖР, які знаходились би в причинному зв`язку з даною пригодою. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З`ясовується правильність об`єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов`язаними між собою, для вирішення питання про їх об`єднання або роз`єднання (стаття 126 ЦПК). У відповідача суд з`ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Також нею передбачено що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п.4 Постанови № 4 від 01.03.2013 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі- Пленум), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В п.5 Пленуму зазначено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 4. ст. 134 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у разі якщо, шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані. Відповідно до висновку КЗ «Криворізькій психоневрологічний диспансер ДОР» №197 від 13 лютого 2017 року відповідач 08 лютого 2017 року під час скоєння ним ДТП перебував в стані гострої інтоксикації канабіноїдами. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. При цьому п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.3 у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному Засобу, що знаходиться праворуч; п. 10.4 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю. У відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону); у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 19 Закону); здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону). Згідно з п. 12 ч.1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачає, що службова дисципліна зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування майно і техніку. Відповідно до п.9 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved