Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про звільнення з роботи, стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що з 02 жовтня 1995 року по 03 червня 2015 року працював на різних посадах Відкритого акціонерного товариства Бурова компанія «БУКРОС», посада, яку він займав в останнє провідний інженер технолог. На підприємстві, де він працював, на протязі 2011-2015 років систематично не виплачувалася заробітна плата. Наказом № 5 від 03 червня 2015 року, виданим головою правління ВАТ БК «БУКРОС» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України його звільнено за прогул. Вказував, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому мав право на додаткову відпустку, відповідно до спеціального закону, яка йому на протязі 2011 2015 років не надавалася, як і основна тарифна відпустка. Відповідно до рішення Великобагачанського районного суду від 14 квітня 2016 року у цивільній справі за №525/1475/15-ц, яке набрало законної сили, наказ про його звільнення визнано незаконним, рішенням суду [PERSON] поновлено на роботі та стягнуто на його користь заборгованість по заробітній сплаті за 2011-2015 року. Між тим, на час розгляду справи, відповідач не виконав рішення суду про поновлення позивача на роботі, а тому позивач просив: 1) стягнути з ПАТ БК "БУКРОС" середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по день ухвалення судового рішення; 2) стягнути заборгованість по заробітній платі за 2010 рік в сумі 11805,69 гривень; 3) зобов'язати відповідача звільнити позивача на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням; 4) стягнути компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки, на загальну суму 12128,72 гривень; 5) стягнути компенсацію за додаткові відпустки за 2011 2015 рік, на загальну суму 16627,18 гривень; 6) стягнути вихідну допомогу на підставі ст. 44 КЗпП, яка дорівнює трьохкратному середньому заробітку, на загальну суму 9504,54 гривень; 7) витребувати трудову книжку №4430118 від відповідача. Позивач, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити на підставі обставин викладених у позовній заяві. Вказував, що судове рішення про поновлення його на роботу звернено до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і на час розгляду справи в суді, відповідачем не виконано. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство Бурова компанія «БУКРОС» повторно в судове засідання не зявився. Про день та час судового розгляду справи повідомлений за місцезнаходженням юридичної особи, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с. 41, 56). Відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] Гаптулхаєвич, 02 жовтня 1995 року уклав трудовий договір на невизначений строк з [PERSON] акціонерним товариством Бурова компанія "БУКРОС" та з 05 листопада 2009 року працював на посаді провідного інженера технолога компанії (а.п. 09). Юридична особа [PERSON] акціонерне товариство Бурова компанія "БУКРОС", зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про ліквідацію даної юридичної особи на час розгляду справи в суді відсутні (а.п. 62), юридична адреса: 36020, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Половка, 88/1, ідентифікаційний код юридичної особи 00143136. Відповідно до запису в трудові книжці [PERSON] відповідно до наказу від 03 червня 2015 року № 5 звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме за прогул, коли здійснено прогул невідомо (а.п. 9). Відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року за №525/1475/15-2, яке набрало законної сили 05 травня 2016 року, позовні вимоги позивача по справі задоволено частково, а саме: 1) визнати наказ голови правління Відкритого акціонерного товариства Бурова компанія «БУКРОС» №5 від 03.06.2015 року про звільнення [PERSON] Гаптулхаєвича з роботи за ст. 40 п.4 КЗпП України незаконним; 2) поновити [PERSON] Гаптулхаєвича на посаді провідного інженера технолога Відкритого акціонерного товариства Бурова компанія «БУКРОС»; 3) Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Бурова компанія «БУКРОС» (юридична адреса: 36020, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Монастирська, 12, ідентифікаційний код юридичної особи 00143136, реєстраційний номер юридичної особи в ЄДР 10005838069, на користь [PERSON] Гаптулхаєвича, [INFO], 131093,70 грн. заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2011 року по 03.06.2015 року, 23309,95 грн. сума індексації, 32824,42 грн. сума втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, 1500,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, 73,08 грн. судових витрат, всього стягнути 188801,15 (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот одну) гривню 15 копійок; 4) рішення про поновлення на роботі допустити до негайного виконання (а.с. 10-12). На час розгляду справи, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі не виконано, як і в частині стягнення грошових коштів, та звернене до державної виконавчої служби для примусового виконання, виконавче провадження ВП №2924303 (а.с. 39, 40). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі від 03.12.2012 року (а.с. 17), заборгованість по заробітній платі відповідача за 2010 рік складає 11805,73 гривні (2524,88+2936,01+920,73+2649,17+496,04+2278,9). Право на стягнення заборгованості по заробітній платі, гарантовано ст. 43 Конституції України та ст. 21 Закону України «Про оплату праці», а тому її слід стягнути на користь позивача. Вимога позивача про зобов'язання відповідача його звільнити на підставі рішення суду, до задоволення не підлягає, з огляду на те, що на час розгляду справи рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] не виконано, крім того, підстави припинення трудового договору визначені в статті 36 КЗпП України, яка не надає права суду звільняти працівника (припиняти трудовий договір) та самостійно визначати підставу припинення трудового договору рішенням суду. Щодо задоволення вимог про стягнення компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки, на загальну суму 12128,72 грн.; стягнути компенсацію за додаткові відпустки за 2011 2015 рік, на загальну суму 16627,18 грн.; стягнути вихідну допомогу на підставі ст. 44 КЗпП, яка дорівнює трьохкратному середньому заробітку, на загальну суму 9504,54 грн., то дані вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на те, що дані вимоги є похідними і підлягають задоволенню тільки у разі звільнення працівника з роботи. На час розгляду справи, позивач не є звільненим з роботи, виконавче провадження щодо поновлення його на роботі не закінчено, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення даних вимог позивача. Щодо витребування трудової книжки №4430113 від відповідача, то до суду не надано будь-яких доказів того, що дана трудова книжка знаходиться у відповідача, крім того матеріали справи містять ксерокопію розписки про отримання трудової книжки позивачем (а.с. 30). Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по день ухвалення судового рішення на підставі ст. 236 КЗпП України, то провадження в цій частині слід закрити, та роз'яснити позивачеві, що йому потрібно звернутися до суду з заявою про стягнення судом на користь працівника середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, яке розглядається в порядку визначеному ст. 236 КЗпП України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Outcome: partial