Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу № 730 нерухомого майна - 44/100 частки домоволодіння по [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, посвідчений на Товарній Біржі "Мегаполіс-Інфо" 23.03.2002 року, зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" № 730 від 23.03.2002 року, право власності на частку домоволодіння було зареєстровано за позивачем в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 10026 від 08.04.2002 року. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважала, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. 14.12.2018 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відповідач відзиву та клопотань до суду не надавав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 23 березня 2002 року позивач [PERSON] , з однієї сторони, та відповідач [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 730 купівлі - продажу нерухомого майна - 44/100 частки домоволодіння по [ADDRESS] Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 23 березня 2002 року на Товарній Біржі "Мегаполіс-Інфо", зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 730, та 08 квітня 2002 року право власності на 44/100 частки домоволодіння було зареєстровано за позивачем в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 10026. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved