Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

08.11.2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку з навчанням та додаткових витрат. В позові позивач посилалася на те, що в 2010 році її батьки розірвали шлюб, з 01.09.2017 року вона навчається в Запорізькому медичному коледжі ЗОР на денному відділенні, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року, стипендії не отримує, так як навчання на платній основі, відповідач матеріальної допомоги їй не надає, їй відомо, що відповідач в лікарняних закладах на обліку не перебуває, працює, аліментних обов`язків не має, має можливість надавати їй матеріальну допомогу, вона за проживання в гуртожитку сплачує 4000 грн. на рік, згідно договору на навчання сплачує 17935 грн. за рік, на придбання білетів для поїздок додому витрачає 520 грн. щомісячно, на продукти харчування витрачає 1000 грн. на місяць, на придбання канцелярських товарів 100 грн. щомісяця, на придбання засобів особистої гігієни 500 грн. на місяць, поповнення рахунку мобільного телефону 100 грн. на місяць, прохає стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати 2000 грн. за проживання в гуртожитку та 8967,50 грн. за навчання в 2017 році, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановленого законом. 15.11.2017 року до суду звернулася [PERSON] з уточненим позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку з навчанням та додаткових витрат. В уточненому позові позивач посилалася на те, що в 2010 році її батьки розірвали шлюб, з 01.09.2017 року вона навчається в Запорізькому медичному коледжі ЗОР на денному відділенні, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року, стипендії не отримує, так як навчання на платній основі, відповідач матеріальної допомоги їй не надає, їй відомо, що відповідач в лікарняних закладах на обліку не перебуває, працює, аліментних обов`язків не має, має можливість надавати їй матеріальну допомогу, вона за проживання в гуртожитку сплачує 4000 грн. на рік, згідно договору на навчання сплачує 17935 грн. за рік, на придбання білетів для поїздок додому витрачає 520 грн. щомісячно, на продукти харчування витрачає 1000 грн. на місяць, на придбання канцелярських товарів 100 грн. щомісяця, на придбання засобів особистої гігієни 500 грн. на місяць, поповнення рахунку мобільного телефону 100 грн. на місяць, прохає стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати 2000 грн. за проживання в гуртожитку та 8967,50 грн. за навчання в 2017 році та витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн., допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановленого законом. 27.11.2017 року до суду звернулася третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] з заявою про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. 29.11.2017 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на позов, в яких посилався на те, що вважав, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат не підлягає задоволенню, так як ці витрати є витратами в зв`язку з навчанням, тоді як витрати на придбання засобів особистої гігієни не є витратами в зв`язку з навчанням, не надано доказів витрат на оплату гуртожитку на суму 4000 грн. та придбання канцелярських товарів на суму 100 грн., він хворіє та витрачає щомісяця 1180 грн. на придбання ліків, не заперечував проти сплати аліментів в твердій грошовій сумі 700 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що в 2010 році її батьки розірвали шлюб, з 01.09.2017 року вона навчається в Запорізькому медичному коледжі ЗОР на денному відділенні, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року, стипендії не отримує, так як навчання на платній основі, відповідач матеріальної допомоги їй не надає, їй відомо, що відповідач в лікарняних закладах на обліку не перебуває, працює, аліментних обов`язків не має, має можливість надавати їй матеріальну допомогу, вона за проживання в гуртожитку сплачує 4000 грн. на рік, згідно договору на навчання сплачує 17935 грн. за рік, на придбання білетів для поїздок додому витрачає 520 грн. щомісячно, на продукти харчування витрачає 1000 грн. на місяць, на придбання канцелярських товарів 100 грн. щомісяця, на придбання засобів особистої гігієни 500 грн. на місяць, поповнення рахунку мобільного телефону 100 грн. на місяць, надати квитки та фіскальні чеки на придбання продуктів харчування, канцелярських товарів не має можливості, їй відомо, що її мати працює на 0,5 ставки та отримує 700 грн. заробітної плати, вони мешкають в будинку, який належить відповідачу, за проживання в якому вони не сплачують, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків ні вона ні її матір не мають, стан здоров`я обох задовільний, стягнень з доходів ні її ні матері не проводиться, витрати, які вона несе з навчанням, повністю оплачує її матір, прохає стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати 2000 грн. за проживання в гуртожитку та 8967,50 грн. за навчання в 2017 році та витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн., допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановленого законом. Відповідач позов визнав частково, суду пояснивши, що він одружений, дружина його працює, її дохід 3200 грн., він мешкає у власному будинку, він працює молодшою медсестрою палатною, його заробіток становить 4200 грн., він є інвалідом 3 групи та отримує пенсію в розмірі 1400 грн., земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків не має, стан здоров`я дружини задовільний, стягнень не має, не заперечує сплачувати 1000 грн. щомісячно. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є відповідач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON], що підтверджується копією рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 26.10.2010 року. 15.08.2017 року між позивачем та Комунальним вищим навчальним закладом "Запорізький медичний коледж" Запорізької обласної ради укладено договір про надання платних освітніх послуг між Комунальним вищим навчальним закладом "Запорізький медичний коледж" Запорізької обласної ради та фізичною особою, відповідно до п.2.3 якого вартість навчання за 2 рік складає 17935 грн., що підтверджується копією договору. З 01.09.2017 року [PERSON] навчається у Комунальному вищому навчальному закладі "Запорізький медичний коледж" Запорізької обласної ради, строк закінчення навчання 30.06.2019 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки не надає, що підтверджується поясненнями сторін. Позивач мешкає у будинку, який належить відповідачу, за проживання в якому не сплачує, не одружена, навчається у Комунальному вищому навчальному закладі "Запорізький медичний коледж" Запорізької обласної ради, стипендії не отримує, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів не має, стан здоров`я задовільний. Відповідач одружений, дружина його працює, її дохід 3200 грн., мешкає у власному будинку, працює молодшою медсестрою палатною, його заробіток становить 4200 грн., є інвалідом 3 групи та отримує пенсію в розмірі 1400 грн., земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків не має, стан здоров`я дружини задовільний, стягнень не має. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] розлучена, працює на 0,5 ставки та отримує 700 грн. заробітної плати, мешкає в будинку, який належить відповідачу, за проживання в якому не сплачує, земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, майнового паю, внесків в установах банків не має, стан здоров`я задовільний, стягнень з доходів не проводиться. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються Главою 16 Сімейного Кодексу України та ст.182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Судом встановлено, що до суду звернулася повнолітня донька, яка продовжує навчання, відповідно до ч.3 ст.199 СК України, з позовом до батька про стягнення аліментів на її утримання в зв`язку з тим, що вона продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який має змогу надавати матеріальну допомогу, не надає її. Так суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки доходів відповідача підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи щомісячні витрати позивача в зв`язку з навчанням суд бере до уваги наступні витрати: витрати на проживання в гуртожитку в сумі 4000 грн. на рік, що підтверджується поясненнями позивача, витрати на оплату навчання в сумі 17935 грн. на рік, що підтверджується поясненнями позивача та копією договору про надання платних освітніх послуг між Комунальним вищим навчальним закладом "Запорізький медичний коледж" Запорізької обласної ради та фізичною особою від 15.08.2017 року, витрати на придбання канцелярських товарів в сумі 100 грн. щомісячно, що підтверджується поясненнями позивача, витрати на поїздки громадським транспортом в сумі 520 грн. на місяць, що підтверджується поясненнями позивача, витрати на поповнення рахунку мобільного телефону в сумі 100 грн., і визначає щомісячні витрати позивача наступним чином: (17935 грн. + 4000 грн.) : 12 + 100 грн. + 520 грн. + 100 грн. = 2547,92 грн. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд доходить висновку, що мати позивача має можливість надавати доньці утримання в межах 1/2 частки її витрат і більше, що підтверджується поясненнями позивача про те, що вона утримується своєю матір'ю в повному обсязі за відсутності надання утримання з боку відповідача. Враховуючи, що ці витрати повинні бути покладені на обох батьків в рівних частках, то доля відповідача становить 1273,96 грн., що становить менше 1/4 частки від доходу відповідача. Суд керується ч.1 ст.200 СК України та визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно, при цьому враховує обставини, визначені у ст.182 СК України, а саме задовільний стан здоров`я позивача та її матеріальне становище: відсутність доходів, стан здоров`я відповідача, який є інвалідом 3 групи, потребує постійного лікування, матеріальне становище відповідача: розмір середньомісячної заробітної плати якого становить 4128,11 грн., розмір пенсії - 1400 грн. і вважає, що відповідач має можливість надавати утримання позивачу в розмірі 1000 грн. щомісячно. Суд, відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про стягнення додаткових витрат, виходить з наступного: Дана вимога не грунтується на законі, так як не передбачена Главою 16 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 182, 187, 189-192 і 194-197 СК України як нормами права, які регулюють дані правовідносини. А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, яка грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами. Суд відповідно до ч.1 п.6 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення, вирішуючи питання як розділити між сторонами судові витрати, виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивача, на користь якого ухвалено рішення в частині стягнення аліментів частково, звільнено від сплати судового збору в сумі 640 грн. відповідно до п.1 підпункту 3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.11.2011 року, то судовий збір в сумі 640 грн. відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позов задоволено частково, а у задоволенні вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на неї відмовлено, тому понесені нею і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн. відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial