Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У серпні 2016 року ТОВ «ЖЕО» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги мотивовано тим, що власником квартири [ADDRESS], що у м. Вінниці є [PERSON]. 29.01.2016 року між власником квартири та ТОВ «ЖЕО» було укладено договір про надання житлово комунальних послуг № 031635. ТОВ «ЖЕО» надаючи житлово комунальні послуги та проводячи нарахування та прийом платежів терпить збитки у звязку з відмовою боржника розраховуватись за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість яка станом на 01.07.2016 року складає 2902, 44 грн., в тому числі утримання будинку ТОВ «ЖЕО» - 2159, 28 грн., ТПВ 746, 16 грн. Також витрати від інфляції у розмірі 1525, 12 грн., а також 3% річних у розмірі 297, 24 грн. Оскільки в добровільному порядку сплатити борг відповідачка відмовляється, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки 2902, 44 грн. боргу з яких: 2159, 28 грн. утримання будинку ТОВ «ЖЕО», вивіз ТПВ 743, 16 грн., а також витрати від інфляції у розмірі 1525, 12 грн., 3% річних у розмірі 297, 24 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «ЖЕО» не зявилася, надавши суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, в разі неявки відповідача по справі не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення у її відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. ТОВ «ЖЕО» є організацією, що надає населенню послуги з утримання житлового фонду, відповідності до умов, визначених Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Постанови КМУ 869 від 01.07.2011 р. Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Житлово-експлуатаційні витрати підприємства на утримання будинків включають в себе витрати на проведення комплексу робіт, спрямованих на створення належних умов для проживання людей, забезпечення санітарно-гігієнічного стану, збереження житлових будівель та технічного обладнання. Відповідно до положень Постанови КМ України № 869 від 01.06.2011 року "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Відтак, істотні умови договору про надання житлово-комунальних послуг мають відповідати порядку надання послуг, визначеному органом місцевого самоврядування. З копії особового рахунку №031635 ТОВ «ЖЕО», судом встановлено, що власником квартири за адресою: м. Вінниця. вул. К. Коріатовичів 127/36 є [PERSON] (а.с. 5). Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послугиу строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. В добровільному порядку сплатити борг відповідачка відмовляється. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за надані послуги утримання будинку, вивезення ТПВ за період з 2013 року по липень місяць 2016 року становить 2902, 44грн., а також витрати від інфляції у розмірі 1525, 12 грн., 3% річних у розмірі 297, 24 грн. (а.с.6). 29.01.2016 року між власником квартири та ТОВ «ЖЕО» було укладено договір про надання житлово комунальних послуг № 031635 (а.с.9). Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обовязки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Якість наданих послуг та виконаних робіт, підтверджується фактом відсутності жодних поданих до ТОВ «ЖЕО» актів-претензій, визначених ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; плата за комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також згідно правової позиції викладена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 вбачається, що закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржників покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з утримання будинку та вивезення ТПВ в сумі 2902, 44 грн., а також витрати від інфляції у розмірі 1525, 12 грн., 3% річних у розмірі 297, 24 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved