Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

30.06.2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 08 травня 2020 року по 31 травня 2021 року в сумі 12711 грн. 22 коп. та змінити спосіб стягнення аліментів, що присуджені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2020 року, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми у розмірі 1109 грн. 00 коп на кожну дитину на половину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду та до досягнення повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у сторін є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.08.2020 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1109 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08 травня 2020 року і до повноліття дітей. Відповідач ухиляється від виконання обов`язків по сплаті аліментів, що призвело до виникнення заборгованості, на підставі ст. 196 СК України, вважає що є підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Також зазначила, що у зв`язку із змінами в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів, зміною прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, те що відповідач працює, але офіційно його місце роботи не відомо, тому вважає можливим змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти в розмірі половини заробітку (доходів) відповідача, але не менще 50% прожиткового міеімуму для дитини відповідного віку. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.02.2020 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-15). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.08.2020 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1109 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08 травня 2020 року і до повноліття дітей. На підставі судового рішення від 03.08.2020 року було відкрито 06.11.2020 року виконавче провадження №63525842 (а.с. 16). Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 03.06.2021 №38290 виданої старшим державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Чернігові вбачається, що станом на 03.06.2021 року заборгованість зі сплати аліментів, за період з 08.05.2020 року по 31.05.2021 року, згідно матеріалів виконавчого провадження становить 41158 грн. 10 коп. (а.с. 18). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини 14 статі 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Факт прострочення відповідачем сплати аліментів на користь позивача за вказані у позовній заяві періоди доведено належними й допустимими доказами. Відповідачем не спростовано, що прострочення сплати аліментів виникло з його вини. Суд погоджується із розміром пені по аліментам, розрахованим позивачем, так як він здійснений відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Тож загальна розрахункова сума неустойки за спірний період (з 08.05.2020 року по 31.05.2021 року) становить 12711 грн. 22 коп., що підлягає стягненню з відповідача. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, а також економічна ситуація в державі зазнала змін, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню до розміру 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на користь держави в розмірі 1816 грн. 00 коп.

Outcome: partial