Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що з 26.08.1998 року він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Буринського районного суду від 16.03.2016 року розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та перебувають на його утриманні. Вважає, що оскільки відповідачка проживає окремо, є працездатною, однак не виконує свій обов`язок по утриманню дочки до досягнення повноліття, то з неї підлягають стягненню аліменти утриманню малолітньої дочки [PERSON] . Крім того, їх спільна з відповідачкою дочка [PERSON] на даний час є повнолітньою, навчається на другому курсі Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, середні витрати на її утримання становлять 6000 грн. на місяць та складаються з витрат на навчання, придбання одягу, взуття, учбової літератури, витрат на лікування, проїзд до місця навчання в м. Суми та повернення з навчання в м. Буринь Сумської області. Проте, [PERSON] не надає матеріальної допомоги для повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Враховуючи наведене та те, що у відповідачки відсутні інші утриманці, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою повноліття, а також аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 3000 грн. з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення неї 23-річного віку. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 22.01.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. 10.02.2021 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги визнала частково та вказала, що не заперечує свого обов`язку по утриманню своїх дітей, однак заявлені позовні вимоги є дещо завищені, оскільки на даний час вона ніде не працює, її підприємницька діяльність припинена в зв`язку з постійними карантинними обмеженнями та відсутністю прибутку, із нерухомого майна має у власності лише 1/5 частку квартири, в якій проживає, а також вона допомагає утримувати свою непрацездатну матір [PERSON] , яка є пенсіонером. Крім того, стан її здоров`я внаслідок постійних стресів пов`язаних з руйнуванням шлюбу значно погіршився та вимагає систематичного лікування. Також, [PERSON] вказує, що вона та її матір систематично допомагають матеріально утримувати її доньок, зокрема у 2020 році нею через матір було передано для [PERSON] кошти в сумі 6000 грн. В зв`язку з викладеним відповідачка просить у відзиві позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з неї аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1200 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в розмірі та з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є дочкою сторін по справі [PERSON] та [PERSON] . Вона та її менша сестра [PERSON] проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні, а їхня матір проживає окремо, з ними не спілкується та з вересня минулого року жодної матеріальної допомоги їм не надає. Також, вказаний свідок підтвердила, що її баба [PERSON] в 2020 році давала їй 6000 грн. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, в судовому засіданні вказала, що вона та її дочка [PERSON] постійно періодично надають матеріальну допомогу для її онук [PERSON] та [PERSON] , зокрема нею було оплачено перший рік навчання старшої онучки, а також через неї дочкою було передано в 2020 році 6000 грн. для [PERSON] . Однак, на даний час в зв`язку з відсутністю доходів її дочка не має можливості надавати матеріальну допомогу своїм дітям в такому розмірі як раніше. Аналогічні покази надали, допитані в судовому засіданні, свідки [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши доводи відповідача, пояснення свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження. Згідно розпорядження голови Буринської РДА №248-0Д від 03.11.2020 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її батьком [PERSON] . Відповідачкою [PERSON] не заперечується, що їх з позивачем дві дочки проживають із ним та на даний час перебувають на його утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Таким чином, відповідачка [PERSON] , будучи матір`ю малолітньої [PERSON] , зобов`язана утримувати останню до досягнення нею повноліття. Проживання відповідачки окремо від дочки не звільняє від її від виконання вказаного обов`язку. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачкою повинні забезпечити їх малолітній дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. При цьому судом також враховано позицію позивача щодо способу стягнення аліментів та визнання відповідачем позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На даний час спільна дочка сторін по справі [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та навчається на другому курсі Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, що підтверджується копією довідки вказаного навчального закладу від 05.01.2021 року №6. Згідно договору №1475 про надання освітньої послуги між закладом вищої освіти та фізичною особою від 27.08.2019 року, який укладений між [PERSON] та Харківським національним університетом внутрішніх справ, строк навчання [PERSON] становить два роки, а вартість освітньої послуги на рік - 12200 грн. З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що ним 06.09.2019 року та 28.09.2020 року здійснювалась оплата навчання [PERSON] в сумі 12200 грн. та 6350 грн. Таким чином, дочка сторін [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги. Разом з цим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір щомісячних витрат, які він несе на утримання повнолітньої дочки в зв`язку з її навчанням, та що є необхідність в стягненні аліментів саме в тому розмірі, який він просить, а також що відповідачка має можливість її в такому розмірі надавати. З наданої відповідачкою виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що її підприємницьку діяльність припинено. Згідно довідки Буринської районної філії Сумського обласного центру зайнятості від 15.02.2021 року №181 [PERSON] зареєстрована, як безробітна, знаходиться на обліку в центрі зайнятості та з 15.02.2021 року їй призначено виплату допомоги по безробіттю. Із наданих відповідачкоюм медичних документів слідує, що 09.02.2021 року вона була на прийомі в сімейного лікаря КНП "Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка" та отримала направлення на консультацію до лікаря психіатра з діагнозом гостра реакція на стрес. Проте вказані обставини не свідчать про втрату [PERSON] працездатності. Враховуючи, що [PERSON] частково визнала позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1200 грн. на місяць, суд приходить до висновку про наявність в останньої можливості надавати їй матеріальну допомогу в такому розмірі. За наведеного, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, на яких регулюються сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1200 грн. щомісячно до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. На думку суду саме такий розмір аліментів спроможна сплачувати відповідачка, оскільки наявність у неї можливості надавати своїй повнолітній дочці матеріальну допомогу у більшому розмірі позивачем не доведено. Згідно частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial