Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~08 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, на обґрунтування якого зазначив наступне. 10 січня 2014 року рішенням суду з нього було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2012 року народження, в розмірі ? частини усіх видів заробітку. Окрім того, зазначеним рішенням з нього було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Однак, за рішенням суду від 14 січня 2010 року з нього вже проводилось стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки -\~ [PERSON] ,\~ 2007 року народження, у розмір ? частки\~ усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Таким чином, на даний час фактичний розмір стягнутих з позивача аліментів на утримання 2 (двох) дітей та дружини становить 70 відсотків доходу. На даний час в позивача змінився матеріальний стан, оскільки він проходить військову службу за контрактом у військах Національної Гвардії України.\~ Його середній заробіток складає близько 3\~000 грн. на місяць. Інших доходів він не має. Оскільки житлом при військовій частині він не забезпечений, то вимушений знімати квартиру, що суттєво впливає на його матеріальний стан. Від утримання свого сина [PERSON] він ніколи не відмовлявся, намагався по мірі можливості надавати матеріальну допомогу матері дитини. Враховуючи викладені обставини, на даний час стягнення 70 відсотків з його грошового забезпечення за обома рішеннями суду ставить його у дуже скрутне матеріальне становище та після всіх утримань та сплати комунальних платежів й оплати за найом квартири, у нього практично не залишається коштів для існування. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON] до 1/6 частини з усіх видів його доходу; припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання, а також визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист про стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в залу суду у призначений час не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив позов задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд, враховуючи згоду\~ позивача, вважає необхідним відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 14 січня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ?\~ частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 10 січня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] \~ з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ?\~ частини усіх видів заробітку. Також з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Розв`язуючи вимоги позивача, щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , суд виходив з наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд погоджується з доводами позивача\~ про те, що з моменту присудження судом аліментів на користь відповідача, змінився матеріальний стан [PERSON] , а саме: він проходить військову службу за контрактом у військах Національної Гвардії України при військовій частині [NUMBER] м. Рубіжне, Луганської області, яка дислокується у зоні АТО; житлом при військовій частині не забезпечений; за місцем реєстрації тепер не мешкає та має нести додаткові витрати на облаштування свого житла та биту за новим місцем мешкання. Викладене підтверджується довідками\~ військової частини №24 від 19.02.2015 року та\~ №3021 №64 від 16.04.2015 року. Суд не приймає до уваги доводи позивача, з приводу того, що підставою для зменшення розміру аліментів також має слугувати стягнення аліментів за рішенням суду від 14 січня 2010р., оскільки, зі змісту рішення суду від 10 січня 2014 року вбачається, що визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , суд прийняв до уваги, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] . Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд виходить з того, що аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) буде забезпечувати справедливий баланс між правами позивача-платника аліментів та матеріальним забезпеченням його дитини.\~\~При цьому суд враховує, що\~\~відповідно до ч.2 ст.182 СК України\~\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Приймаючи рішення про відмову в задоволенні вимог позивача про припинення стягнення аліментів на дружину, суд виходив з наступного. Так, відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років ( частина 2). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу ( частина 4). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (частина 6). Матеріали справи свідчать про те, що відповідно з вимогами даного закону, рішенням Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 10 січня 2014 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Стаття 85 СК України визначає випадки за наявності яких припиняється право дружини на утримання, передбачене статтею 84 СК України. Так її частина 1 передбачає, що право дружини на таке утримання припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Частиною 2 даної статті припиняється право дружини на таке утримання, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. [PERSON] подавши до суду позовну заяву про звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини, просив припинити з нього стягнення таких аліментів на підставі пункту 2 частини 3 статті 82 СК України, оскільки він неспроможний надавати матеріальну допомогу. Однак,\~ сімейне законодавство, а зокрема -\~\~ вищезазначена стаття 85 СК України, не містить таких підстав припинення права дружини на утримання від чоловіка і батька дитини. Стаття 75 СК України визначає загальні положення права дружини на утримання. Частина 2 даної статті передбачає, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя маже надавати матеріальну допомогу. Отже, однією із умов виникнення права на утримання має дружина, якщо вона являється непрацездатною. Непрацездатність це правова категорія, яка сформована у праві соціального забезпечення та полягає у неможливості особи в силу визначених законом причин самостійно себе забезпечувати. Відповідно до частини 3 статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ, чи ІІІ групи. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року визначає поняття "непрацездатні громадяни" це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього закону. Питання про пенсійний вік регламентується нормами ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". За правилами статті 82 СК України право дружини на утримання припиняється у разі поновлення її працездатності і з дня поновлення працездатності. Оскільки відповідач по справі [PERSON] не відноситься до категорії непрацездатної особи у розумінні статті 75 СК України та названих Законів, і аліменти на її утримання по рішенню суду від 10 січня 2014 року їй були присуджені не за таких підстав, тому припинення її права на отримання таких аліментів не може ґрунтуватися на підставах, визначених статтею 82 СК України. \~ \~ \~ \~Що стосується позовної вимоги [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] , суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст. 49 Закону України про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування\~ рішення\~ суду\~ або\~ іншого\~ органу\~ (посадової\~ особи),\~ на\~ підставі\~ якого\~ виданий\~ виконавчий\~ документ,\~\~ або визнання\~\~ судом\~ виконавчого\~ документа\~ таким,\~ що\~ не\~ підлягає виконанню. Порядок звернення до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню передбачений статтею 369 ЦПК України Розділу VI, яким передбачений порядок розгляду питань пов`язаних з виконанням судових рішень. Тому питання\~ щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа має розглядатись в порядку виконання рішення суду від 10 січня 2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial