Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що між ним та [PERSON] 04 квітня 2017 року було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 4600 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.\~ Відповідно до\~умов \~договору\~відповідач зобовязалася\~здійснювати погашення\~кредиту та\~відсотків за\~користування кредитом\~\~на умовах,\~визначених договором.\~Прийняті на\~себе зобовязання\~\~по поверненню\~кредиту в\~обумовлені кредитним\~договором строки\~відповідач не\~виконує,\~в звязку\~з чим\~станом на\~31\~серпня 2017\~року заборгованість\~за зазначеним\~договором складає:\~заборгованість по\~кредиту \~4388\~гривень 59\~копійок,\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~ 46855\~гривень 74\~копійки,\~ заборгованість\~за пенею\~та комісією\~ 3100\~гривень 00\~копійок а\~також заборгованість\~по судовим\~штрафам,\~відповідно до\~п.8.6\~умов та\~правил надання\~банківських послуг:\~500\~гривень штраф\~(фіксована\~частина)\~та 2717\~гривень 22\~копійки штраф\~(процентна\~складова),\~а всього\~заборгованість складає\~ 57561\~гривня 55\~копійок, в звязку з чим банк звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалася використовувати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором строки, однак всупереч умовам кредитного договору [PERSON] тривалий час не здійснює погашення кредиту. В судове засідання на розгляд справи представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.19) не з?явився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду справи, вимоги викладені в позовній заяві не визнала та пояснила, що дійсно у 2008 році отримала кредит у позивача, однак у 2014 році виплатила останні внески в рахунок погашення заборгованості по кредиту. У 2015 році їй з банку було повідомлено, що їй необхідно ще сплатити 550 гривень, які вона знову сплатила, тому вважає, що на цю дату її взаємини з банком закінчилися. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Підтримує думку свого представника та просить не застосовувати ні загальну ні спеціальну давність до вимог позивача. Також просить стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу. Представник відповідача, діючий на підставі ордеру (а.с.105), в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що [PERSON] не заперечує того факту, що дійсно отримувала грошові кошти на картковий рахунок (кредитна лінія), однак заперечує той факт, що її знайомили з Умовами, Правилами та Тарифами банку, як істотними умовами їх договору, оскільки доказом її ознайомлення з текстами вказаних документів може бути лише підпис відповідача в них, однак такого немає. Вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у звязку з відсутністю прямих доказів заборгованості. Також просить суд не застосовувати строки позовної давності, ані загальну, ані спеціальну. Однак просить стягнути понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу. Також відповідач, в порядку ст.178 ЦПК України, подала відзив на позов, в якому звертає увагу на те, що позивачем пропущено спеціальну позовну давність для стягнення штрафу, пені та комісії терміном 1 рік, оскільки відповідач внесла останню суму в рахунок погашення заборгованості за кредитом 10 липня 2014 року, при цьому не заперечує того факту, що останній платіж по сплаті заборгованості за кредитом нею було внесено 07 лютого 2015 року, а до суду банк звернувся лише 02 листопада 2017 року. Вважає, що позивач повинен був звернутися до суду з даним позовом саме з початком виникнення у нього цього права. Проте позивач звернувся до суду через три роки і десять днів, тобто з порушенням строку позовної давності. На її думку позивач, котрий мав відповідну інформацію про виконання нею її зобовязання умисне не спромігся уточнити з нею стану виконання зобовязань за кредитом та не звертався до суду з єдиною метою нарахувати як найбільше відсотків за користування кредитом, неустойки та штрафів, а також безпідставного отримання банком як найбільшої суми грошових коштів з позичальника. Просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Представник банку, в порядку ст.179 ЦПК України, подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04 квітня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем надана до суду копія договору на двох сторінках від 04 квітня 2008 року на оформлення послуги за банківською програмою "Вклад "Копилка" + карта "Універсальна"", за умовами якої відповідач оформила накопичувальний вклад "Копилка", розмір вкладу 200,00 грн. та отримала кредитну карту "Універсальна" з встановленням кредитного ліміту на картрахунок в розмірі 200,00 грн. та в розмірі відсоткової ставки за користування кредитними коштами 3,0 % на місяць (36,0 % річних). Додатково позивачем надано для залучення до матеріалів цивільної справи "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", в якій зазначено розмір відсоткової ставки в розмірі 3,0 % на місяць (36,0 % річних), вказано розміри комісій, штрафів, порядок внесення платежів в рахунок погашення заборгованості та містить істотні умови кредитування. Представник банку зазначає, що зазначена довідка підписана відповідачем, а отже відповідач був ознайомлений з умовами кредитування під розпис. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови, а також [PERSON] банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Крім того представником банку додатково надано виписку по картковому рахунку та зазначено, що з неї чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Позивач не заперечує, що відповідач частково погашала заборгованість по кредиту, але вказані погашення були невеликими сумами та з порушенням строків. При цьому, представник позивача просить звернути увагу, що після часткової сплати кредиту відповідач знову користувалася кредитними коштами, а тому коштів, які внесла відповідач на погашення боргу недостатньо для погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. При укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування була доведена до відома позичальника. Також зазначає, що умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості являються необгрунтованими. Крім того представник позивача зазначає, що відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. А відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 05.2016 року, про що надано довідку про видачу кредитних карт, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі сплив 31 травня 2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом 26 жовтня 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. На підсаві викладеного позовні вимоги позивача просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачем в порядку ст.180 ЦПК України подано заперечення на відповідь на відзив позивача, відповідно до яких повністю підтримує свій відзив на позовну заяву позивача та всі його положення. При цьому пояснила, що повністю визнає наявність між нею та позивачем договору кредиту від 04 квітня 2008 року та сам факт отримання грошових коштів на картковий рахунок (кредитна лінія), однак заперечує той факт, що її знайомили з Умовами, Правилами та Тарифами банку, як істотними умовами їх договору, оскільки доказом її ознайомлення з текстами вказаних документів може бути лише її підпис в них. Також вважає, що додані до позовної заяви кредитний договір та розрахунок заборгованості є неналежними доказами, оскільки їх неможливо зрозуміти та вони могли бути змонтованими. Позивачем також не додано до позовної заяви її заяви про зміну банківських карток, відомості про їх здачу та отримання нових банківських карток з підписами від її імені. Разом з цим зазначає, що до відповіді на відзив позивачем додано дані про те, що вона нібито знімала неодноразово кошти в банкоматах м.Одеси, однак це не може бути правдивою інформацією, оскільки вона не могла знімати кошти з такою частотою та взагалі не знає де знаходять вказані банкомати. Стверджує, що кошти могли знімати недобросовісні працівники банку за картками, які вона здала, замінивши на інші. Це могли бути і інші шахрайства, оскільки ці кошти знімалися за різними банківськими картками, хоча у неї на руках була лише одна картка. З наданої позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та [PERSON] банку від 3.12.13 нібито від її імені, нею заповнювалася, в заяві не її почерк та скопійований підпис. На підставі викладено позов не визнає та в його задоволенні просить відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, вивчивши відзив відповідача, відповідь на відзив представника банку, заперечення на відповідь на відзив, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка с.Шелехове, вул.Л.Українки, 138, Ананьївського району Одеської області (а.с.4). Також зясовано, що 06 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON], за актовим записом №17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, внаслідок чого її прізвище змінено на «Самарська» (а.с.104). Згідно Статуту ПАТ КБ «Приват Банк», банк є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», що існував у формі закритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до Загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «Приват Банк» від 30 квітня 2009 року було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (а.с.15-18). Встановлено\~ також,\~ що\~ згідно\~ анкети-заяви позичальника відповідач [PERSON] просить надати їй строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування крдитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, при цьому зі змістом даної заяви умовами та правилами надання кредиту та банківських послуг була ознайомлена, що підтверджує вказане своїм підписом (а.с.5-11, 57-60). Згідно розрахунку суми заборгованості по кредитному договору від 04 квітня 2008 року станом на 31 серпня 2017 року заборгованість по поверненню кредиту становить: заборгованість по кредиту 4388 гривень 59 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 46855 гривень 74 копійки, заборгованість за пенею та комісією 3100 гривень 00 копійок, а також заборгованість по судовим штрафам, відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 2717 гривень 22 копійки штраф (процентна складова), а всього заборгованість складає 57561 гривня 55 копійок (а.с.12-14). Таким чином, відповідач порушила договірні зобовязання в частині щомісячної оплати відсотків за користування кредитом, а також повернення \~кредиту щомісячними платежами, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно довіреності ПАТ КБ «Приват Банк» в особі Голови Правління, який діє на підставі Статуту, уповноважує [PERSON] представляти інтереси Банку в усіх органах державної влади і управління, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, кредитора, боржника, заявника, стягувача, третьої особи з самостійними вимогами та без самостійних вимог, заінтересованої особи, включаючи наступні права: подавати, підписувати, предявляти та підтримувати позови, у т.ч. цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, заяви та інші процесуальні документи, а також виконувати всі інші необхідні дії, повязані з цією довіреністю (а.с.19). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]\~ є зобов'язальними, і регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати\~ майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п.8.6 у розмірі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2717 гривень 22 копійки штраф (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь Банку штрафів, нарахованих у розмірі 500 гривень 00 копійок (фіксована частина) та 2717 гривень 22 копійки (процентна складова) слід відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідачка просить застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності. Однак безпосередньо 04 червня 2018 року у судовому засіданні представник відповідача та відповідач відмовилися від вказаної вимоги та просили не застосовувати до вимог позивача ані загальну, ані спеціальну позовну давність. Враховуючи положення ч.3\~ст.267 ЦК України,\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, суд не може застосувати до вимог позивача позовну давність. Поскільки відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 4600 грн. та не виконала обов'язків по їх поверненню, покладених на неї договором про надання банківських послуг від 04 квітня 2008 року, має заборгованість, чим порушує права банку як кредитора, то суд відповідно до вимог закону та умов кредитного договору вважає за необхідне захистити права кредитора і стягнути з відповідачки на користь банку борг за кредитним договором в розмірі 54344 гривні 33 копійки, з яких тіло кредиту 4388 гривень 59 копійок, заборгованість за відсотками 46855 гривень 74 копійки, заборгованість за пенею та комісією 3100 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1600 гривень 00 копійок. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача в розмірі 54344 гривні 33 копійки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судовий збір в розмірі 1510 гривень 60 копійок (543444,33 грн. х 100% :57561,55 грн. х 1600,00 грн.). Згідно ст..137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесених відповідачем судових витрат за надання правничої допомоги, представником відповідача надано суду опис витрат на правову допомогу, понесених [PERSON], відповідно до якого на правничу допомогу адвоката відповідачка має сплатити 39600,00 гривень, хоча згідно оригіналів квитанцій, наданих представником відповідача [PERSON] сплатила за надання правничої допомоги 19500,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з позивача ПАТ КБ «Приват Банк» на користь відповідача [PERSON] витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1089,90 грн, тобто відповідно до розміру відхилених позовних вимог позивача.

Outcome: partial