Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору кредиту №014/0074/74/242 від 19.05.2005 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», визнання зобов'язання за договором іпотеки №1656 від 19.05.2005року, зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON], такими, що припинилися, та зобов'язання приватного нотаріуса вчинити певні дії у вигляді зняття заборони відчуження квартири, а саме майнових прав на квартиру [ADDRESS], накладену у зв'язку з посвідченням договору іпотеки приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1656 від 19 травня 2005 року, та вилучення запису з єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (Номер обтяження № 1989748) Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за вказаним кредитним договором він грошові кошти не отримував, у даному банку укладав інший кредитний договір, який повністю виконав, даний кредитний договір вважав таким, що підлягає розірванню на підставі ч.2 ст.651 ЦК України, а зобов'язання за договором іпотеки є похідними , тому мають припинитися на підставі ст.599 ЦК України та Закону України "Про іпотеку". Представник позивача та третя особа звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, при цьому представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, згоди на ухвалення заочного рішення не надавав. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, про причини неявки своєчасно суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями не звертався. Матеріали справи містять заяву представника банку про застосування строку позовної давності, оскільки позивач з моменту укладення кредитного договору його не оскаржував, здійснивши кілька оплат. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі. 19.05.2005 року між сторонами був укладений кредитний договір №014/0074/74/242, за умовами якого банк надав кредит з лімітом 16520,00 доларів США у вигляді не відновлювальної кредитної лінії строком на 240 місяців з 19.05.2005 року по 19.05.2025 року під 16 % річних - на споживчі цілі. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання, 19.05.2005 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з [PERSON] іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського округу [PERSON], відповідно до умов якого позичальник [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. У зв'язку зі ствердженнями [PERSON] про неотримання коштів та клопотанням його представника, судом була призначена почеркознавча експертиза, згідно висновку якої за № 920/02 від 10.06.2014 року підпис від імені [PERSON], що розміщений у графі "…отримувач" у наданій на експертизу заяві на видачу готівки №7 від 19.05.2005 року виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Отже, банк не спростував ствердження позивача, що заяву про видачу готівки він не підписував і грошові кошти за цим договором не отримував, та не надав належних і допустимих доказів отримання [PERSON] кредитних коштів у інший спосіб, як це передбачено п.3 кредитного договору, шляхом перерахування на поточний рахунок позивача чи шляхом оплати за письмовою заявою позичальника, на що вказувала у поясненнях третя особа, тощо. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, суд погоджується з обгрунтуваннями позивача, виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.3.1 ст.3 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті України» затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.04 року, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання готівкових коштів. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи встановлено, що підпис від імені [PERSON] у заяві про отримання кредиту виконані не [PERSON], а іншою особою. Також суд звертає увагу на ту обставину, що грошові кошти у відповідності до заяви про видачу готівки були отримані у відділенні банку о 18-45 год. (а.с.48), у той час, коли о 18-44 год. за №1989748 у цей же день на підставі договору іпотеки було внесено до Єдиного реєстру заборону на відчуження майна (а.с.11), що фактично неможливо та суперечить поясненням сторін, оскільки первісним мало бути, після підписання кредитного договору, отримання позивачем коштів. Заперечення відповідача, крім заяви про застосування строків позовної давності, не містять жодних посилань на докази, які б спростовували зазначені позивачем обставини та докази, надані на їх підтвердження. Таким чином, неможливо вважати, що сторони уклали кредитний договір, оскільки вони не досягли згоди з усіх істотних умов договору про надання кредиту, [PERSON] не здійснив дії, яка б свідчила про прийняття пропозиції банку з надання кредиту, кредитний договір, наданий банком, не є документом, що підтверджує вільне волевиявлення [PERSON] на отримання кредиту з настанням відповідних правових наслідків. Отже, кредитний договір від 19.05.2005 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] є таким, що укладений з суттєвим порушенням, а саме не отриманням позивачем грошових коштів за таким договором. Посилання представника відповідача на ту обставини, що кредитний договір [PERSON] виконувався, оскільки він здійснив кілька поточних платежів та на виконання кредитного договору [PERSON] в іпотеку банку була передана квартира [ADDRESS], суд вважає безпідставними, оскільки наявність в матеріалах справи електронної роздруківки руху по особистим рахункам, відкритих на ім'я [PERSON], з яких вбачається сплата процентів від його імені та укладання договору іпотеки, не є безумовними доказами укладання кредитного договору. Надані у попередніх засіданнях пояснення третьої особи в частині можливого перерахування коштів до будівельної компанії, з якою позивач укладав договір інвестування, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, відповідачем таких доказів не надано, та, крім того, спростовується наданою заявкою про видачу готівки, що виключає можливість перерахування коштів. Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. За таких обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання кредитного договору та припинення зобов'язань за договором іпотеки. Щодо вимог про зобов'язання приватного нотаріуса вчинити певні дії, суд виходить з процесуальної неможливості задоволення вимог, заявлених до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, як і неможливості за власною ініціативою змінити процесуальний статус третьої особи на співвідповідача, та, разом з тим, вважає за необхідне зазначити, що рішення суду про розірвання договору і визнання зобов'язань за договором іпотеки такими, що припинилися, у випадку набрання ним чинності, буде підставою для зняття заборони відчуження такого нерухомого майна. Судовий збір при зверненні до суду не сплачувався, позивачем були понесені судові витрати по оплаті послуг фахівця в галузі права у загальному розмірі 5500,00 гривень та 2203,20 гривень витрат на проведення почеркознавчої експертизи, тому відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України, та 7703,00 гривень на користь позивача.

Outcome: partial