Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд пред`явивши позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що з 20 жовтня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2020 року між ними розірвано. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не дає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття. Ухвалою від 08 травня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 01 червня 2020 року позивач подала суду заяву, в якій позовні вимоги уточнила, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та проводити до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала подала суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності та позов задоволити. Відповідач подав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав та вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2020 року шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір'ю. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не дає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Судом при визначенні розміру аліментів враховано обставини, зазначені у ст. 182 СК України. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і проводити до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved