Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 17 412 гривень 02 копійки та моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2014 року [PERSON] приблизно о 18:10 год. керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, д.н.з. [NUMBER] рухався по Русанівській набережній з боку вул. Раїси Окіпної в напрямку пр-ту Возз'єднання. Під час керування вказаним автомобілем не обрав безпечної швидкості та безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. У подальшому автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] відкинуло вперед по напрямку руху на пішохідний перехід, де він здійснив наїзд на неї. Під час руху відповідач допустив грубе порушення вимог п.п. 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху України. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку відповідача виявилося в тому, що він, керуючи автомобілем, не урахував дорожню обстановку, що склалася, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля та безпечної дистанції, проявив неуважність до дорожньої обстановки, вчинив наїзд на автомобіль, який знаходився попереду. Порушення відповідачем вимог п.п. 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками. У результаті зазначена дорожньо-транспортна пригода призвела до пошкодження автомобілів та майна пішохода, та завдала матеріальні збитки. Так, відповідно до виписки з амбулаторної картки хворого від 03 жовтня 2014 року № 25973 КМКЛШМ, довідки про тимчасову непрацездатність від 03 жовтня 2014 року № 358 КМКЛШМ, довідки від 06 жовтня 2014 року № 10 Консультативного діагностичного центру Дніпровського району м. Києва про тимчасову непрацездатність вона отримала тілесні ушкодження, а саме: забій м'яких тканин голови, закрита травма голови, забій грудної клітини справа, закрита травма живота, забій передньої черевної стінки, забій м'яких тканин лівого стегна, забій садна лівого голеностопного суглобу. Відповідно до квитанцій, виданих аптечними пунктами, витрати на ліки та засоби гігієни, які пов'язані з лікуванням травм, отриманих під час зазначеної дорожньо-транспортної події становлять: 58,41 + 167,11 + 69,03 + 60,71 + 99,80 + 36,35 + 96,80 + 215,40 + 132,89 + 441,95 + 84,57 + 3,600 = 5 062,02 гривень. Згідно з товарними чеками та актом наданих послуг, виданих торгівельними закладами і майстерною з ремонту телефонів, витрати на ремонт телефону Iphone 5 та вартість одягу, взуття, сумки які було зіпсована в результаті цієї ДТП становить 1950 + 1500 + 1950 + 5120 + 780 + 1050 = 12 350 гривень. А всього завдано матеріальну шкоду на загальну суму 17 412, 02 гривень. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникнути контактів, почуття образи, обурення, приниження гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. В момент отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. В подальшому, вона була вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (гігієнічні процедури, залежність від оточення). В період стаціонарного лікування потребувала зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувалася як джерело клопоту та обмежень для родичів. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, вона відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця ДТП. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і навчальних планів. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров'ям у вигляді періодичних болів, необхідність вживати заспокійливі засоби, проходити процедури лікувального масажу, обмеження фізичної активності на найближчий рік. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. У зв'язку із ушкодженням здоров'я, заподіяного вчиненням обвинуваченим адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, їй була завдана моральна шкоду, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах. Завдану моральну шкоду, вона оцінює у 50 000 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження та витрачала значну суму коштів на придбання ліків, які їй призначив лікар. Крім того, матеріальна шкода також виразилась у пошкодженні речей, а саме: одягу та телефону. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченні проти позову, долученого до матеріалів справи (а.с.74 - 77). Пояснив суду, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ "Страхова компанія "АСКА", у зв'язку з чим саме страхова компанія відповідає за завдану позивачу матеріальну шкоду. Крім того, зазначив, що у разі стягнення матеріальної шкоди з відповідача, останній позбавлений можливості звернутися з регресними вимогами до страхової компанії. Також, сума моральної шкоди, заявлена позивачем, завищена, оскільки остання не має доказів, що речі були зіпсовані внаслідок ДТП. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2014 року о 18 годині 10 хвилин по вул. Русанівській набережній з боку вул. Р. Окіпної в напрямку пр-ту Возз'єднання в м Києві між автомобілем Volkswagen Touareg, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON], що призвело до пошкодження автомобілів, майна пішохода та завдало матеріальні збитки. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.17). На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як вбачається з довідки № 10 про тимчасову непрацездатність, видану 06 жовтня 2014 року Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м. Києва" та виписки № 25973 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], остання перебувала на стаціонарному лікуванні з 02 жовтня 2014 року по 03 жовтня 2014 року з діагнозом: забій м'яких тканин голови, закритий перелом голови, забій грудної клітини зліва, закритий перелом живота: забій передньої черевної стінки, забій м'яких тканин лівого стегна (а.с.12, 13). Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача посилається на те, що майнова шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, проявляється, зокрема у витратах, які остання понесла на придбання ліків, а також матеріальна шкода, яку позивач понесла внаслідок пошкодження одягу та телефону. В підтвердження вказаних обставин, позивачем до справи було долучено товарні чеки на оплату лікарських засобів, а саме: товарний чек № А2-Чк-0074707 від 07 жовтня 2014 року про сплату коштів у розмірі 61,95 гривень за придбання Ново-Пасситу; товарний чек № А2-Чк-0075752 від 11 жовтня 2014 року про сплату коштів у розмірі 86,30 гривень за придбання Ново-Пасситу; товарний чек № А2-Чк-0076676 від 15 жовтня 2014 року про сплату коштів у розмірі 135,60 гривень за придбання Адаптолу; товарний чек № А2-Чк-0076589 від 15 жовтня 2014 року про сплату коштів у розмірі 219,80 гривень за придбання Хомвио-Нервину; товарний чек № А2-Чк-0079259 від 25 жовтня 2014 року про сплату коштів у розмірі 465,21 гривень за придбання засобу для волосся та пакету; товарний чек № А2-Чк-0079684 від 26 жовтня 2014 року про сплату коштів у розмірі 96,80 гривень за придбання Персену; товарний чек № А2-Чк-0083332 від 09 листопада 2014 року про сплату коштів у розмірі 99,80 гривень за придбання ліків формула сну; товарний чек № А2-Чк-0083983 від 12 листопада 2014 року про сплату коштів у розмірі 70,44 гривень за придбання Афобазолу; товарний чек № А2-Чк-0083856 від 12 листопада 2014 року про сплату коштів у розмірі 175,90 гривень за придбання Нотти; товарний чек № А2-Чк-0085463 від 18 листопада 2014 року про сплату коштів у розмірі 59,60 гривень за придбання Кваттрексу, товарний чек № 311 від 11 жовтня 2014 року про сплату коштів у розмірі 3600 гривень за масаж лікувальний; товарний чек № А2-Чк-0086977 від 25 листопада 2014 року про сплату коштів у розмірі 36,35 гривень за придбання Персенфорте (а.с.16, 19-29, 49, 53-64). Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В той же час, суд критично відноситься до доданих позивачем квитанцій про сплату коштів за придбання ліків, як доказ заподіяння відповідачем позивачу матеріальної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували необхідність придбання вказаних лікарських засобів, не додано доказів, що останні були призначені позивачу, з метою усунення наслідків, або у зв`язку з лікуванням, яке безпосередньо пов`язане з дорожньо-транспортною пригодою та отриманими позивачем, в її результаті, тілесними ушкодженням. Також, відповідно до: товарного чеку від 13 червня 2014 року, позивачем була придбана шкіряна куртка за ціною 5120 гривень; товарного чеку від 25 квітня 2014 року позивачем була придбана сумка "Зара" за ціною 1950 гривень; балетки за ціною 1500 гривень; товарного чеку від 15 листопада 2014 року позивачем були придбані брюки за ціною 780 гривень; товарного чеку від 15 листопада 2014 року позивачем було придбано кофту за ціною 1050 гривень (а.с.15,16, 50-50в). Відповідно до акту надання послуг № 9592 від 07 жовтня 2014 року, виконавцем ФОП [PERSON] були виконані роботи по ремонту телефону Iphone 5, а саме: заміна дисплею (1250 гривень), заміна шлейфу кнопки (350,00 гривень), заміна зажимів дисплею (350,00 гривень) (а.с.31, 65). В той же час, судом не можуть бути прийняті дані товарні чеки та акт виконаних робіт, як належний та допустимий доказ в розумінні статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки стороною позивача суду не було надано доказів того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди позивач перебувала в одязі, який зазначений в товарних чеках та який, в подальшому, був непридатним для використання та відновлення, у зв'язку з чим позивач бала змушена придбати нові речі, а також не було надано доказів того, що саме телефон Iphone 5 перебував з позивачем в момент дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим останній був відремонтований. Крім того, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована за полісом № АС/8722898 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ "Страхова компанія "АСКА" та [PERSON], зі строком дії з 15 грудня 2013 року по 14 грудня 2014 включно, забезпечений транспортний засіб "Volkswagen Touareg", д.н.з. [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (на одного потерпілого) складає 100 000 гривень; за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 гривень, франшиза 510 гривень (а.с.73). Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень п.24.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як з'ясовано судом, позивач [PERSON] у вставленому порядку не зверталася до ПрАТ "Страхова компанія "АСКА" з вимогою виплатити страхове відшкодування по страховому випадку, який мав місце 02 жовтня 2014 року, в результаті якого вона отримала тілесні ушкодження. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] майнової шкоди на загальну суму 17 412,02 гривень є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що позивач отримала внаслідок ДТП тілесні ушкодження, у зв'язку з чим проходила стаціонарне лікування строком в один день, перенесла значні душевні страждання, а також те, що відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року, було пошкоджено майно пішохода ([PERSON].), суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, яка визначається судом в загальному розмірі 1000 гривень. При цьому, суд також враховує, ту обставину, що під час знаходження позивача на стаціонарному лікуванні, а також після нього, відповідачем в добровільному порядку були сплачені грошові кошти пов`язані із лікуванням позивача та медичним оглядом, що підтверджується розписками від 03 жовтня 2014 року та від 06 жовтня 2014 року, про отримання грошових коштів матір`ю позивача від відповідача, що також було підтверджено позивачем в судовому засіданні (а.с.78, 79). У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень 00 копійок. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: partial