Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

20.07.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ "БАНК"Фінанси та Кредит", в якій просила визнати кредитний договір 372-kig-2007 від 15.11.2007 року припиненим у зв`язку з повним достроковим фактичним виконанням забов`язання. Визнати іпотечний договір від 16.11.2007 р., зареєстрований у реєстрі за №563, за яким було передано в іпотеку нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , припиненим у зв`язку з повним достроковим фактичним виконанням забов`язань за кредитним договором 372-kig-2007 від 15.11.2007 року. Забов`язати Публічне акціонерне товариство "Банк"Фінанси та Кредит" здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки по іпотечному договору від 16.11.2007р., зареєстрованому у реєстрі за №563, за яким було передано в іпотеку нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.08.2020 року у справі відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.11.2020 року у справі закрито підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" у судове засідання не з`явився був сповіщений належним чином. Відповідачем до справи наданий Відзив на які посилається сторона в обґрунтування своєї позиції. У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог повністю та зазначає наступне.Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», прийнятим на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», було розпочато процедуру виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та - кредит.» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.12.2015 № |230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» таделегування повноважень ліквідатора банку". Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.09.2019 №2417 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строк здійснення ліквідаційної процедури до 17.12.2020 включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.08.2020 №1513 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 17.08.2020 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Грошовій Світлані Василівні. 15.11.2007 між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Кредитний договір №372- kig -2007. Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпечення, зворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 290 000,00 гривень з оплатою по відсотковій ставці 15,5 відсотків річних. Згідно пункту 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів чи сплату відсотків, Позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. У зв`язку з тим, що [PERSON] постійно порушувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №372- kig -2007 від 15.11.2007, в частині сплати суми основного боргу та нарахованих відсотків, до неї Банком застосовано санкції у вигляді пені, яка станом на 10.11.2020 становить 605 024,37грн (шістсот п`ять тисяч двадцять чотири гривні 37 коп.). Згідно пункту 3.2 Кредитного договору строк дії договору встановлено до 14.11.2022. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог. 28.12.2020 року позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якому з відзивом вона не згодна, посилається на обставини вказані в позовній заяві, а також вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим та таким, що не може бути прийнятий до уваги. Зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що «У зв`язку із тим, що [PERSON] постійно порушувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 372-kig-2007 від 15.11.2007 р. в частині сплати суми основного боргу та нарахованих відсотків до неї Банком застосовано санкції у вигляді пені, яка станом на 10.11.2020 року становить 605 024,37 грн. (Шістсот п`ять тисяч двадцять чотири грн. 37 коп.)». При цьому, жодного прикладу нібито «порушення» нею взятих на себе за Кредитним договором зобов`язань у відзиві не наведено, жодного доказу не надано. Наполягає на тому, що вона є сумлінним позичальником, тому, усвідомлюючи свою відповідальність по виконанню грошового зобов`язання, вирішила скористатися цим своїм правом на дострокове повернення позики. Укладений між банком та позивачем згаданий вище Кредитний договір № 372-kig-2007 від 15.11.2007 р. не обмежує це її право дострокового виконання грошового зобов`язання. Тому для неї є абсолютно загадковим нарахування банком величезної суми пені на нульову базу нарахування. Взагалі є незрозумілим, про які порушення веде мову банк в відзиві? Коли вони відбувалися? В чому виявлялися? Жодного конкретного прикладу та жодного доказу банком не надано. Яким чином, на яку базу була нарахована наведена у відзиві божевільна пеня в розмірі 605024,37 грн., в той час, як нею додані письмові докази про відсутність з її боку заборгованості за основною сумою запозичення та по відсотках за користування кредитними коштами на дату 01 квітня 2016 року. Тобто грошове зобов`язання за кредитним договором було сплачене нею в повному обсязі більш ніж три року тому, обґрунтування нарахування пені відповідачем не надано, а спеціальна позовна давність в один рік щодо пред`явлення вимог по сплаті штрафних санкцій (пені), навіть за умови їх наявності, в будь-якому випадку закінчилася вже кілька років тому. Вважаю, що на дату звернення до суду з позовною заявою ніяких грошей банку за кредитним договором вона сплачувати більше не повинна. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.11.2007 року між позивачкою, [PERSON] (в теперішній час - [PERSON] ), та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» було укладено Кредитний договір № 372-kig-2007, за умовами якого Банк надав мені у тимчасове користування до 14.11.2022 року грошові кошти в сумі 290 000,00 (Двісті дев`яносто тисяч) грн. зі сплатою 15,5 % річних за користування кредитними коштами. В забезпечення повернення кредитних коштів, виданих позивачу за Кредитним договором № 372-kig-2007 від 15.11.2007 р. було укладено Іпотечний договір від 16.11.2007 р., зареєстрований у реєстрі за № 563, за яким було передано в іпотеку нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . При цьому на підставі приписів ст.73 Закону України «Про нотаріат» було накладено заборону відчуження зазначеного у договорі нерухомого майна, що зареєстроване в реєстрі заборон за № 563, 564/5. На підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 р. № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 17.09.2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 18.12.2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2081 від 14 грудня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ». Зазначеним рішенням строк управління майном (активами) Банку та задоволення вимог його кредиторів подовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Цим же Рішенням з тих самих підстав продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Грошовій Світлані Василівні. Рішення №2081 від 14 грудня 2020 року прийняте з метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», передбачених Законом. В серпні 2018 року [PERSON] , з метою з`ясування наявності або підтвердження відсутності її зобов`язання перед Банком АТ «Фінанси та Кредит» було направлено Запит до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо обліку грошової заборгованості по Кредитному договору № 372-kig-2007 від 15.11.2007, в якому [PERSON] зверталася із проханнями надати їй щомісячні виписки руху коштів на її позичковому рахунку за період квітень 2016 - березень 2017 року: з обліку нарахованих /сплачених процентів та комісій (за період від 1 до 31 дня) та з обліку позичкової заборгованості (за період від 1 до 31 дня). У відповідь на цей Запит, 07.09.2018 року позивачем було отримано виписки з обліку позичкової заборгованості та нарахованих /сплачених процентів та комісій за період квітень 2016 - березень 2017 року без будь-яких додаткових пояснень. Із отриманих виписок вбачається повна відсутність боргу після 01 квітня 2016 року перед банківською установою по Кредитному договору № 372-kig-2007 від 15.11.2007 р. як по основному зобов`язанню, так і по сплати процентів та комісій. При цьому, як зазначене у виписці по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] (ОКПО [NUMBER] ) за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 року було сплачено 01.04.2016 року грошові кошти в сумах 7 789,46 грн. та 91 315,71 грн. (загалом - 99 105,17 грн.) з призначенням платежу (мовою виписки) «Погашение задолженности согласно договора 372-kig-2007 от 15.11.2007», які були цього ж 01.04.2016 року розподілені Банком наступним чином: 524,98 грн. - «Погашення простроченої заборгованості згідно договору 372-kig-2007 від 15.11.2007»; 1 477,98 грн. - «Погашення нарахованих % згідно договору 372-kig-2007 від 15.11.2007»; 5 786,50 грн. - «Погашення прострочених % згідно договору 372-kig-2007 від 15.11.2007»; 91 315,71 грн. - «Погашення заборгованості згідно договору 372-kig-2007 від 15.11.2007» (загалом - 99 105,17 грн.). В подальшому, після проведення Банком зазначених транзакцій, на позичковому рахунку [PERSON] постійно обліковується нульове сальдо, тобто немає жодної заборгованості перед Банком. Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 599, ч.3 ст. 1049 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином, а позика/кредит вважається повернутою в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Характер зобов`язань по спірним договорам свідчить про те, що їх існування обмежене певними часовими межами, а тому при настанні обставин, зумовлених змістом зобов`язань, діями їх учасників тощо, у конкретний момент часу дія зобов`язання припиняється. Юридичні факти, дії та події, що спричиняють припинення зобов`язань, отримали назву підстав припинення. Отже, припиненням зобов`язання є погашення внаслідок дії правоприпиняючих юридичних фактів прав і обов`язків сторін, що становлять його зміст. Викладене свідчить, що зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 372-kig-2007 від 15.11.2007року є припиненим, у зв`язку із повним виконанням зобов`язанням перед кредитором повністю, сплачено залишки заборгованості за процентами та за тілом кредиту. За приписами п.1 ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані (ч.2 ст.593 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Положеннями іпотечних договорів від 31.01.2017 р. встановлено термін дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, абзацу першого ч.1. ст. 17 Закону України «Про іпотеку» підставою припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання, тобто в даному випадку припинення кредитного договору. Верховним Судом України в постанові від 08 лютого 2017 року у справі №6-2560цс16 висловлена правова позиція, в якій зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 598,599 ЦК України). Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за договором кредиту виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. Аналогічна позиція, щодо припинення іпотеки у разі виконання основного зобов`язання зазначена в постанові Верховного Суду України за № справи 6-243цс14 від 04.02.2015 року. Отже, враховуючи викладене, припинення основного зобов`язання, є підставою для припинення зобов`язання, що витікає з договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання основного зобов`язання. Таким чином, кредитний договір № 372-kig-2007 від 15.11.2007 року припинив свою дію у зв`язку з повним виконанням, що згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що іпотека за Договорами іпотеки від 16.11.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С. зареєстрований в реєстрі за №563, 564/5 є припиненою. Незважаючи на ці обставини, відповідачем порушуються права [PERSON] відносно припинення кредитних правовідносин та зобов`язань за іпотечним договором. Доводи відповідача, вказані у відзиві на позовну заяву, про те, що «У зв`язку із тим, що [PERSON] постійно порушувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 372-kig-2007 від 15.11.2007 р. в частині сплати суми основного боргу та нарахованих відсотків до неї Банком застосовано санкції у вигляді пені, яка станом на 10.11.2020 року становить 605 024,37 грн. (Шістсот п`ять тисяч двадцять чотири грн. 37 коп.)», суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки не надано жодного прикладу нібито «порушення» позивачкою взятих на себе за кредитним договором зобов`язань у відзиві не наведено, жодного доказу не надано. Враховуючи встановлені вище обставини, що полягають у припиненні основного зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність визнання іпотеки припиненою. Отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження зазначеного іпотечного майна. Таким чином, зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належного [PERSON] нерухомого майна та відомості, внесені до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна щодо нерухомості, обмежують право власності позивача, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Оскільки запис про заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна, що є власністю [PERSON] , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, порушує право позивача на розпорядження своїм майном, а на даний час у зв`язку з повним виконанням грошового зобов`язання перестали існувати підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна, існування договору іпотеки та запису про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю позивача, порушує його право як власника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved