Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 29 грудня 2006 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, актовий запис № 782. Позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різність поглядів на сімейне життя та несумісності характерів. З січня 2012 року припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу є неможливим та недоречним і суперечить його інтересам. Неповнолітніх дітей вони не мають. Відповідач не бажає в добровільному порядку оформити розірвання шлюбу в органах РАГС, тому він змушений звернутися до суду із відповідним позовом. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням слухати справу без його участі, крім того в заяві вказав про те, що він від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву з проханням слухати справу без її участі, крім того, відповідач у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Звягінцева". Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалам справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 29 грудня 2006 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, актовий запис № 782, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В сім'ї склалися ненормальні відносини, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на його розірванні, розірвання шлюбу між сторонами відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка до подружнього життя. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з одруженням, у своїй заяві прохала залишити їй прізвище "Звягінцева". Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "Звягінцева". Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved