Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повнолітнім сином двадцяти трьох років. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.09.2000 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.09.2003. Від шлюбу сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час навчається на першому курсі біологічного факультету Запорізького національного університету. Також, син перебуває на обліку в Запорізькій обласній лікарні, у зв'язку з чим два рази на рік проходить стаціонарне лікування у м Запоріжжя, що потребує значних коштів. Син повністю перебуває на утриманні позивача. Крім того, на утриманні позивача перебуває ще одна спільна з відповідачем неповнолітня дитина. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча має приймати участь в утриманні сина та здійснювати витрати на оплату навчання. Так, 12.03.2019 відповідач надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач у відзиві зазначив, що він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, відповідач має батьків похилого віку, яким повинен надавати матеріальну допомогу, оскільки вони отримують мінімальну пенсію та мають хронічні захворювання. Крім того, відповідач вказав, що він перебуває в шлюбі з [PERSON], яка має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], а тому він утримує свою теперішню родину, відповідно несе витрати на її утримання. Відповідач вказав, що він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий заробіток, не має нерухомості, рахунків в банках. На підтвердження зазначених обставин, відповідачем разом із відзивом також надано письмові докази. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 28.09.2000 року відповідач та позивач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 вересня 2003 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.12.2009. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 16.01.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського району Запорізької області. [PERSON] навчається у Запорізькому національному університеті на першому курсі біологічного факультету з терміном навчання 2018/2019 - 2021/2022 навчальні роки, згідно договору № 552 від 15.08.2018 про надання освітніх послуг, укладеного між Запорізьким національним університетом та [PERSON], а також довідки Запорізького національного університету № 18220 від 19.10.2018. Позивачем сплачено кошти за навчання на суму 10580 грн., що підтверджується копіями чеків від 31.07.2018 та від 17.01.2019, та за проживання в гуртожитку на суму 5200 грн., що підтверджується копіями чеків від 29.08.2018 та від 19.11.2018. [PERSON] проходить періодичне лікування в КУ "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня" Запорізької обласної ради, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого КУ "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня" Запорізької обласної ради № 6374, 5138, консультаційними висновками спеціаліста КУ "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня" Запорізької обласної ради. Згідно довідки про доходи від № 21 від 09.01.2019 КУ "Чернігівська центральна районна лікарня", дохід позивача за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 без урахування аліментів становить 24030,48грн. В свою чергу, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 05.10.2018 Токмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.02.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Гірницького районного управління юстиції м. Макіївки Донецької області. Також, відповідач має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. На підставі виконавчого листа № 2-3234, виданого 18.12.2006 Токмацьким районним судом Запорізької області з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується довідкою № 88 від 12.03.2019, виданою Чернігівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Також, на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області перебував виконавчий лист №2-62, виданий 17.03.2003 Чернігівським районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON],[INFO] аліментів у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам за вказаним виконавчим листом, станом на 07.01.2019 відповідач має заборгованість по аліментам на суму 2074,95 грн. Згідно статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у відповідача та позивача є спільний син - [PERSON], який досяг повноліття та продовжує навчання в університеті, при цьому за навчання необхідно здійснювати оплату освітніх послуг. У зв'язку з цим, повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків. Проте, позивач не надав до суду будь-яких доказів, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Натомість відповідачем надано докази, що відповідач має інші аліментні зобов'язання, а саме сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], крім того, сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття та має заборгованість зі сплати аліментів по даному виконавчому листу. Також, відповідач утримувати іншу сім`ю - дружину [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON] Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він має батьків пенсіонерів, яким повинен надавати матеріальну допомогу, оскільки долучена відповідачем довідка № 299 від 12.03.2019, підтверджує лише той факт, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є пенсіонерами. Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідача до суду не надано. Крім того, до суду не надано доказів, що [PERSON] надає батькам матеріальну допомогу. Відповідач також зазначив, що не має можливості надавати допомогу сину на оплату навчання, оскільки офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, не має у власності нерухомості, коштів на рахунках у банках. Ці обставини не спростовані позивачем, на якого в даному випадку, покладений обов'язок довести можливість позивача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Отже, дослідивши докази та проаналізувавши норми права, які підлягають застосуванню, суд доходить до висновку, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а отже позов задоволенню не підлягає. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов задоволенню не підлягає, при цьому позивача законом звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави судовий збір не стягується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed