Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ "Лексворд" про визнання недійсним договору № 003519 від 03 вересня 2014 року відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи в повному обємі , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 03 вересня 2014 року між позивачем та ТзОВ "Лексворд" було укладено договір № 003519. Згідно статті 1 даного Договору Товариство зобов'язується вчинити від імені Учаснида певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної в Додатку № 1 до Договору, на підставі ст.\~1046,\~1048 Цивільного кодексу України\~та на умовах діяльності Програми «Платинум гроші», інформація про яку міститься в Додатку № 2, організувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Учасника за рахунок Фонду Учасників. Сума позики визначалася згідно Додатка № 1 на день укладення Договору у сумі 90 000,00. Як передбачено ст.1 та ст.2 Договору ТзОВ «Лексворд» зобов'язується: організовувати та проводити розподіл фонду учасників; здійснити надання безвідсоткової позики на користь учасника за рахунок фонду учасників; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, узгоджені сторонами; за зверненням учасника надавати необхідну інформацію, що стосується умов договору тощо. Позивач, згідно Договору, зобов'язався , в свою чергу, не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати платіж до фонду учасників, за рахунок якого товариство надає відповідні суми у безвідсоткову позику за програмою « Платинум гроші». Згідно Договору та додатків до нього, послуги ТзОВ « Лексворд» полягають в організації та адмініструванні програми «Платинум гроші», за якою товариство формує спілку учасників, яким надається право отримати безвідсоткову позику за рахунок коштів фонду учасників. Учасник за цією програмою зобов'язаний вносити щомісячний платіж до фонду учасників та інші кошти, передбачені договором та додатками до нього. Тобто, учасник отримує позику через механізм накопичення фонду спілки учасників. При підписанні даного договору, представник ТзОВ «Лексворд» не надав позивачу можливості ознайомитися з текстом Договору, не роз'яснив умови отримання позики за Договором. Загальна сума сплачених позивачем за вищевказаним Договором становить 2000,00 грн. . Слід зазначити, що позивач так і не тримав суму позики, яка була обумовленою Договором з ТзОВ «Лексворд», натомість сплатила 2000,00 грн. на його виконання. Таким чином, укладений між позивачем та ТзОВ « Лексворд» договір не передбачає будь-якої відповідальності відповідача за невиконання умов Договору та будь-яких гарантій отримання позивачем позики навіть у разі повної сплати щомісячних платежів. Зі змісту договору з ТзОВ « Лексворд» та додатків до нього випливає, що втримання позики учасником фонду можливе лише за умови виконання всіма учасниками договорів, які укладені з кожним з них, а реалізація права учасника фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників фонду. Крім того за Договором, позивач сплачує кошти не в погашення позики, а за можливість одержання права на отримання грошей в позику. ТзОВ « Лексворд» без залучення власних коштів формувало спілку учасників, за рахунок коштів яких здійснювалася передача права на отримання позики одним з учасників фонду, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Платинум гроші». Така діяльність ТзОВ « Лексворд» ввела позивача в оману шляхом замовчування окремих фактів, оскільки фонд учасників отримання безвідсоткової позики формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів Товариства «Лексворд» , а розподіл коштів фонду учасників між самими учасниками являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми і наявність ознак нечесної підприємницької діяльності. Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №_9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до п.7 ч.З\~ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч. 6\~ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. До нечесної підприємницької практики відноситься зокрема і будь-яка діяльність, що вводить споживача в оману. Відповідно до\~ст.230 ЦК України\~якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Пунктом 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9\~визначається, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Щодо нечесної підприємницької практики, то згідно Постанови Верховного Суду України у спорі про визнання правочину недійсним як такого, що здійснений з використанням нечесної підприємницької практики від 11 вересня 2013 року, Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого поняття «пірамідальна схема» у розумінні п. 7 ч. З\~ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Утворення та експлуатація пірамідальних схем забороняється як нечесна підприємницька практика, а правочин здійснений з використанням такої практики є недійсним. Беручи до уваги вищенаведене, суд зазначає, що п. 2.1.1. Договору визначено, що Учасник щомісячно сплачує грошові кошти до Фонду, за рахунок якого Товариство надає відповідні суми у позику, тобто здійснюється сплата за можливість одержання учасником компенсації. Пунктом. 1.5 Договору передбачено, що надання Учасникам безвідсоткової позики за рахунок коштів Фонду Учасників, а також Договором не передбачено продаж чи споживання товару. Відповідно, до\~ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Отже, умови вищевказаного договору є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача , як споживача. Суд частково задовольняє позовні вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди з урахуванням положень п.п. 9, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та у відповідності до статей\~23,\~1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості. \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. \~\~\~\~Враховуючи викладене, суд вважає переконливими докази позивача щодо завдання йому моральної шкоди протиправністю дій відповідачів щодо введення в оману та невиконання взятих на себе зобов'язань. Дії відповідачів є грубим порушенням конституційних прав позивача як споживача і такі дії змусили позивача докладати додаткових зусиль, звертатися до суду за поновленням цих прав, що спричиняло йому моральні страждання. \~\~\~\~Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 500 грн. \~\~\~\~Відповідно до ч.3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243гривні 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved