Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

22.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - 800 гривень щомісячно, починаючи від дня звернення до суду до досягнення ним повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, від надання допомоги в утриманні сина у добровільному порядку ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши заперечення проти позову, за змістом яких позов визнає частково. Так, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 300 гривень щомісячно (а.с.15, 16). Також просив розглянути справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" передбачає, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1 032 гривні. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 27.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві шлюбі (а.с.2). Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає разом з позивачем (а.с.6). Позивач на даний час працює реалізатором непродовольчих товарів на Ізмаїльському центральному ринку, щомісячно отримує заробітну плату в розмірі 50 % мінімальної заробітної плати - 609 гривень. Відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, має мінливий та нерегулярний дохід. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 516 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення ним повноліття. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Необхідність у додаткових витратах на дитину, на які звертала увагу позивач, є самостійною підставою для звернення до суду для стягнення таких витрат у відповідності до вимог ст.185 СК України, однак таких вимог остання не заявляла. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України та ст.9 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Частина 2 ст.367 ЦПК України визначає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial