Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] її чоловік [PERSON] помер. На час смерті чоловіка вона проживала разом з ним, і прийняла спадщину шляхом володіння нею. Проте в нотаріальній конторі право на спадщину не оформляла. В 2015 році вона звернулась до Вільнянської нотаріальної контори щоб отримати Свідоцтво про право на спадщину чоловіка, але постановою нотаріуса її було відмовлено, оскільки з'ясувалось, що за життя чоловік залишив заповіт, за яким все своє майно заповідав їх онуку [PERSON]. Оскільки останній зараз не бажає приймати спадщину діда, позивач прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після чоловіка право власності на належний йому земельний пай, площею 5,65 умовних кадастрових гектарів, розташований на території Петро-Михайлівської сільської ради. В судове засідання позивач не з'явилась, її представник - адвокат [PERSON] надав суду заву, в якій прохає суд розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, при цьому зазначив, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відовідач [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, та визнання за позивачем (яка є його бабусею), права власності на земельний пай, який дід в заповіті заповідав йому. Прохає розглянути справу за своєю відсутністю. Отже, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджено Свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 13.11.2002 року. З витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної копії спадкової справи № 260/2003, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що останній 17.10.2002 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 956. За цим заповітом померлий заповідав все своє майно відповідачу [PERSON]. Також матеріали спадкової справи містять заяву позивача [PERSON] про прийняття спадщини чоловіка. Проте постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори [PERSON] від 13.02.2015 року позивачу дійсно було відмовлено в оформленні спадщини чоловіка та рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку. Як зазначено у Прикінцевих та Перехідних положеннях Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 Постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008р.,відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСРспадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За правилами ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР 1963 року, що регулюють питання спадкування. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСРспадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст .553 ЦК ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини, в тому числі на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], який є спадкоємцем після [PERSON] за заповітом, відмовився від прийняття спадщини у вигляді земельного паю на користь позивача [PERSON] Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР позивач [PERSON], як дружина померлого [PERSON], при спадкоємстві за законом є спадкоємцем першої черги. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Згідно п.1ч.1 ст. 549 ЦК УРСР якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, - визнається, що він прийняв спадщину . Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ( ч.2 ст. 549 ЦК УРСР). Згідно довідки, виданої 22.10.2012 року Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області за вих. № 1076, на день смерті [PERSON] разом з ним дійсно проживала його дружина [PERSON], тобто позивач у справі. Отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що [PERSON] фактично прийняла спадщину чоловіка в передбачений законом 6-ти місячний строк, подала нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини [PERSON], тобто виконала дії, передбачені ст. 549 ЦК УРСР. Вирішуючи спір в частині обсягу спадкового майна, на яке претендує позивач, суд виходить з наступного: Позивач прохає суд визнати за нею право власності на земельний пай, площею 5,65 умовних кадастрових гектарів, розташований на території Петро-Михайлівської сільської ради. Проте до матеріалів справи долучена копія Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0207988, згідно якого [PERSON] на підставі рішення Вільнянської райдержадміністрації № 286 від 26.07.1999 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Петромихайлівське», розміром 5,65 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). В наданій на запит суду довідці управління Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області за вих. № 9-28-0.3-1565/2-15 від 18.02.2015 року підтверджено, що дійсно згідно «Журналу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай), сертифікат серія ЗП№ 0207988, отримав член господарства ВАТ «Петромихайлівське» [PERSON]. Також в цій довідці зазначено, що згідно електронного Реєстру других примірників державних актів та довгострокових договорів оренди відсутня інформація щодо отримання [PERSON] державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, оскільки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] позивачем успадковано лише право на земельну частку (пай), доказів щодо виділення в натурі (на місцевості) даної земельної ділянки матеріли справи не містять, тому земельна ділянка як об'єкт нерухомого майна не може входити до складу спадщини.

Outcome: partial