Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь КП "Міське будинкоуправління" заборгованість у розмірі 2452 грн. 45 коп., індекс інфляції в сумі 1519 грн. 54 коп., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 247 грн. 82 коп. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідач користується послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводить, внаслідок чого за період з 01 березня 2012 року по 31 серпня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 2452,45 грн., а тому відповідач повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми. Сторони у судове засідання повторно не з'явилися, хоча про місце та час слухання справи відповідно до ст.128 ЦПК України повідомлялися заздалегідь та належним чином, відзиву відповідач не подавав, повторно заявивши клопотання про відкладення розгляду справи. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Установлено, що між КП "Міське будинкоуправління" та [PERSON], яка проживає у [ADDRESS], склалися фактичні договірні відносини, відповідно до яких сторони взяли на себе наступні зобов'язання: КП "Міське будинкоуправління" - надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач - дотримуватись вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків. Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N60, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 541/10821. Затверджена рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає освітлення місць загального користування, прибирання при будинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньо будинкових мереж водовідведення і теплопостачання, дератизація, електропостачання ліфтів. Відповідно до укладених між КП «Міське будинкоуправління» (виконавцями житлово-комунальних послуг на території м.Здолбунів Рівненської області) та підрядниками КП «Здолбунівводоканал», КП «Здолбунівкомуненергія», ТОВ «Дезінфекція», ПАТ «Рівнеобленерго» договорів вбачається, що підрядні підприємства надавали відповідні послуги з обслуговування ліфту, поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення і систем теплопостачання, дератизації, подачі електричної енергії тощо, у тому числі у будинок по [ADDRESS], що підтверджується повідомленнями про надані послуги та проведені розрахунки. Разом з тим, кошти за надані комунальні послуги відповідач не вносить, внаслідок чого за період з 01 березня 2012 року по 31 липня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 2452,45 грн.,що підтверджується відповідним розрахунком. А згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Обставини користування послугами указаних вище комунальних підприємств відповідачем не заперечуються та доказів неналежного виконання взятих позивачем зобов'язань щодо надання послуг з утримання будинку по вул.Мазепи, 20 у м.Здолбунів Рівненської області та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не представлено. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З представленого позивачем розрахунку сума індексу інфляції становить 1519,54 грн., а три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, 247,82 грн., правильність якого відповідачем не спростовано, а тому підлягають стягненню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими. При постановлені рішення згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved