Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому згідно уточнених позовних вимог ставить вимогу про стягнення з відповідача сплачених за попереднім договором купівлі-продажу коштів та відсотків за користування даними коштами. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.07.2008 року уклала з відповідачем попередній договір купівлі-продажу нежитлових приміщень. На виконання п. 2.2 Попереднього договору сплатила відповідачу грошові кошти в розмірі 218 500 грн. Враховуючи те, що в подальшому основний договір купівлі-продажу укладено не було, позивач просить стягнути з відповідача 218 500 грн., 125713, 82 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 4121, 60 - 3% річних, 30371,50 грн. інфляційних збитків. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, застосувати строки позовної давності, заперечення надав в письмовому вигляді. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 липня 2008 року позивач уклав з відповідачем попередній договір купівлі-продажу нежилих приміщень з №1 по №8 (групи приміщень № 159) в літ. А, що знаходиться в [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] За умовами даного договору сторони зобов'язались до 29 липня 2008 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) вказаних нежилих приміщень. На підтвердження дійсних намірів укладення основного договору купівлі-продажу нежилих приміщень на умовах, визначених договором, позивач зобов'язався перерахувати грошові кошти в сумі 218 500 грн. на розрахунковий рахунок ЗАТ "СК "Раритет" в термін по 03.07.2008 року. Зазначена сума розцінюється сторонами, як аванс у рахунок наступного розрахунку по договору купівлі-продажу (п. 2.2 Попереднього договору). Позивач сплатила, а відповідач прийняв вказані кошти, що підтверджується квитанціями № ПН 116562 від 03.07.2008 та № ПН 116732 від 04.07.2008 та не оспорювалось сторонами. 17.04.2014 року [PERSON] звернулась до ПрАТ "СК "Раритет" з заявою про повернення сплачених коштів, на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки основний договір купівлі-продажу укладено не було. Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Згідно п. 1.1 попереднього договору від 01.07.2008 року сторони погодили укласти основний договір по 29.07.2008. Відповідно до п. 2.4. попереднього договору, сторони домовились, що в разі, коли договір купівлі-продажу не відбудеться з вини [PERSON], перерахований за цим договором платіж залишається у ЗАТ "СК "Раритет". У разі, коли невиконання умов цього договору станеться з вини ЗАТ "СК "Раритет", останнє зобов'язується повернути [PERSON] аванс та додатково сплатити суму в розмірі авансу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів того, що основний договір не був укладений з вини відповідача, а відтак стверджувати про наявність підстав для повернення позивачу суму одержаного авансу, не представляється можливим. В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що позивачка не уклала основний договір, оскільки перебувала на лікарняному. Разом з тим, з наданого представником позивача листка непрацездатності вбачається, що позивачка перебувала на лікуванні лише з 29.07.2008 по 01.08.2008, тоді як це не вказує на те, що вона була позбавлена можливості укласти основний договір протягом майже місяця як це обумовили сторони в п.1.1. попереднього договору ( з 01.07.2008 по 29.07.2008). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача подав до суду заяву про застосування позовної давності (а. с. 56, об). У силу ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Представником позивача в судовому засіданні не наведено жодної причини пропуску строку позовної давності, не надано доказів їх поважності. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed