Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання заповіту недійсним до відповідача [PERSON], [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою без самостійних вимог є Вижницька державна нотаріальна контора. В позові посилається на те, що 10 березня 2015 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у не зареєстрованому шлюбі з 01.02.2005 року по день його смерті. 18.02.2015 року [PERSON] уклав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним №188, згідно якого все майно заповів їй та сину [PERSON] В травні 2015 року вона звернулась із заявою до Вижницької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їй було відмовлено, мотивуючи тим, що даний заповіт від 18.02.2015 року є недійсним, оскільки після нього зареєстровано новий заповіт від 10.03.2015 року та заведено спадкову справу №96/2015 у спадковому реєстрі за №57307118. У Вижницькій нотаріальній конторі її було повідомлено, що новий заповіт від 10.03.2015 року був написаний, посвідчений і зареєстрований у [PERSON] міській раді, Вижницького району Чернівецької області. Зазначила, що відмінність між заповітами полягає в тому, що по заповіту посвідченому 18.02.2015 року [PERSON] заповів право на спадкування його сину [PERSON] та їй [PERSON] по 1/2 частці кожному, згідно заповіту від 10.03.2015 року все майно [PERSON] заповів сину [PERSON] Вважає, що заповіт від 10.03.2015 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON] є незаконний та не правдивий, оскільки весь період тривалістю 20 днів, який передував укладенню нового заповіту, [PERSON] постійно перебував у лежачому стані і вона доглядала за ним. 10.03.2015 року медсестра вранці зробила уколи, а під вечір [PERSON] помер. Протягом всього дня, а саме 10.03.2015 року до померлого та його будинковолодіння, яке розташовано в м.Вашківці вул.Стефаника, 36, Чернівецької області не приходили посадові особи [PERSON] міської ради або інші особи в якості свідків для складання [PERSON] заповіту. [PERSON] також не був присутній у будинковолодінні померлого 10.03.2015 року. Просить визнати недійсним заповіт від 10 березня 2015 року зареєстрований в реєстрі за №49, посвідчений секретарем Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON], від імені [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали покази аналогічні позову, просили задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що 10.03.2015 року знаходився у господарстві свого батька [PERSON] Того ж дня секретар Вашківецької міської ради [PERSON] посвідчила заповіт на прохання його батька. Під час посвідчення заповіту присутній не був, у кімнаті знаходився [PERSON] та секретар Марянчук Н.В. Після посвідчення заповіту, його запросили до кімнати, де дізнався, що все майно батько заповів йому. Зазначив, що вважає висновок експерта не повним та не всебічним, оскільки при дослідженні були взяті до уваги підписи [PERSON], які мають більше пяти років. Вважає, що почерк батька та підпис зазнавав змін. Просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник відповідача [PERSON] [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає з можливе розглянути справу у її відсутність. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначила, що 10.03.2015 року вранці прийшла до будинку [PERSON] для того щоб посвідчити заповіт. При посвідченні заповіту пересвідчилась, що [PERSON] усвідомлює значення своїх дій та дає їм правильну оцінку, як уповноважена особа [PERSON] міської ради, яка має право на посвідчення заповітів, визнала недоцільним посвідчення заповіту у присутності свідків. На всі її питання [PERSON] відповідав чітко та ясно, хоча був хворий. Просила відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник третьої особи Вижницької державної нотаріальної контори не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, відповідача, представника відповідача [PERSON] міської ради, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 10 березня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-МИ №145624, виданого 08.05.2015 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №11. 18 лютого 2015 року від імені заповідача [PERSON], складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №188, згідно якого, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON], по 1/2 частці кожному, що підтверджується копією заповіту. 10 березня 2015 року від імені заповідача [PERSON], складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №49, згідно якого, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів відповідачу [PERSON] Заповіт записаний, секретарем виконавчого комітету [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області зі слів [PERSON] Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний ним у присутності секретаря о 10-45 год. У звязку з хворобою заповідача [PERSON], заповіт посвідчено на дому за адресою м.Вашківці по вул.Стефаника, 36, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією заповіту. З матеріалів спадкової справи №96/2015 р. заведеної 03.04.2015 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину за заповітом від 10.03.2015 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області за реєстровим №49, після смерті [PERSON] звернувся син померлого відповідач [PERSON], що підтверджується копією заяви. 15.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину за заповітом від 18.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №188 після смерті [PERSON], що підтверджується копією заяви. З довідки [PERSON] міської ради №776 від 12.05.2015 року вбачається, що [PERSON] фактично проживала в [INFO] з [PERSON], який помер 10.03.2015 року без реєстрації, вели спільне господарство з 01.02.2005 року. З акту обстеження проживання, виданого [PERSON] міською радою №260 від 12.05.2015 року вбачається, що комісією встановлено, що [PERSON] з померлим [PERSON] проживали разом без реєстрації у будинку померлого, що знаходиться в м.Вашківці по вул.Стефаника, 36, Вижницького району Чернівецької області. Вели спільне господарство в період з 01.02.2005 року до смерті [PERSON] 10.03.2015 року. За цей період встановили водяну колонку на подвірї, металічний паркан у 2008 році, провели ремонт у літній кухні, ремонт отоплення, замінили котел, конвектор та інше. Обробляли город 0,25 га. Судом також встановлено, що [PERSON], який помер 10.03.2015 року протягом довгого часу хворів, перебував на «Д» обліку при [PERSON] амбулаторії, з 06.11.2014 року по 12.11.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КУ «Вижницька ЦРЛ» [PERSON] філія, що підтверджується довідкою [PERSON] амбулаторії від 20.07.2015 року та довідкою Вижницької ЦРЛ. З реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області на 2015 рік вбачається, що 10.03.2015 року секретарем Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON] було посвідчено заповіт, заповідач [PERSON] Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251 - 1252 цього Кодексу. Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.37 Закону України "Про нотаріат" до нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів віднесено і посвідчення заповітів. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", - правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже, визнання правочину недійсним можливе лише з підстав, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.1257 ч.1, 2, 4 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. З висновку криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами цивільної справи №713/1003/15-ц №2894 від 15.10.2015 року вбачається, що експертом [PERSON] досліджувався заповіт від 10.03.2015 року від імені заповідача [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстровано в реєстрі за №49, в якому підпис від імені [PERSON] розташовані в графі «Підпис» в заповіті виконаний не [PERSON], а іншою особою. Також експертом зазначено, що поряд з встановленими розбіжностями були встановлені також збіги загального вигляду, частково транскрипції, переважаючи форми рухів, що пояснюється способом виконання досліджуваних підписів шляхом наслідування оригінальних підписів [PERSON], тому вказані збіжні ознаки в ідентифікаційному плані не є суттєвими і на категоричний негативний висновок експерта про тотожність не впливають. На усний запит суду експерт [PERSON] повідомила, що при написанні висновку №2894 від 15.10.2015 року допущена технічна помилка (опечатка) при написанні дати виконання "заповіту від 10.03.2014 року" замість правильного «заповіту від 10.03.2015 року». У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.66 ЦПК України, висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені в результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що заповіт від 10.03.2015 року особисто не підписаний заповідачем [PERSON], що підтверджено висновком криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами цивільної справи №713/1003/15-ц №2894 від 15.10.2015 року. З огляду на викладене, даючи юридичну оцінку поясненням сторін та їх представників, висновку експертизи, враховуючи те, що на момент посвідчення спірного заповіту заповідач [PERSON] не підписував спірний заповіт, а тому його необхідно визнати недійсним. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили законність та чинність спірного заповіту та спростували досліджені в судовому засіданні докази та висновок експерта, а тому на думку суду заповіт від 10 березня 2015 року зареєстрований в реєстрі за №49, посвідчений секретарем Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON], від імені [PERSON] є недійсним, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса. Оскільки, спірний заповіт було посвідчено секретарем Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON], позовні вимоги заявлені до [PERSON]. де третьою особою є Вижницької державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним, необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., та витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 3225,60 грн., а всього 3469,20 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.85 ЦПК України, витрати повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] документально не підтверджені витрати на її проїзд та проїзд її представника. свідка, в звязку з чим зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 203, 1233, 1247, 1257 ЦК України,

Outcome: approved