Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що з відповідачем з 25 грудня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . Оскільки сімейне життя у них не склалося, 20 січня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Як зазначено в позовній заяві, відповідач не цікавиться, за які кошти виховується дитина, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, відмовлявся спілкуватися з дочкою навіть тоді, коли дочка просила його про зустріч чи про допомогу, матеріально не забезпечує. Крім того, відповідач здійснює моральне, психологічне та фізичне насильство над дитиною, піддає життя і здоров`я дитини небезпеці. Службою у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. А тому позивач просить позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та наданих до неї доказів, додаткових письмових пояснень. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач подав заперечення на позовну заяву. Зазначив, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, позивачка свідомо створює перешкоди у його спілкуванні з донькою. Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з урахуванням інтересів дитини. Неповнолітня [PERSON] , опитана в присутності педагога, в судовому засіданні надала пояснення, що вона не заперечує щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно неї, так як вважає, що її батько створює нестерпні умови проживання та не піклується про неї, про що подала відповідну заяву до суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав: згідно з копією свідоцтва про народження, батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.11). Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано та з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їхньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Місце проживання дитини визначено з матір`ю - позивачем по справі (т.1, а. с. 8-10). Згідно довідки ТОВ «Комфорт-Таун» №2966 від 21.11.2016, позивач та донька сторін по справі проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , плата за комунальні послуги стягується з 07.09.2012. Довідкою цього ж товариства №41 від 18.01.2016, стверджується, що в даній квартирі також проживає відповідач [PERSON] (т.1, а.с.14,123). Відповідно до довідки Приватбанку від 15.11.2016, 20.06.2016, була здійснена операція, номер картки [NUMBER] (переказ на картку ПриватБанку через Приват24. Платник [PERSON] ), переказ з картки ПриватБанку через Приват24. Відправник [PERSON] (дата операції 20.12.2015, сума 1000 грн.) (т.1, а.с.34). Згідно наданих квитанцій банку, 01.04.2018, 02.18.2018, 03.08.2018, 04.17.2018, та електронного полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 23.04.2018 та від 13.06.2020, копії квитанцій з серпня 2016 по жовтень 2018 року та з грудня 2018 по червень 2020 року, та з червня 2020 по серпень 2020 року, копії роздруківки з карткового рахунку дитини за 2015-2017 рік, квитанції на оплату оздоровлення дитини вбачається, що за вказаний період відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання їхньої дочки та уклав договір на страхування її здоров`я та здійснював оплату на її оздоровлення (т.1 а.с.46-50,91-100, т.3 а.с.42-46, 75,76). Відповідно до акту №203 обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 29.09.2017, складеного комісією служби у справах дітей, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, сторони по справі проживають окремо, квартира по [ADDRESS] утримується в належному стані, в квартирі відсутня електроенергія, загрози життю, здоров`я дитини не має. Місце проживання відповідача ні позивачу, ні дитині не відоме. Причини відсутності світла в даній квартирі зазначені в листах енергопостачальних організацій, а саме за виниклий борг за спожиту електроенергію (т.1, а.110-112). З листа позивача на ім`я прокурора міста Києва від 14.11.2017, вбачається, що позивач зверталась по питанню незаконного відключення електроенергії в її квартирі відповідачем за злочинним зговором з посадовцем «Київенерго» (т.1, а.с.116). Згідно довідки по кримінальному провадженню, внесеному до ЄДР за №12016020220000566 від 21.06.2016, наданої позивачу слідчим Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 11.10.2018, її заява за фактом вчинення крадіжки відносно неї [PERSON] та [PERSON] внесена до ЄРДР, що підтверджується також протоколами їх допиту (т.1, а.с.118-122). З копії диплому вбачається, що [PERSON] була нагороджена за перше місце у ІІІ етапі Всеукраїнської учнівської олімпіади з англійської мови у 2017/2018 навчальному році (т.1, а.с.124). З письмових пояснень відповідача та доданих до нього документів вбачається, що відповідач звертався в Київську міську прокуратуру №4 про зловживання службовим становищем співробітниками служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації при розгляді питання про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки [PERSON] . З наданих ним пояснень та доказів також вбачається, те що він телефонує своїй дочці, здійснює оплату за утримання квартири, має вищу освіту та відповідну кваліфікацію лікаря, позитивно характеризується по місцю роботи, приймає участь в громадській роботі, отримував доходи та матеріально допомагав дитині, сплачував аліменти на її утримання (т.1 а.с.131-182, т.3 а.с.7-9). Проте, між позивачем та відповідачем після припинення шлюбних відносин склались вкрай неприязні відносини, про що свідчить також розгляд справи про поділ майна подружжя (т.2, а.с.232), а тому надані CD-R диски щодо спілкування позивача та відповідача, які б на думку відповідача підтверджували такі відносини, в судовому засіданні не досліджувалися. CD-R диск з розмовою відповідача з донькою в 2015 році було оглянуто у роздруківці наданій відповідачем. Відповідно до наданих до матеріалів справи документів, відповідач 25.02.2019 та 29.03.2019 звертався до Національної поліції України з заявами про зникнення дитини, на що 21.03.2019 отримав відповідь на заяву Дніпровського управління поліції, 18.04.2019 відповідь управління превентивної діяльності НПУ, 24.04.2019 відповідь Дніпровського управління поліції (т.2 а.с.155-160, т.3 а.с.10-12). З висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної ради в м. Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] у зв`язку з тим, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: з донькою не проживає, з 2016 року вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, матеріально не допомагає (т.1, а.с.53-54). Разом з тим, відповідно до відповіді служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.02.2019 №103091-629 [PERSON] , питання про позбавлення його батьківських прав було розглянуте згідно заяви позивача, з врахуванням думки їхньої дочки, рішення було прийнято на підставі зібраних документів у відсутність відповідача та без врахування його думки та пояснень (т.1 а. с. 214-215, т.2 а.с.45-91). Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На підставі ч.6 ст.19 СК України суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав погодитись з висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної ради в м. Києві державної адміністрації від 04.05.2018 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , через його необґрунтованість та відсутність доказів всебічного дослідження службою всіх обставин справи. Так, обставини, наведені у вищезазначеному висновку спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами щодо надання [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини, та бажання займатися її вихованням та спілкуванням з нею, зокрема під час розгляду справи підтверджено перерахування [PERSON] коштів на утримання дитини (розрахунки заборгованості по аліментах з переплатою від 05.02.2020, 20.03.2019, 25.10.2018) (т.2, а.с.161,162,163). 03.11.12 відповідач звертався з заявою на ім`я директора гімназії №136 про непрофесійні дії класного керівники його доньки [PERSON] на що 22.11.2012 отримав пояснення гімназії на його заяву (т.2, а.с.164,165). Також факт звернення [PERSON] до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні свідчить про його інтерес до життя дитини (т.2, а.с.188-193,212-213). Таким чином, у суду відсутні достатні підстави для встановлення як факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків щодо дитини [PERSON] , [INFO] , так і для висновку, що недостатня участь батька у вихованні дитини відбувається без поважних причин. З пояснень відповідача та його поведінки щодо дитини вбачається відсутність свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує і бажає приймати участь у вихованні дочки. Відтак, позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] на момент розгляду справи не відповідає загальним засадам регулювання сімейних відносин, зокрема, ч.8 ст.7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, і питання про наявність підстав для застосування такого заходу слід вирішувати з урахуванням ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою істотні правові наслідки, встановлені ст.166 СК України, як для батьків, так і для дитини. Такий захід підлягає застосуванню лише у випадку, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" (рішення від 07.12.2006, заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§§ 57, 58). У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09, рішення від 16.07.2015) Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). За таких обставин, враховуючи вище викладене у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed