Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

13 червня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 28995,26 гривень. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що на виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 23 серпня 2001 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти на утримання доньки не сплачував, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість, яка за період з 23.08.2001 по 01.03.2018 року склала 85942,07 гривень. Після неодноразового уточнення позовних вимог, посилаючись на ст. 196 Сімейного Кодексу України, остаточно просила стягнути з [PERSON] пеню за період з 23.08.2001 року по 18.11.2019 року у розмірі 486114,84 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 липня 2018 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року продовжено проведення підготовчого судового засідання по справі. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року було задоволено клопотання відповідача та його представника про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця Лівобережного ВДВС. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року провадження по справі відновлено. Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року продовжено проведення підготовчого судового засідання по справі, витребувано з Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області довідка-розрахунок щомісячної заборгованості по аліментам на дитину за період з 23.08.2001 року по 01.11.2019 року за виконавчим листом № 2-2738/2001, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 19.10.2001 року. Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні. Також витребувано з Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2738/2001, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області 19.10.2001 року. Визнано явку представника третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області обов`язковою. 15 серпня 2018 року представником позивачки [PERSON] , яка діє на підставі довіреності надана заява про перенесення підготовчого судового засідання на іншу дату, в зв`язку із відрядженням. 16 серпня 2018 року позивачкою [PERSON] надана заява про розгляд справи без її присутності за участю її представника [PERSON] 04 вересня 2018 року Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надана заява про проведення підготовчого судового засідання без участі представника. 10 вересня 2018 року відповідачем [PERSON] надана заява про відкладення судового засідання, в зв`язку з розглядом справи за його скаргою на дії державного виконавця. 05 жовтня 2018 року Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надана заява про проведення підготовчого судового засідання 08.10.2018 року без участі представника. 05 жовтня 2018 року відповідачем [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду судом його скарги на дії державного виконавця Лівобережного ВДВС. 31 жовтня 2018 року від представника позивача [PERSON] надана заява про проведення підготовчого судового засідання 31.10.2018 року без її участі, проти задоволення клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі, не заперечувала. 31 жовтня 2018 року від відповідача [PERSON] та його представника адвоката Чепурного С.В. надана заява про розгляд клопотання про зупинення провадження у справі без їх участі. 01 листопада 2019 року від позивачки [PERSON] надійшло клопотання про витребування з Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області довідки-розрахунку щомісячної заборгованості по аліментам на дитину за період з 23.08.2001 року по 01.11.2019 року за виконавчим листом № 2-2738/2001, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 19.10.2001 року та проведення судового засідання 01.11.2019 року та в подальшому без її участі за участю її представника [PERSON] 07 листопада 2019 року Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надана заява про проведення підготовчого судового засідання 07.11.2019 року без участі представника та долучено довідку розрахунок заборгованості по аліментам. 05 грудня 2019 року та 03.02.2020 року позивачкою [PERSON] надані заяви про збільшення позовних вимог та заява від 05.12.2019 року про розгляд справи за її відсутністю за участю її представника [PERSON] Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутності. Представник позивачки [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, підтримала змінені позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві. Окрім того, звертала увагу, що 14 травня 2018 року дитина на яку відповідач повинен був сплачувати аліменти досягла повноліття, заборгованість по несплаті аліментів в розмірі 41882, 17 гривень виникла у відповідача саме на момент повноліття дитини. Вважає, що заборгованість виникла, так як відповідач нехтував своїми обов`язками по сплаті аліментів, не мав поважних причин щодо ухилення від своїх батьківських обов`язків, так як мав задовільний стан здоров`я та не мав інших утриманців. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] пояснив, що у нього дійсно утворилася заборгованість по невиплаті аліментів, у зв`язку з тим, що він деякий час перераховував кошти на картку дитини, а колишня цивільна дружина зробила висновок, що це не аліменти, а допомога. Окрім того, були періоди, коли він не працював, тому не сплачував аліменти. Наразі він працює та поступово сплачує заборгованість. Вказував, що визнає позовні вимоги частково в сумі 41882,17 гривень, а розмір пені, яку зазначила позивачка у позові вважає завищеною. Представник третьої особи [PERSON] Ю . М., діюча на підставі довіреності, суду пояснила, що у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Заборгованість по аліментам в розмірі 41882,17 гривень виникла у відповідача на момент повноліття дитини, а саме на [INFO] . За період з травня 2018 року по грудень 2019 року відповідачем надано квитанції про сплату заборгованості по аліментам на суму 30401,90 гривень і залишок заборгованості складає 11480,83 гривень. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] , відповідач по справі. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, [PERSON] зареєструвала шлюб 21.01.2013 року із [PERSON] , та після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.49). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Судом встановлено, що на виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східне міжрегіональне управління Міністрества юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян України до повноліття дитини, починаючи з 23.08.2001 року. Згідно довідки-розрахунку Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17 січня 2020 року, заборгованість [PERSON] станом на 14.05.2018 року (на момент повноліття дитини) складає 41882,73 гривень. За період з травня 2018 року по грудень 2019 року боржником надано квитанції про сплату заборгованості по аліментам на суму 30401,90 гривень. Залишок заборгованості по сплаті аліментів складає 11480,83 гривень. Враховуючи наявний борг, позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору - судом. Матеріали цивільної справи містять довідку-розрахунок про розмір заборгованості на момент повноліття дитини [INFO] у розмірі 41882,73 гривень - дана довідка була складена державним виконавцем відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені)у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява N 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії", заява N 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі "Кантоні проти Франції", заява N 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України", заява N 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі "С. В. проти Сполученого Королівства", заява N 20166/92, § 36). У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Виходячи з наведеного, враховуючи висновки Великої Палати Верхового Суду України, викладені у Постанові від 03 квітня 2019 року, загальна сума пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів на користь [PERSON] за період з 23.08.2001 року по 18.11.2019 року становить 486114,84 гривень на суму заборгованості 41882,73 гривень (на момент повноліття дитини), але відповідно до ч.1 ст.196 СК України пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розміру заборгованості. Відповідачем не було доведено наявності підстав для звільнення його від обов`язку сплати пені за невиконання аліментних зобов`язань. Частиною другою ст.182 СК України встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму задовольняє лише мінімальні потреби дитини. Посилання відповідача на те, що він за домовленістю із дитиною перераховував аліменти їй на картку, не заслуговують на увагу, оскільки аліменти були стягнути на користь матері дитини на утримання неповнолітньої дитини, і данні обставини були предметом розгляду судом при зверненні [PERSON] зі скаргою на дії державного виконавця, яка за його заявою ухвалою суду від 07.08.2019 року залишена без розгляду (а.с.57). Батько (як і матір) зобов`язаний вживати необхідних заходів з метою відшукування законних джерел доходів для виконання свого обов`язку по утриманню дитини забезпечення гідних умов проживання й розвитку, а відповідач не є непрацездатною особою. Таким чином, враховуючи права дитини на достатнє матеріальне забезпечення, функцію майнової відповідальності пені, а також матеріальне та сімейне становище платника, з відповідача підлягає стягненню сума пені, що дорівнює сумі порушеного зобов`язання, а саме 41882 гривень 73 копійки. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про стягнення пені у сумі 41882,73 гривень, відповідно позовні вимоги [PERSON] заявлені у розмірі 486114,84 гривень підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704,80 гривень.

Outcome: partial