Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора, в якому просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 07 жовтня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у відповідності до договору міни від 27 липня 1995 року, посвідченого нотаріусом Радянської державної нотаріальної контори м. Воронежа [PERSON], квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності. Позивачка є донькою [PERSON] та [PERSON] 05 вересня 1992 року помер батько позивачки - [PERSON], 07 жовтня 2017 року померла мати позивачки - [PERSON] Після смерті батьків позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, інших спадкоємців не має. 06 грудня 2017 року позивачка подала до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно, оскільки правовстановлюючим документом на спадкову квартиру [ADDRESS] є договір міни, посвідчений нотаріусом Радянської державної нотаріальної контори м. Воронежа [PERSON] Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та цивільну справу призначено до судового розгляду, також вирішено питання щодо направлення запиту до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з метою отримання відомостей необхідних для вирішення справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позові. Представник Харківської міської ради правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, 14 серпня 2018 року до матеріалів справи надійшла заява представника Харківської міської ради за довіреністю [PERSON] про розгляд справи без участі сторони, в якій він просив суд розглянути справу за відсутності представника Харківської міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. Представник Восьмої Харківської державної нотаріальної контори правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, 20 серпня 2018 року до матеріалів справи надійшла заява завідувача Восьмої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] про розгляд справи без участі сторони, в якій при вирішенні справи нотаріальна контора покладалась на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЛТ № 001409 від 11 жовтня 1960 року, виданого Лопатською сільською радою, Сабчинського району, Володимирської області. Від спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають доньку - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІІ-НР № 168966 від 08 січня 1963 року, виданого РАЦС Ленінського району м. Воронежа. [PERSON] змінила прізвище на "Дмитренко", що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії ІІ-СИ № 314533 від 30 квітня 1982 року, виданого Радянським відділом РАЦС м. Воронежа. Згідно з Договором міни від 27 липня 1995 року, посвідченого нотаріусом Радянської державної нотаріальної контори м. Воронежа [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1928, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно з довідкою КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської ради за № 1031558 від 01 лютого 2018 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору міни, засвідченого 27 червня 1955 року № 2-1928 нотаріусом Радянської нотаріальної контори м. Воронежа. 05 вересня 1992 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії ІІІ-СИ № 440298, виданого Радянським відділом РАЦС м. Воронежа Російської Федерації. 07 жовтня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 611266, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України) У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1296\~ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] прийняла спадщину, оскільки звернулась до Восьмої Харкіської державної нотаріальної контори у встановлений законом 6-місячний строк. З відповіді Восьмої Харківської державної нотаріальної контори № 3428/02-14 від 11 липня 2018 року вбачається, що у справах Восьмої Харківської державної нотаріальної контори зберігається спадкова справа № 884/2017, що була заведена після смерті [PERSON], в якій знаходяться документи, що підтверджують факт смерті, час та місце відкриття спадщини, родинний зв'язок [PERSON] та [PERSON] Спадщину прийняла [PERSON], оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом 6-місячний строк. Чоловік спадкодавиці - [PERSON] помер 05 вересня 1992 року, в іншому зареєстрованому шлюбі вона не перебувала. Заяви від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. При огляді документів встановлено, що правовстановлюючий документ на спадкову квартиру № 20, що знаходиться в м. Харкові по пр. Московському, будинок № 234 - Договір міни, був посвідчений нотаріусом Радянської державної нотаріальної контори м. Воронежа 27 червня 1995 року за № 2-1928. Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 38 розділу ІІ Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, право власності на нерухоме майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ст. 48 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 14 червня 1994 року за № 18/5 та п. 4 ст. 55 Закону України "Про нотаріат" в редакції від 02 вересня 1993 року за № 3425-ХІІ, які діяли на час вчинення вищевказаної угоди, посвідчення договорів відчудження жилого будинку, квартири, іншого нерухомого майна проводиться за місцем знаходження вказаного майна. З огляду на вищевказане, [PERSON] роз'яснено, що вона може звернутись до суду для оформлення своїх спадкових прав на вищезазначене майно. Враховуючи відмову нотаріальної контори у вчиненні нотаріальних дій, представник позивача, просить суд визнати за позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи, що позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON], єдиним спадкоємцем за законом, що підтверджується матеріалами справи, наявності доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру, що несуперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 07 жовтня 2017 року. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved