Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , в його користь кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі по 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позов обгрунтовує наступним. Між ним та відповідачкою 11.02.2016 року був укладений шлюб, актовий запис №15. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що мати дітей [PERSON] , [INFO] інтересами дітей не цікавиться, участі в їхньому вихованні не приймає, залишила сім`ю та проживає окремо. Відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30.01.2020 шлюб між ним та [PERSON] було розірвано (справа №444/1682/19). Вказує, що він звернувся з відповідною заявою до органу опіки і піклування виконавчого комітету Зіболківської сільської ради з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] . Комісією виконавчого комітету Зіболківської сільської ради розглянуто та вивчено документи, представлені громадянином [PERSON] , який виховує малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , щодо позбавлення батьківських прав їхньої матері [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Зіболківської сільської ради 12.10.2020 № 7 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Вказує, що відповідачка ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, не бере участі у вихованні дітей, не піклується про їх стан здоров`я та духовний розвиток, не проявляє турботи, в тому числі не допомагає матеріально. Малолітні діти не отримують від матері жодних подарунків, вона не цікавився станом здоров`я дітей. Мати впродовж двох років не бачилася з дітьми та не спілкувалася з ними. У зв`язку із вищенаведеним, просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що вже минуло два роки відколи дружина залишила його з дітьми та поїхала. Від того часу з дітьми не спілкується та нічим не допомагає. Дочці виповнилося п`ять років, а синові три роки. Допомагає виховувати дітей його мама, оскільки він працює та займається вихованням дітей після роботи. Зазначив, що дружина зловживала алкоголем і його прохання до неї виправитися не дали жодних результатів. Просить позов задоволити, а саме позбавити відповідачку батьківських прав та стягувати аліменти. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник позивача - адвокат Деманджара Я.П. в судовому засіданні просив позов задоволити. Зазначив, що близько року часу позивач розшукує відповідачку, однак безрезультативно. Відповідачка з дітьми не спілкується та нічим не допомагає. Просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] до суду ні в підготовчі судові засідання, ні в судове засідання жодного разу не прибула. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області. Про причини неявки суд не повідомила. Відзив не подала. Жодних клопотань від неї не надходило. Вказані обставини свідчать про байдужість та незацікавленість відповідачки до результату розгляду справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області Стадницька М.Б. в судовому засіданні зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Так як відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 січня 2021 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою, який був зареєстрований 11.02.2016 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 15. У позивача та відповідачки від подружнього життя народилася дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно з ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у будинку [ADDRESS] вбачається, що до складу сім`ї входять [PERSON] , [INFO] (заявник), [PERSON] [INFO] (батько - голова), [PERSON] [INFO] (мати), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (син). Із акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 22.10.2020 вбачається, що комісія встановила, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] в сім`ї його батьків. Мати [PERSON] разом з дітьми не проживає. Комісія рекомендує позбавити гр. [PERSON] батьківських прав. Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Зіболківської сільської ради від 12.10.2020 № 7 вбачається, що комісією виконавчого комітету сільської ради розглянуто та вивчено документи, представлені гр. [PERSON] , який виховує малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щодо позбавлення батьківських прав їхньої матері [PERSON] . Встановлено, що гр. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2016 року. Від спільного подружнього життя в батьків народилася дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося. 17.09.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Батьки [PERSON] та [PERSON] вже тривалий час не підтримують відносин між собою, проживають окремо. З того часу мати ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, не бере участі у вихованні дітей, не піклується про їх стан здоров`я та духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи, в тому числі не допомагає матеріально. Малолітні діти не отримують від матері жодних подарунків впродовж останніх двох років, ні на День народження, ні на День св. Миколая, ні на Новий Рік. Коли діти хворіли мати не провідувала їх, не цікавилася станом здоров`я дітей. На засіданні комісії виконавчого комітету 14.09.2020 року розглядалося дане питання, запрошувались батьки дитини, однак [PERSON] не з`явилася. Батько дітей повідомив, що мати впродовж двох років не бачилася з дітьми, не спілкувалася з ними, не цікавилася їх вихованням та розвитком. Комісія провела обстеження умов проживання сім`ї за адресою [ADDRESS] і встановила, що діти проживають в хороших житлово-побутових умовах, забезпечені усім необхідним для гармонійного життя та розвитку. Враховуючи наведене, вважають, що доцільно позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Відповідно до статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. У даному випадку, перешкод відповідачці [PERSON] у спілкуванні з дітьми ніхто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Суд враховує, що матір дітей жодним чином не цікавився ними, всі питання щодо виховання дітей вирішуються батьком самостійно. Мати жодним чином не піклується про дітей, не проявляє зацікавлення до їх подальшої долі, не цікавився станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не приймає взагалі жодної іншої участі у їх вихованні, в результаті чого і створились умови, які шкодять інтересам дітей, тобто фактично мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, проявлену відповідачкою байдужість до результату розгляду справи, суд приходить до висновку, що остання має бути позбавлена батьківських прав щодо її малолітньої дочки та сина. Суд бере до уваги, що відповідачка не допомагає утримувати дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, а діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня 2021 року - 2013 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року- 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, вимоги статті 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 6000,00 грн., обов`язок батьків щодо утримання дітей, роз`яснення, які містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, суд приходить до висновку, що з відповідачки в користь позивачки необхідно стягувати кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі по 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 30.10.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути в користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн., який сплечений при подачі позову до суду за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільненений від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, з відповідачки в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved