Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, в якій зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] в м. Сніжне Донецької області, на тимчасово окупованій території України. Відсутність належно оформлених документів про смерть її матері унеможливлює реєстрацію смерті в установленому законом порядку. У зв`язку з цим змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту смерті. В судове засідання представник заявника за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника. Представник Новогродівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з?явився також, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв не надав. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.2 ч.1ст.17\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Частиною 2 статті 49\~ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією довідки про причину смерті №28 від 25.02.2021, виданої центральною міською лікарнею м. Сніжне, зміст якої підтверджує факт смерті останньої внаслідок ішемічного інфаркту мозку, в результаті тромбозу внутрішньомозкових артерій при гіпертонічній хворобі. Також, заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 28, копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом запису актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої «Донецької народної республіки». Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. При зверненні заявника до Новогродівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) їй було відмовлено в реєстрації смерті матері, оскільки надані нею медичні документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації смерті № 20.38-14/212 від 15.07.2021. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до постанови Верховної\~Ради України\~від 17.03.2015\~року №\~252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІ, м. Сніжне визнане тимчасово окупованою територією. Згідно положень розпорядження Кабінету\~Міністрів України\~від 07\~листопада 2014\~року №\~1085-р м. Сніжне входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.1 ст.\~5\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України" Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Тому у зв`язку з тим, що [PERSON] померла на території м. Сніжне, де нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України є неможливим. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Згідно з абз. 3 ст. 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, який набув чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved