Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

22.02.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яка позивачкою була уточнена та в остаточній редакції від 29.03.2019 містить наступні вимоги до Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області та [PERSON] : - визнати недійсним рішення Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області XXVIII сесії\~ VI скликання\~ від 26.06.2013 № 418-VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення у власність [PERSON] ; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 6671781 від 23.07.2013, а саме про право власності на земельну ділянку, що належить [PERSON] , та вилучити з Державного земельного кадастру\~ кадастровий номер 6321786001:01:001:0330 земельної ділянки площею 0,0477 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - вилучити з Державного земельного кадастру\~ кадастровий номер 6321786001:01:001:0178 земельної ділянки площею 0,0230 га, що розташована за адресою [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2015 вона придбала у приватну власність нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , яка розташована на земельній ділянці, площею 0,0230 га (кадастровий номер 6321786001:01:001:0178), та складається з нежитлової будівлі (літ. А-2), площею 269 кв.\~м, огорожі (№ 1), зливної ями (№\~2), замощення (№ 3). Зазначене нерухоме майно вона придбала у [PERSON] , який, в свою чергу, придбав цю нежитлову будівлю на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.2012, укладеного з [PERSON] , якій вказана нежитлова будівля належала на підставі рішення Господарського суду Харківської області у справі № 29/579-08 від 11.12.2008. Зміст цього судового рішення свідчить про те, що Таранівській сільській раді, яка була відповідачем у справі, відомий зміст документів, які досліджені судом, зокрема і щодо зливної ями та замощення, які розташовані за межами земельної ділянки, орендованої [PERSON] Комунальним підприємством "Зміївське бюро технічної інвентаризації" проведено інвентаризацію вказаної нежитлової будівлі та виготовлено технічний паспорт від 12.11.2008 на вказану нежитлову будівлю. Згідно інвентаризаційної справи № 2830, до нежитлової будівлі входить: нежитлова будівля, літ. А-2, навіс літ.\~а, ганок літ. а-1, пандус літ. а-2, ганок літ. а-3, вхід в підвал, огорожа № 1, зливна яма № 2, замощення № 3. Відмічено, що зливна яма та замощення знаходяться за межами земельної ділянки. В 2018\~році проведено\~реконструкцію нежитлової\~будівлі під\~житловий будинок з вбудованим торгівельним приміщенням. Земельна ділянка, на якій розташована вказана нежитлова будівля належала попередньому власнику нежитлової будівлі та користувачу земельної ділянки [PERSON] на підставі договору оренди від 29.05.2007, який припинено 25.05.2015. Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6321786001:01:001:0178 та внесено цей номер до Державного кадастрового реєстру. Тобто, зазначена земельна ділянка є визначеною та сформованою. На даний\~час вказана\~земельна ділянка\~перебуває у\~комунальній власності Таранівської сільської ради. Але, враховуючи, що на цій земельній ділянці розміщено на даний час об`єкт громадської забудови (житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами), то така земельна ділянка, на думку позивача, має перейти у власність або у користування власнику житлового будинку. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.12.2018 цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови. Відповідно, житлова будівля є головною річчю, а земельна ділянка - річчю, яка призначена для обслуговування цієї будівлі. Враховуючи, що частина нежитлової будівлі була розташована за межами вже сформованої земельної ділянки, то сільська рада в будь-якому випадку не мала права передавати у власність частину земельної ділянки на якій розміщено зливну яму іншим особам (окрім власників нежитлової будівлі, що розташована за адресою [ADDRESS] . На обґрунтування принципу цілісності будівлі із земельною ділянкою послалася на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2016 у справі № 461/11761/13-ц, а також на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі №\~6-253цс16, згідно з якими, якщо органом місцевого самоврядування цей принцип порушується, земля повинна бути повернута назад, навіть якщо на неї видано державний акт. У листопаді 2015 року вона звернулась до Таранівської сільської ради з заявою про оформлення її права користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне їй нерухоме майно. Відповідно до рішення Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області ІІ сесії VII скликання № 36-VII від 27.11.2015, їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, під час розробки якого у вересні 2016 року їй стало відомо, що частка нежитлової будівлі (а саме зливна яма, що позначена № 2), яка є її власністю, знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,0477 га, що надана [PERSON] безоплатно у власність, має кадастровий номер 6321786001:01:001:0330 та розташована по [ADDRESS] . Рішення місцевої ради про надання земельної ділянки [PERSON] прийнято під час дії договору оренди земельної ділянки, укладеного з [PERSON] , тобто частка земельної ділянки, що перебувала в оренді, надана у власність іншій особі. Хоча факт наявності зливної ями у складі нежитлової будівлі, яка належала [PERSON] , Таранівській сільські раді був відомий ще на час розгляду справи Господарським судом за позовом [PERSON] у 2008 році, спірним рішенням затверджено проект землеустрою, у якому внесено неправдиві відомості, що земельна ділянка, яка надається [PERSON] , вільна від забудови. Вказане рішення перешкоджає їй, як власнику, користуватись майном, що знаходиться у її приватній власності. А [PERSON] використовує своє право власності на земельну ділянку саме на шкоду її правам та інтересам. У зв`язку з тим, що про прийняте Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області ХХVІІІ сесії VI скликання рішення № 418 VI від 26.06.2013 вона дізналась лише у вересні 2016 року з матеріалів проекту землеустрою, що виготовлялись на підставі рішення Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області ІІ сесії VІІ скликання № 36-VII від 27.11.2015, вважала, що нею не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Також, зазначила, що земельна ділянка площею 0,0230 га (кадастровий номер 6321786001:01:001:0178), на якій розміщена житлова будівля, що розташована за адресою: [ADDRESS] є сформованою невірно, оскільки, межі земельної ділянки на якій фактично розміщено житлову будівлю не відповідають межам земельної ділянки, які внесені до Державного земельного кадастру. А тому вважала за необхідне визнати недійсним кадастровий номер 6321786001:01:001:0178, який присвоєно земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та необхідно вилучити цей кадастровий номер з Державного земельного кадастру (том 1 а. с. 2-9, том 2 а. с. 104-114). 07.06.2018 відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, а 16.08.2018, 27.12.2018 - уточнені заяви, та в остаточній редакції зустрічні позовні вимоги виклав у наступній редакції: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, кадастровий номер\~6321786001:01:001:0330,\~площею 0,0477\~га, за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] засипати (знищити) об`єкт з назвою "зливна яма", що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6321786001:01:001:0330, площею 0,0477 га, за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначив, що у 2013 році він набув право власності на земельну ділянку площею 0,0477 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була передана йому безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд відповідно до рішення XXVIII сесії VІ скликання Таранівської сільської ради № 418-VІ від 26.06.2013 (п. 2). Пунктом 1 цього ж рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення йому у власність вказаної земельної ділянки, яка має кадастровий номер 6321786001:01:001:0330, дата державної реєстрації 23.07.2013 на підставі свідоцтва про право власності 6671781, виданого 23.07.2013. Належна йому земельна ділянка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,023 га, яка належить до земель комунальної власності Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. Ці відомості містяться також в пояснювальній записці з технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого оформлення права оренди [PERSON] , розробленої на підставі рішення II сесії VII скликання Таранівської сільської ради №36-VII від 27.11.2015 про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в оренду для будівництва і обслуговування будівель торгівлі за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності Таранівської сільської ради, загальною площею 0,0230 га по [ADDRESS] . Через неправомірні дії [PERSON] та членів її сім`ї він з 2017 року фактично позбавлений можливості використовувати належну йому земельну ділянку через створені йому перешкоди. З позовної заяви [PERSON] та додатків до позову він дізнався, що на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці в [ADDRESS] , розташований об`єкт з назвою "зливна яма", право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2015, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу у Харківській області Лещенко Л. В. (зареєстровано в реєстрі за № 2579). З договору купівлі-продажу від 12.11.2015 слідує, що [PERSON] продав, а [PERSON] прийняла у власність майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178. При цьому з п. 2 зазначеного договору вбачається, що на земельній ділянці, площею 0,0230 га, кадастровий номер 6321786001:01:001:0178, розташована нежитлова будівля, зазначена в плані літерою "А-2", загальною площею 269 кв. м (що є більшою на 39 кв. м за розмір земельної ділянки, який складає 230 кв. м), огорожа № 1, зливна яма № 2 та замощення № 3. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 47474210) вбачається, що 12.11.2015 за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: нежитлова будівля, зазначена в плані літерою "А-2", загальною площею 269 кв. м, огорожа № 1, зливна яма № 2 та замощення №\~3 (підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26080142 від 12.11.2015). Крім того, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що первинною підставою для реєстрації права власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , є рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2008 (справа №29/579-08), яким задоволено позов [PERSON] (колишньої господарки нежитлової будівлі за вищевказаною адресою) та визнано за фізичною особою - підприємцем [PERSON] право власності на нежитлову будівлю (перукарню) літ. "А-2", яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Під час первинної реєстрації права власності на ім`я фізичної особи - підприємця [PERSON] на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2008 до Реєстру прав власності на нерухоме майно 27.03.2009 реєстратором Комунального підприємства "Зміївське бюро технічної інвентаризації" було внесено інформацію тільки про нежитлову будівлю, загальною площею 269 кв. м. У подальшому в Реєстр прав власності на нерухоме майно 10.11.2009 комунальним підприємством "Зміївське бюро технічної інвентаризації" на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , помилково та безпідставно внесено в опис об`єкта додаткові об`єкти, які не зазначені в рішенні Господарського суду Харківської області, а саме: № 1 - огорожа, №\~2 - зливна яма, № 3 - замощення. Зазначене свідчить, що під час реєстрації права власності на підставі вказаного судового рішення реєстратором Комунального підприємства "Зміївське бюро технічної інвентаризації" допущена помилка в частині безпідставного внесення до Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єктів, на які право власності судовим рішенням не визнано, а саме: № 1 - огорожа, №\~2 - зливна яма, № 3 - замощення. Це підтверджено долученою до позовної заяви копією договору купівлі-продажу від 08.10.2012, що укладений між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] прийняв у власність нежитлову будівлю літ. "А-2", загальною площею 269,0 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178. Аналогічно, під час реєстрації [PERSON] права власності на підставі зазначеного договору купівлі-продажу \~ \~ \~ \~23.10.2012 (посвідчений державним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салига Н. А.) реєстратором Комунального підприємства "Зміївське бюро технічної інвентаризації" до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено інформацію тільки про нежитлову будівлю, загальною площею 269 кв. м. Більш того, як вбачається з долучених до позову документів, об`єкт з назвою "зливна яма" (№ 2), що має бути розташований на земельній ділянці, якою користується [PERSON] , розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 6321786001:01:001:0330, що належить йому на праві приватної власності, і право власності на цей об`єкт не визнано рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2008. Таким чином, виходячи із резолютивної частини вказаного рішення Господарського суду Харківської області право власності за колишньою власницею нежитлової будівлі (перукарні) [PERSON] визнано лише на нежитлову будівлю (перукарню), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Поряд із цим, відповідно до інвентаризаційної справи № 2830 на будинок [ADDRESS] , вбачається, що зливна яма знаходиться за межами земельної ділянки, що перебувала у користуванні колишньої власниці нежитлової будівлі (перукарні) [PERSON] , а нині позивача [PERSON] , та розташована на території земельної ділянки [ADDRESS] , що належить йому на праві приватної власності. При цьому об`єкт з назвою "зливна яма" (№ 2) не відповідає вимогам "Санітарних правил утримання територій населених місць", затверджених наказом Головного санітарного лікаря СРСР №\~4690-88 від 05.08.1988, що діяв на час її реєстрації. Оглянути цей об`єкт, що розташований на території його земельної ділянки, неможливо, оскільки [PERSON] розмістила на цьому об`єкті велику кількість піску та будівельних матеріалів. Зокрема, частиною 2.3. Наказу передбачено, що для збору рідких відходів передбачено наступні об`єкти: дворові помийниці, дворові уборні. Пунктом 2.3.1. Наказу передбачено, що (мовою оригіналу) "Для сбора жидких отходов в неканализованных домовладениях устраиваются дворовые помойницы, которые должны иметь водонепроницаемый выгреб и наземную часть с крышкой и решеткой для отделения твердых фракций. Для удобства очистки решетки передняя стенка помойницы должна быть съемной или открывающейся. При наличии уборных выгреб может быть общим". Таким чином, з матеріалів, що долучені до позовної заяви [PERSON] вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.11.2015 об`єкта нерухомого майна за [PERSON] було безпідставно зареєстровано право власності на інші об`єкти, окрім нежитлової будівлі, у тому числі № 1 - огорожа, № 2 - зливна яма (що розташована на іншій земельній ділянці), № 3 - замощення (підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26080142 від 12.11.2015 приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко\~Л. В.). З інформації, що надана Комунальним підприємством "Зміївське бюро технічної інвентаризації", слідує, що в [ADDRESS] в листопаді 2008 року було проведено інвентаризацію нежитлової будівлі, разом з якою проінвентаризовано споруди: огорожа літ. № 1, зливна яма літ. № 2, замощення літ. № 3, які розташовано за межами земельної ділянки, про що вказано в матеріалах інвентарної справи. При цьому інвентаризацію зливної ями проведено тільки надземної частини без проведення обмірів споруди та визначення її капітальності. Тобто документів на підтвердження того, що об`єкт з назвою "зливна яма" дійсно є зливною (вигрібною) ямою та об`єктом нерухомості не надано через їх відсутність. Щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6321786001:01:001:0178, на якій розміщена нежитлова будівля (перукарня), що належить [PERSON] на праві приватної власності, зазначено наступне. 29.05.2007 первісна власниця нежитлової будівлі (перукарні) [PERSON] уклала з Таранівською сільською радою договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0230 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178, строком на 10 років (договір зареєстровано 30.05.2007). На зазначеній земельній ділянці, площею 0,0230 га (що становить 230 кв. м), [PERSON] було самовільно побудовано нежитлову будівлю (перукарню), площею 269 кв. м, після чого у судовому порядку зареєстровано право власності на будівлю. У зв`язку зі зміною власника нежитлової будівлі рішенням LІІІ сесії VI скликання Таранівської сільської ради № 808-VІ від 25.05.2015 достроково припинено право користування [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178 за адресою [ADDRESS] , договір оренди цієї земельної ділянки розірвано. Про виготовлення ним технічної документації на земельну ділянку та встановлення меж [PERSON] була проінформована та повністю згодна, про що свідчить її підпис на Акті встановлення - погодження меж земельної ділянки, яка надавалась йому у власність, від 29.05.2012. З інформації Таранівської сільської ради Зміївського району вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178 на теперішній час не затверджена (не погоджена), договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178 з [PERSON] не укладався. Більш того, будівельно-технічна документація під час будівництва (облаштування) об`єкту з назвою "зливна яма" за адресою: [ADDRESS] не погоджувалась. Аналогічна інформація про відсутність погодження [PERSON] технічної документації на вказану земельну ділянку надійшла з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Таким чином, [PERSON] право на користування земельною ділянкою 6321786001:01:001:0178 на даний час не отримано, через що у неї відсутні правові підстави стверджувати про порушення її прав, у тому числі і ним, як власником суміжної земельної ділянки 6321786001:01:001:0330. Тоді як через безпідставне використання [PERSON] належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 6321786001:01:001:0330 шляхом розташування там зливної ями, завезення піску та будівельних матеріалів, тобто - створення йому перешкод, він позбавлений можливості користуватися земельною ділянкою на власний розсуд. На його усні претензії [PERSON] не реагує та відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою. З приводу самовільного зайняття земельної ділянки він неодноразово звертався до органів поліції, проте належних заходів не вжито, його права не відновлено. Варіантом вирішенням спірного питання є захист його прав та інтересів у судовому порядку шляхом усунення перешкод у користуванні ним земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6321786001:01:001:0330, шляхом зобов`язання [PERSON] знищити зливну яму шляхом засипання. Крім того, згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі - Тимчасове положення), затвердженим наказом № 7/5 від 07.02.2002, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за № 157/6445 (втратив чинність з 01.01.2013 на підставі Наказу Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012), який діяв на момент реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , у тому числі на об`єкти: № 1 - огорожа, № 2 - зливна яма, №\~3 - замощення, затверджено відповідний порядок реєстрації. Виходячи з тексту рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2008 були відсутні підстави для державної реєстрації права власності на зливну яму, як на об`єкт нерухомого майна що побудований самовільно на земельній ділянці, кадастровий номер 6321786001:01:001:0330, яка належить йому на праві приватної власності. З інформації Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області від 22.05.2018 та листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 18.05.2018 слідує, що погодження будівельно-технічної документації об`єктів за адресою: [ADDRESS] , не здійснювалось (том 1 а. с. 149-157, 180-192, том 2 а. с. 61-72). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.03.2018 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 30.04.2018. 23.03.2018 від представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Крайник К. О. до суду надійшло клопотання про продовження строку для надання письмових пояснень стосовно позовних вимог [PERSON] , який був встановлений ухвалою суду від 05.03.2018 у справі № 621/378/18 (том 1 а. с. 93, 96-97). 27.03.2018 відповідач [PERSON] до суду подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив відмовити у задоволені позову (том 1 а. с. 87-92). 28.03.2018 представник відповідача - голова Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області Юрченко Ю. В. подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначено, що право власності на зливну яму № 2 було зареєстровано протиправно, а рішення сільської ради щодо надання у власність [PERSON] земельної ділянки відповідають вимогам чинного законодавства (том 1 а. с. 100-104). 30.04.2018 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача - голови Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області Юрченко Ю. В. та представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Крайник К. О. 05.06.2018 від представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Крайник К. О. надійшли до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що згідно письмовою інформацією Відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за № 270/411-18 від 03.04.2018, земельна ділянка із кадастровим номером 6321786001:01:001:0330 була зареєстрована на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розроблений ФО-П [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 11.06.2013. Площа земельної ділянки 0,0477 га, [ADDRESS] . Через засоби електронного зв`язку мінюсту 03.07.2013 надійшла інформація щодо права власності на земельну ділянку [PERSON] 28.07.2016 було змінено цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Земельна ділянка з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178 була зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФО-П [PERSON] для будівництва будівель торгівлі (для будівництва перукарні). 30.05.2007 був укладений договір оренди між [PERSON] та Таранівською сільською радою строком на 10 років. 08.07.2015 було поновлено договір на земельну ділянку, строк дії договору 10 років з правом послідуючого викупу (інформація надійшла через засіб електронного зв`язку мінюсту). 10.09.2015 розірвано договір оренди земельної ділянки. Згідно картографічних матеріалів НКС земельні ділянки є суміжними, перетини та накладки - відсутні. Стосовно позовних вимог про вилучення із Державного земельного кадастру кадастрових номерів земельних ділянок Головне управління заперечує, у зв`язку із наступним. Так, у відповідності до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Частиною 5 статті 5 вищевказаного Закону передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (стаття 9 Закону) Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. У відповідності до вимог статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Таким чином, Законом України передбачено чітку підставу для скасування кадастрового номеру земельної ділянки, натомість юридичної дії стосовно "вилучення із Державного земельного кадастру кадастрового номеру земельної ділянки" вищезгаданим Законом не передбачено. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] стосовно вилучення із Державного земельного кадастру кадастрових номерів земельних ділянок є такими, що не відповідають чинному земельному законодавству, у зв`язку із чим Головне управління заперечує стосовно їх задоволення (том 1 а. с. 134-136, 168-169). 05.06.2018 позивач [PERSON] надала суду відповідь на відзив Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, в якій заперечувала проти відзиву з підстав, які, в цілому, викладені у позовній заяві (том 1 а. с. 142-147). 07.06.2018 відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, треті особи: Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. 07.06.2018 відповідач [PERSON] подав клопотання про витребування доказів. 07.06.2018 за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання. 03.08.2018, 25.09.2018, 25.09.2018, 14.11.2018, 14.11.2018, 24.12.2018, 24.12.2018, 14.02.2019, 28.03.2019 представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Крайник К. О. подав заяву про розгляд справи без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (том 1 а. с. 174-176, том 2 а. с. 2, 16-17, 38-39, 52, 56-57, 78, 88-89, 91, 100-102). 16.08.2018 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала клопотання про витребування доказів. 16.08.2018, 22.08.2018, 15.11.2018 Таранівський сільський голова Юрченко Ю. В. подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області (том 1 а. с. 215, том 2 а. с. 1, 41, 53). 16.08.2018 відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, треті особи: Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. 16.08.2018 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до спільного розгляду з первісною позовною заявою та відкладено підготовче засідання. 30.08.2018 представник позивача за первісною позовною заявою [PERSON] подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву. В якому зазначила, що вона та позивач [PERSON] з позовною заявою [PERSON] не згодні, вважали її безпідставною, необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, просила відмовити [PERSON] в задоволені його позовних вимог (том 2 а. с. 4-9). 27.09.2018 задоволено клопотання представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про витребування доказів та відкладено підготовче засідання. 15.11.2018 \~відмовлено у задоволенні клопотання позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи. За клопотанням представників сторін відкладено підготовче засідання. 27.12.2018 від відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову. 28.12.2018 за клопотанням представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] . відкладено підготовче засідання. 15.02.2019 в зв`язку з перебуванням судді у відрядженні підготовче засідання відкладено. 29.03.2019 позивач (відповідач за зустрічним позовом) - [PERSON] подала заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, в якій сформулювала позовні вимоги в остаточній редакції. 29.03.2019 за клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] . відкладено підготовче засідання. 06.05.2019 від відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] надійшов до суду відзив на заяву [PERSON] від 29.03.2019, у якому викладені доводи щодо безпідставності вимог позову (т. 2 а. с. 133-135). 13.05.2019 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду клопотання про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи. 14.05.2019 за клопотанням представника позивача за первісним позовом [PERSON] відкладено підготовче засідання. 25.06.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи. 25.06.2019 за клопотанням представника позивача за первісним позовом [PERSON] відкладено підготовче засідання. 10.07.2019 від позивача [PERSON] надійшла апеляційна скарга на ухвалу Зміївського районного суду від 25.06.2019. Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 17.07.2019 цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] повернуто до суду першої інстанції для виконання судом вимог, передбачених п. 15.11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.09.2019 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2019 про відмову у задоволенні клопотання про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи повернуто заявнику. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 01.10.2019 розпочато розгляд справи по суті, в зв`язку зі закінченням робочого часу в судовому засіданні оголошено перерву. 06.11.2019 за клопотанням представника позивача за первісним позовом [PERSON] відкладено судовий розгляд. 03.12.2019 розгляд справи по суті закінчено. Під час судового розгляду представник позивача за первісним позовом адвокат Сергієнко С. М. підтримала позовні вимоги, викладені в остаточній редакції, у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, просила позов задовольнити, в зустрічному позові просила відмовити. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) адвокат Гетьман\~О.\~М., просила відмовити у первісному позові, підтримала зустрічні позовні вимоги, викладені в остаточній редакції, у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, просила зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача (третьої особи за зустрічним позовом) [PERSON] просила відмовити у позові [PERSON] , наполягала на правомірності рішень сільської ради щодо надання земельної ділянки у власність [PERSON] . Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані учасниками процесу заяви по суті справи, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року) (далі ЦПК України) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи характер спірних правовідносин, а також повідомлені учасниками справи відомості щодо значення справи для сторін, судовий розгляд справи по суті проведено у порядку загального позовного провадження. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі відомостей, наведених заявах по суті справи, повідомлених у поясненнях представника позивача під час судового розгляду, а також відомостей, наявних у письмових доказах, встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~На підставі рішень Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 18.05.2006 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва перукарні за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі с. Таранівка Таранівської сільської ради та від 21.09.2006 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , останній надано в оренду земельну ділянку площею 0,0230 га, в тому числі 0,0230 га - забудовані землі із земель запасу громадської та житлової забудови [ADDRESS] для будівництва перукарні терміном 10 років з правом послідуючого викупу. (том 1 а. с. 43, 47, 54-57). \~ \~ \~ \~На виконання вказаних рішень сільської ради виготовлено відповідну землевпорядну документацію та 29.05.2017 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, кадастровий номер 6321786001:01:001:0178 (том 1 а. с. 40-46, 49-51, 54-55). Відповідно до робочого проекту, виготовленого Зміївським районним комунальним підприємством містобудування та архітектури у 2006 році [PERSON] [ADDRESS] Перукарню по [ADDRESS] (том 2 а. с. 10-14). За відомостями, повідомленими у листі КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" №\~1649 від 15.05.2018, згідно архівних матеріалів КП "Зміївське БТІ", в листопаді 2008 року на підставі замовлення [PERSON] було проведено інвентаризацію нежитлової будівлі в [ADDRESS] . Разом з нежитловою будівлею проінвентаризовано споруди: огорожа літ. № 1, зливна яма літ. № 2, замощення літ. № 3, які розташовані за межами земельної ділянки, про що було вказано в матеріалах інвентарної справи. В БТІ відсутня інформація про прийняття в експлуатацію нежитлової будівлі та вище вказаних споруд. Відповідна документація про прийняття в експлуатацію нежитлової будівлі а також огорожі № 1, зливної ями № 2 та замощення № 3 замовником не надавалась. Право власності на нежитлову будівлю було визнано рішенням Господарського суду Харківської області, Справа № 29/579-08 від 11.12.2008 та ухвалою від 12.01.2009, Справа №\~29/579-08, на підставі чого було проведено реєстрацію нежитлової будівлі. Згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 № 127 (Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773), далі "інструкція", яка була чинна на дату інвентаризації, пункт 2: до об`єктів, які підлягають технічній інвентаризації належать і господарські споруди всіх форм власності. Інвентаризацію зливної ями проведено тільки надземної частини з прив`язкою на місцевості. Провести обміри споруди нижче рівня землі та визначити її капітальність в БТІ немає технічної можливості. Згідно п. 3.1 "інструкції" (Загальні вимоги): Технічна інвентаризація проводиться незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самовільно. Відсутність документації не є підставою для відмови в проведенні інвентаризації. При відсутності проектної та технічної документації на споруди, їх назва вказується зі слів замовника за призначенням Інвентаризацію нежитлової будівлі та споруд було проведено без працівників сільської ради. Згідно п. 3.1 "інструкції: Роботи з інвентаризації повинні здійснюватись за обов`язковою участю власника будинку, присутність інших структур, в тому числі представників сільської ради інструкцією не передбачена (том 1 а. с. 199). У листі Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 15.05.2018 зазначено, що нежитлова будівля по [ADDRESS] станом на 17.05.2018 в експлуатацію не введена; заява про укладення Договору про внесок забудовником коштів у створення та розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села не надходила; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6321786001:01:001:0178 рішенням сільської ради станом на 17.05.2018 не затверджена; договір оренди земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6321786001:01:001:0178 з Таранівською сільською радою та [PERSON] не укладено; заяв щодо будівництва, обстеження об`єкта під назвою "зливна яма" чи/або погодження будівель-технічної документації представниками сільської ради не здійснювалось; режим роботи торгівельного об`єкта виконавчим комітетом Таранівської сільської ради не погоджувався (том 1 а. с. 200). Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2008 у справі № 29/579-08 за позовом ФО-П [PERSON] до Таранівської сільської ради суд визнав за фізичною особою - підприємцем [PERSON] право власності на нежитлову будівлю (перукарню) літ. "А", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1 а. с. 58-59). З інвентаризаційної справи № 2830 на будинок [ADDRESS] (том 1 а. с. 60-74, додаток до справи № 1), реєстраційної справи № 774253563217 на нежитлову будівлю по [ADDRESS] (додаток до справи № 2), копій Витягів про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~(том\~1\~а.\~с.\~37,\~209-211),\~копії технічного\~паспорта (том\~1\~а.\~с.\~38,\~39)\~вбачається, що на підставі зазначеного вище судового рішення 10.11.2019 здійснена державна реєстрація права власності ФО-П [PERSON] на нежитлову будівлю А-2, огорожу №\~1, зливну яму №\~2, замощення №\~3. В подальшому, 08.10.2012 відбулася державна реєстрація права власності на зазначене нерухоме майно за [PERSON] , а 12.11.2015 - за [PERSON] . При цьому, інвентаризаційна справа містить відомості про розташування зливної ями №\~2 поза межами земельної ділянки по [ADDRESS] . 25.05.2015 Таранівською сільською радою прийнято рішення № 808-УІ від 25.05.2015 про припинення права [PERSON] на користування земельною ділянкою, кадастровий номер 6321786001:01:001:0178, загальною площею 0,0230, наданою в оренду для будівництва перукарні, яка розташована в [ADDRESS] (том 1 а. с. 52), а також укладено угоду "Про припинення договору оренди земельної ділянки" між [PERSON] та Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області (том 1 а. с. 53). З листа Управління з контролю за використання та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 18.05.2018 вбачається, що технічна документація на земельну ділянку з кадастровим номером 6321786001:01:001:0178 на ім`я [PERSON] не розроблялась та не затверджувалась, стосовно надання інформації щодо погодження будівельно-технічної документації на об`єкт "зливна яма" на земельній ділянці з кадастровим номером 6321786001:01:001:0330 рекомендовано звернутись до відповідного державного органу, який здійснює контроль за дотриманням законодавства України у будівельній галузі (том 1 а. с. 201). У листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 22.05.2018 повідомляється про відсутність в Департаменті інформації щодо погодження будівельно-технічної документації по об`єкту за адресою: [ADDRESS] (том 1 а. с. 202). З листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ДС України від 18.05.2018 вбачається, що фахівцями Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області будівельно-технічна документація з приводу погодження будівництва "зливної ями" в [ADDRESS] , не розглядалась (том 1 а. с. 203). \~ \~ \~ \~За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з листа Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 622/02-19 від 22.06.2018 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер: 632786001:01:001:0178, загальною площею 230 кв. м, форма власності: комунальна; розмір частки: 1/1; власник: Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області (с. Таранівка, вул. Харківська, 41, Зміївський район, Харківська область, 63450), код ЄДРПОУ 04397595, земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення по КВЦПЗ-03.07 - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (том 2 а. с. 73-74, 137, 139) \~ \~ \~ \~У листі Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 365/02-19 від 20.03.2019 міститься наступна інформація: заява на укладення договору оренди земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 6321786001:01:001:0178 [PERSON] не подавала; договір оренди земельної ділянки яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6321786001:01:001:0178 [PERSON] з Таранівською сільською радою не укладено; плата за користування земельної ділянки від [PERSON] не надходить; надати документи, що підтверджують право користування земельною ділянкою [PERSON] не може, вони не оформлені; договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не укладався; нежитлова будівля по [ADDRESS] в експлуатацію введена, але, як житлова будівля, що видно із наданих громадянкою документів (том 2 а. с. 136). З листа-попередження Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області на адресу позивача [PERSON] вбачається: ФОП [PERSON] , 09 квітня 2017 року було відкрито торгівельну точку - магазин продовольчих товарів, яка розташована по [ADDRESS] , без дозвільної документації: не погоджено режим роботи магазину, відсутність договору оренди. Рішенням 2-ої сесії VII скликання № 36 від 27.11.2015 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, але договір оренди на право користування земельною ділянкою комунальної власності Таранівської сільської ради нею не укладено по теперішній час, земельна ділянка використовується в комерційних цілях. Нею порушено Земельний Кодекс України ст. ст. 125, 126, 206 Цивільний кодекс України, Закон України "Про оренду землі", ст. 12 Закону України "Про охорону земель". В разі не пред`явлення технічної документації із землеустрою на розгляд чергової сесії, яка відбудеться 27.04.2017 сільська рада змушена повідомити виконавчі органи у сприянні щодо усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави (том 2 а. с. 138). \~ \~ \~ \~ [PERSON] набула право власності на об`єкт нерухомого майна, до складу якого входить спірна зливна яма №\~2, на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2579 (том 1 а. с. 36). Отже, незважаючи на відсутність погодженої будівельно-технічної документації та земельно-впорядної документації, за договором купівлі-продажу до [PERSON] перейшло право власності на об`єкт нерухомості в тому обсязі, який існував для попередніх власників, а саме: нежитлова будівля А-2, огорожа №\~1, зливна яма №\~2, замощення №\~3 за адресою: [ADDRESS] , при тому, що зливна яма №\~2 розташована за межами земельною ділянки, сформованої за вказаною адресою, а фактично розташована на земельній ділянці [ADDRESS] . А згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №\~145812404 від 19.01.2018 та копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок з вбудованими торгівельними приміщеннями [ADDRESS] , [PERSON] є власником жтлового будинку з надвірними будівлями за цією адресою (том 2 а. с. 115-119). \~ \~ \~ \~Разом з тим, рішенням Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області XXVIII сесії\~ VI скликання\~ від 26.06.2013 №\~418-VI затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] на території [ADDRESS] сільської ради Зміївського району Харківської області. Передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд загальною площею 0,0477 га, кадастровий номер 6321786001:01:001:0330, яка розташована по [ADDRESS] . Дозволити [PERSON] виготовити свідоцтво про право власності на земельну ділянку (том 1 а. с. 10, 194-196). При цьому, землевпорядна документація на земельну ділянку, що надана у власність [PERSON] не містить даних про наявність на цій земельній ділянці зливної ями (том 1 а. с. 10- 33, 197, 198). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Положеннями статей 181, 182 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За вимогами статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно статті 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Статтею 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до статті 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно статей 386, 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник майна має право на захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтями 655, 657 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно частин 1, 2 статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Положеннями статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до положень частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Частиною 1 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Позивач за первісним позовом [PERSON] надала належні та допустимі докази, якими підтверджується набуття нею на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2015 нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , яка складається з нежитлової будівлі (літ. А-2), площею 269\~кв.\~м, огорожі (№ 1), зливної ями (№\~2), замощення (№ 3). Щодо набуття права власності на нерухоме майно, до складу якого входить і спірна зливна яма, як для [PERSON] , так і для попередніх власників, діє передбачена статтею 328 ЦК України презумпція правомірності, оскільки інше прямо не випливає із закону, незаконність набуття права власності не встановлена судом. Станом на час прийняття Таранівської сільською радою спірного рішення та видачі [PERSON] спірного свідоцтва про право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] , ця земельна ділянка не була вільною від забудов, оскільки на ній вже фактично знаходилася зливна яма, право власності на яку було зареєстровано у встановленому законом порядку за іншою особою, про що Таранівській сільській раді було достовірно відомо. Отже, спірне рішення Таранівської сільської ради прийняте з порушенням вимог статті 116 ЗК України, за змістом якої за рішенням органів місцевого самоврядування у власність можуть передаватися лише вільні земельні ділянки. Тобто питання щодо звільнення земельної ділянки від зливної ями мало бути вирішено Таранівською сільською радою з [PERSON] до прийняття рішення про надання земельної ділянки, на якій вона розташована, у власність [PERSON] . Саме в результаті прийняття сільською радою спірного рішення всупереч вимогам ЗК України і виникли обставини, за яких складова частина нежитлової будівлі залишилася у власності однієї особи, а земельна ділянка, на якій вона розташована, опинилася у власності іншої особи, що обумовило і виникнення спору між сторонами, на існування якого вказують і відомості щодо звернення до правоохоронних органів (том 1 а. с. 140, 204-207). Доводи відповідачів за первісним позовом про те, що межі земельної ділянки [PERSON] були погоджені користувачем суміжної земельної ділянки [PERSON] не мають значення для вирішення справи, оскільки питання щодо звільнення земельної ділянки від "зливної ями" не були при цьому вирішені. Оскільки Таранівською сільською радою та [PERSON] заперечуються права [PERSON] як власника нерухомого майна та створюються перешкоди у здійсненні права власності, права останньої підлягають судовому захисту шляхом визнання недійсним рішення Таранівської сільської ради від 26.06.2013 №\~418-VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення у власність [PERSON] " та свідоцтва про право власності від 23.07.2013 №\~6671781 на земельну ділянку, що належить [PERSON] , та вилучення з Державного земельного кадастру\~ кадастрового номеру щодо цієї земельної ділянки. Відсутні підстави для виключення з Державного земельного кадастру\~ кадастрового номеру щодо земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , оскільки зазначеними вище положеннями ЗК України та Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що у разі зміни меж земельної ділянки відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без зміни кадастрового номеру. Тому в цій частині позову [PERSON] належить відмовити. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту права власності [PERSON] відповідно до обраного нею способу захисту, зустрічна позовна заява [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, шляхом зобов`язання [PERSON] засипати (знищити) об`єкт з назвою "зливна яма", - задоволенню не підлягає. Відповідно до правил статті 141 ЦПК України з Таранівської сільської ради та [PERSON] належить стягнути в рівних частках на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial