Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 9 122,28 гривень. \~\~\~\~ В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] 31.03.2015 р. звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки та наданням статусу безробітного. За результатами опрацювання даних було встановлено, що відповідач зареєстрований як ФОП з 08.09.2004 р., діяльність якого припинена 04.07.2018 р., тобто в період перебування на обліку в центрі зайнятості. Директором Харківського міського центру зайнятості від 03.08.2018 року виданий Наказ №691 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]С.» в сумі 9122,28 гривень за період з 07.04.2015 року по 01.01.2016 року. Позивачем був направлений до відповідача лист\~претензія від 06.08.2018 року з пропозицією добровільного повернення коштів, але досі відповідач їх не повернув. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що 07.04.2015 р. він звернувся до державної служби зайнятості, де був зареєстрований та йому було надано статус безробітного. Своєю заявою про надання статусу безробітного він підтвердив, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак зазначає, що ще у 2007 році він подав документи на припинення ФОП та повністю був впевнений, що ФОП було припинено, однак внаслідок своєї юридичної необізнаності не закінчив процедуру припинення ФОП. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. \~Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 31.03.2015 р. звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у зв'язку із чим була відкрита персональна картка № 203915033100043, останньому було надано статус безробітного. За результатами опрацювання даних було встановлено, що відповідач зареєстрований як ФОП з 08.09.2004 р., діяльність якого припинена 04.07.2018 р., хоча при зверненні про отримання статусу безробітного зазначив, що не зареєстрований як ФОП (а.с. 10). Згідно п. 2\~ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"\~(в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до вимог Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - центри зайнятості), у разі, коли: подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої\~статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником відповідного центру зайнятості. Відповідно до п. б ч. 3\~ст. 1 вказаного Закону України\~в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до\~Закону України "Про особисте селянське господарство". Згідно\~ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення"\~безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Зокрема, Фізична особа - підприємець не може бути визнана безробітним, оскільки відповідно до п. б ч. 3\~ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення"\~віднесена до категорії зайнятого населення. Таким чином, відповідач в порушення ч. 2, 3\~ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття"\~під час призначення та отримання допомоги по безробіттю, своєчасно не повідомив Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати вказаної допомоги, а саме про те, що він є суб'єктом підприємницької діяльності, у зв'язку із чим не може бути визнаний як безробітний. Відповідно до абз. 1 ч. 3\~ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"\~сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі виявлених порушень з боку [PERSON], директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]С.» № 691 від 03.08.2018 р., в якому передбачено вжиття заходів по поверненню коштів у сумі 9122,28 грн., виплачених як допомога по безробіттю за період з 07.04.2015 року по 01.01.2016 року. Позивачем також був направлений на адресу відповідача лист\~претензія від 06.08.2018 року з пропозицією добровільного повернення коштів. Однак до теперішнього часу відповідач добровільно кошти не повернув. В своєму відзиві на позов відповідач також просить суд застосувати наслідки пропуску строків позовної давності, в обґрунтування яких зазначив, що позивач звернувся до суду із позовом лише 19.10.2018 р., а період заборгованості зазначив з 07.04.2015 р. по 01.01.2016 р. Крім того, позивачем не надано доказів поважності пропущення строків позовної давності. \~Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 256 ЦК Укракїни\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ч.\~1\~ 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що проведеною перевіркою обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №56 ФОП від 02.08.2018 р. встановлено, що [PERSON] зареєстрований як ФОП з 08.09.2004 р., запис щодо його реєстрації як ФОП в базі ЄІАС був відсутній так як дані завантажились після зняття з обліку 04.07.2018 р.( л.д. 9) Крім того, факт реєстрації [PERSON] як ФОП з 08.09.2004 р. по 04.07.2018 р. підтверджується даними з Єдиного державного реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.(л.д.11) Судом встановлено, що позивач довідався або\~міг довідатись\~про порушення\~свого права після складання акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №56 ФОП тобто 02.08.2018 р. , тобто перебіг строку позовної давності починається з 02.08.2018 р. Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду 19.10.2018 р., тобто в межах позовної давності. \~\~\~\~ Наведені докази вказують на обґрунтованість заявленого позову і про можливість його задоволення. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved