Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій вказала, що 25.10.1997р. укладався шлюб між нею та відповідачем, свідоцтво про укладення шлюбу видане Підвисочанською сільською радою Борівського району Харківської області серія [NUMBER] від 25.10.1997 р. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 25.04.2003 р. шлюб між сторонами розірвано, свідоцтво про розірвання шлюбу видане Краснокутським відділом реєстрації актів громадянського стану серія [NUMBER] від 25.04.2003 р. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26.06.2003 р. стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку, починаючи з 03.06.2006 р. Позивач зазначила, що в з`язку з тим, що відповідач фактично не сплачував аліменти, утворилася значна заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданої відділом ДВС Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області заборгованість відповідача станом на грудень 2015 р. складає 38 362 грн. 51 коп. Вказаний розрахунок зроблено з 20.10.2009 р. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.12.2015 р. припинено стягнення аліментів з відповідача. Крім того позивач стверджує, що на теперішній час існує необхідність стягнути заборгованість, що утворилась з вини відповідача. Розмір пені, яку відповідач повинен сплатити за прострочку сплати аліментів за підрахунками позивача складає 10 986 грн. 32 коп. Вищезазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом, в якому вона просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 38 362 грн. 51 коп. та пеню, яка за підрахунками позивача складає 10 986 грн. 32 коп. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 551, 20 грн. В судовому засіданні позивач та її представник (за довіреністю) [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник (за довіреністю) [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначивши, що за період з 2009 р. по 2014 р. з відповідача утримувалися аліменти на користь позивача, а саме з орендної плати за земельний пай, а також в рахунок сплати аліментів допомагав добудовувати будинок, де на той час проживали діти, купляв для їхнього користування меблі та інше. Крім того, відповідач стверджує, що діти з квітня 2014 р. проживають разом з ним та повністю перебувають на його утриманні. Позивач, як мати, взагалі не приймає ніякої участі у їх вихованні, тим паче їх утриманні. Діти потребують багато уваги та витрат, які повністю б задовольняли їхні потреби. Відповідач витрачає кошти на придбання їм одягу, взуття і т.д., на відміну від матері дітей - позивача, яка зовсім навіть не цікавиться ними. Відповідач вказав, що не в змозі сплатити позивачу суми вказані в позовній заяві, так як всі його зароблені кошти йдуть на утримання синів. Свідок [PERSON], [INFO], який являється сином позивача та відповідача, в присутності своїх законних представників в судовому засіданні пояснив, що з квітня 2014 року проживає та перебуває разом зі своїм меншим братом на утриманні відповідача [PERSON] - їхнього батька та [PERSON] (представника відповідача за довіреністю) їхньої бабусі. Мати - позивач по справі [PERSON], зовсім не цікавиться ним та братом, вони не спілкуються, матеріальної допомоги вона не надає. Крім того, зазначив, що за час проживання з мамою та вітчимом [PERSON], батько купував їм з братом меблі в будинок, де вони на той час проживали, а також йому відомо, що батько приїздив до них та допомагав добудовувати будинок. Свідок розуміє, що в разі сплати батьком заборгованості на користь матері, їм з братом значно погіршає в матеріальному плані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є колишнім чоловіком позивачки та йому відомо, що відповідач не регулярно, але в силу своїх матеріальних можливостей сплачував аліменти позивачу. На той час, коли діти проживали разом з ним та з нею, відповідач всіляко допомагав їй. В 2011 р. допомагав будувати будинок, оцінивши зазначену допомогу в три тисячі гривень та вважаючи, що ця сума буде зарахована, як сплата заборгованості по аліментах, про що на той час він, як господар будинку та відповідач укладали договір в присутності позивача. Крім того, пояснив, що в квітні 2014 року, коли позивач вже не жила з ним, а проживала в м. Ізюм з дітьми, вона їх вигнала з дому та він їх забирав з вокзалу в м. Ізюм. З того часу діти повністю знаходяться на утриманні їхнього батька - відповідача [PERSON] Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 25.04.2003 року (а.с.6), від даного шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с 54-55). З відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти, в результаті несплати яких виникла заборгованість. Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.12.2015 р. стягнення аліментів з [PERSON] припинено, вказане рішення набрало законної сили 13.01.2016 р. (а.с.8) Державним виконавцем ВДВС Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області при примусовому виконанні виконавчого листа 2-585 виданого 26.06.2003 р. Краснокутським райсудом Харківської області про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1\\3 частини, зроблено розрахунок заборгованості по стягненню аліментів, згідно якого станом на 01.04.2016 р. сума заборгованості складає 40981,51 грн. (а.с.10) Заборгованість по сплаті аліментів виникла при примусовому виконанні рішення по стягненню аліментів з відповідача та повинна стягуватись державним виконавцем в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», тому наявність заборгованості не потребує ухвалення судом рішення про її стягнення і це не передбачено законом, а тому в цій частині позову суд вважає за необхідне позивачу відмови. На підставі ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Крім того, згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме п.п.7.21, 7.22 «Державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. Відповідно до розрахунку пені, розрахованого позивачем, загальна сума пені, яка потребує стягнення з відповідача складає 10 986 грн. 32 коп. (а.с.11-12) Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за умов, передбачених ст.197 СК України - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Згідно ч.2 ст.197 СК України суд може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з обставиною, що має істотне значення. У зв'язку з вищезазначеним суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача неустойки. Відмовляючи у задоволенні позову, суд звертає увагу на те, що діти проживають разом з відповідачем та повністю знаходяться на його утриманні, тому визнає цей факт, як обставину, що має істотне значення. Крім того, суд ураховує матеріальний та сімейний стан відповідача, який не одружений виховує та утримує двох неповнолітніх дітей. На думку суду, таке рішення буде відповідати насамперед інтересам дітей, оскільки позивач тривалий час зовсім не виконувала свій обов'язок, як матері. Стягнення пені, яка виникла в результаті заборгованості за сплату аліментів на її користь, свідчитиме про те, що з відповідача стягнуто зазначені позивачем суми не на утримання дітей, а на її утримання, яка зовсім не переймається матеріальним забезпеченням своїх дітей, а матеріальні можливості відповідача для утримання неповнолітніх дітей, які навчаються в учбових закладах, значно зменшаться. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються матеріалами справи: копією паспорту та картки фізичної особи - платника податків позивача (а.с.3-4), копією свідоцтва про кладення шлюбу між позивачем та відповідачем (а.с.5), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем (а.с.6), копією свідоцтва про укладення шлюбу між позивачем та [PERSON] (а.с.7), копією журналу - обліку використаних коштів на утримання дітей з 2014 р. по минулий час 2016 року, який вела представник відповідача [PERSON] (а.с.44-47), довідкою виданою ТОВ «СК Восток» с.Бугаївка Ізюмського району Харківської області щодо утримання з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів з орендної плати за земельний пай за період з 2009 р. по 2014 р. (а.с.48), копією розписки [PERSON] від 21.08.2009 р. щодо одержання від [PERSON] аліментів в сумі 1000 грн. (а.с.49), копіями товарних чеків на придбання меблів (а.с.50-51), копією договору від 05.07.2011 р., згідно умов якого заробіток в розмірі 3000 грн. буде зарахований за сплату заборгованості по аліментах з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.53). Питання щодо стягнення судових витрат вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed