Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на його користь 16386,48 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.09.2016 року по 28.04.2017 року, та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 19961,16 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. 11.07.2017 року позивач збільшив позовні вимоги просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку з 19.07.2016 року по 08.06.2017 року в сумі 18372,72 грн., компенсацію за затримку заробітної плати в сумі 19961,16 грн. Просить позов задоволити. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надіслала клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Франківського районного суду м.Льовав від 30.12.2016 року № 465/2189/16-ц вирішено стягнути з ТзОВ "Львівські автобусні заводи" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.06.2013 року по 18.07.2016 року в розмірі 62980,36 грн. По даній справі на підставі виконавчого листа № 465/2189/16-ц від 20.03.2017 року, що видав суд , відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження ВП №53614910. Однак, рішення суду не виконано по даний час. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак,відповідач в судове засідання не з'явився, не подав заперечень на позов та доказів на його спростування. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно- правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття "заробітна плата". Згідно з ст. 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство має сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Норми тривалості робочого часу згідно листів Міністерства соціальної політики УКраїни від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 на 2016 рік, від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 на 2017 рік. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи згідно порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, період розрахунку-останні два повних робочих місяці, тобто травень-червень 2013 року, середньомісячна заробітна плата складає: 1577,76 грн (травень 2013 року),+1484,34 грн (червень 2013 року): 19 робочих днів (травень 2013 року)+18 робочих днів (червень 2013 року)=82,76 грн. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв.постановою КМУ від 8.02.1995 року №100. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 19.07.2016 року по 30.04.2017 року становить 16386,48 грн. ( 82,76 грн.*198 дня).Загальний розмір середнього заробітку за весь затримки розрахунку за період з 19.07.2016 року по 08.06.2017 року становить 18372,72 грн. ( 16386,48+1986,24 грн.). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідне роз'яснення надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України. Як вбачається з постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ N 13 від 24.12.99 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня ,після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України ,висловленою в постанові від 20.11.2013р. у справі №6-114цс13. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в сумі 5 00,00 грн.,враховуючи наступне. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. За наведених обставин, суд вважає, що позов підставний та підлягає часткового задоволенню та до стягнення підлягає 18372,72 грн. - середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до заявлених позовних вимог, 19961,16 грн.- компенсації за затримку виплати заробітної плати, моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., з врахуванням положень ст.237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, вимог розумності та справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1762,00 гривень.

Outcome: approved