Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області про звільнення майна з-під арешту посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HAG5AN55720045 року [PERSON] 03.04.2008 року отримав кредит у розмірі 14880,83 дол. США В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 27.07.2006 року уклали договір застави рухомого майна Згідно з договором застави відповідач, надав в заставу автомобіль SMA, модель: 7151, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року № 2-1985/2011 було вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № № HAG5AN55720045 від 03-04-2008 року в розмірі 14880,83 дол. США - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки SMA, модель: 7151, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням позивачеві всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 13.08.2014 року відділом державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області було оголошено в розшук заставне майно банку, а саме автомобіль марки SMA, модель: 7151, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Розшук оголошений на підставі постанови ВП № 43521408 від 13.08.2014р. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло, як зазначено вище, - 03.04.2008 року, а постанова про накладення розшуку, була винесена 13.08.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом було надана об'ява в газету "Слобідський край" про виклик [PERSON] в судове засідання для участі у розгляді справи. Але відповідач до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються не надав. Представник ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області в судове засідання не з'явився, згідно надісланої заяви відповідач просив суд слухати справи без представника ВДВС за наявними в справі документами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно надісланої заяви Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить розглядати справу за відсутності їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що HAG5AN55720045 року [PERSON] 03.04.2008 року отримав кредит у розмірі 14880,83 дол. США В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 27.07.2006 року уклали договір застави рухомого майна Згідно з договором застави відповідач, надав в заставу автомобіль SMA, модель: 7151, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року № 2-1985/2011 було вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № № HAG5AN55720045 від 03-04-2008 року в розмірі 14880,83 дол. США - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки SMA, модель: 7151, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням позивачеві всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 13.08.2014 року відділом державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області було оголошено в розшук заставне майно банку, а саме автомобіль марки SMA, модель: 7151, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Розшук оголошений на підставі постанови ВП № 43521408 від 13.08.2014р. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приват Банк» виникло, як зазначено вище, - 03.04.2008 року, а постанова про накладення розшуку, була винесена 13.08.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Згідно ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України "Про заставу" у разу невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти,відшкодування збитків,завданих простроченою виконання (а у випадках,передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні відшкодування витрати за утримання заставного майна,а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до частини першої,другої, п'ятої ст. 52 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення а майно боржника полягає в його арешті,вилученні та примусової реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривні та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача,стягнення звертається також на належне боржнику інше майно,за винятком майна,на яке із законом не може бути накладено стягнення. Згідно до ст. 54 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями,державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі,та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставне майно. Положеннями ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право особи,яка вважає,що майно,на яке накладено арешт,належить їй, а не боржникові,звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішення суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна,арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня,коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином,оскільки право застави у позивача виникло 03.04.2008 року, згідно договору застави, а постанова винесена ВДВС Нововодолазького РУЮ харківської області 13.08.2014 року, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved