Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

В червні 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), у якому зазначив, що 25.03.2010 відповідач стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами банківських послуг, відповідно до яких отримала кредитну картку «Універсальна». 20.06.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну карту «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач умов договору належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 23.03.2017 утворилася заборгованість у розмірі 16876,47 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредитом - 3883,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5003,13 грн., заборгованості по пені 6709,55 грн., а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 779,83 грн. - штрафу (процентна складова), просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25.03.2010 року відповідач стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна» (а.с. 8). 20.06.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну карту «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна Gold», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Підписавши заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку відповідач погодилась, що останні складають між сторонами Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як вбачається з наявних матеріалів справи [PERSON] не виконала взяті на себе кредитні зобов'язання й не погашала в повному обсязі кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 23.03.2017 утворилась заборгованість у розмірі 16876,47 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредитом - 3883,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5003,13 грн., заборгованості по пені 6709,55 грн., а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 779,83 грн. - штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені у розмірі 6709,55 грн. та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 779,83 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. (справа №6-2003цс15), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом - 3883,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5003,13 грн., заборгованості про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 779,83 грн. підлягають задоволенню, а вимога про стягнення пені 6709,55 грн. не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 874 грн. 36 коп. (1600,00 грн. х 7016,31 грн. / 12839,19 грн.).

Outcome: partial