Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом, в якому зазначають, що є співвласниками житлового будинку та земельних ділянок по [ADDRESS] як спадкоємці після смерті матері [PERSON] При цьому [PERSON] має право власності на 4/10 частин , [PERSON] на 1/10 частину, [PERSON] на 1/10 частину зазначеного житлового будинку. У відповідача залишилось право на 4/10 частин будинку, як спадкоємця, який до цього часу своє право не оформив. Однак фактично даним будинком користується лише відповідач, не допускаючи позивачів до нього. Відповідач закрив ворота та вхідні двері до будинку і господарських споруд своїми замками. Вирішити з ним питання користування, володіння та розпорядження своїми частками у спільному домоволодінні позивачі не можуть. Просять зобов"язати [PERSON] не чинити їм перешкод в користування власністю, надавши вільний доступ до будинку та прилеглими до нього будівлями. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Згідно їх пояснень, які аналогічні між собою, перші сорок днів після смерті матері вони всі користувались будинком спільно, так як купили спільний замок та отримали всі по ключу від нього. В подальшому відповідач змінив замок , відмовив в наданні ключів позивачам. На будь-які пропозиції щодо можливості добровільно вирішити питання користування спільним майном веде себе агресивно, не допускаючи навіть до воріт та погрожуючи, що змущувало позивачів неодноразово звертатись до сільської ради та органів внуштрішніх справ. Відповідач в судове засідання більше двох разів не з"явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 224 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких мотивів. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів законодавець визначає як припинення дії, що порушує право. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] Житомирської області належить на праві власності [PERSON] на 4/10 частин , [PERSON] на 1/10 частину, [PERSON] на 1/10 частину, без виділення часток в натурі, які вони успадкували після смерті матері [PERSON] що підтверджується рішеннями Андрушівського районного суду від 31.05.2011 року та копіями витягів про державну реєстрацію прав (а.с.11-18). Як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач своє право не оформив та не зареєстрував, тобто його право власності на частину в спірному будинку не підтверджено (а.с.46-48). Однак із довідки Новокотельнянської сільської ради вбачається, що фактично весь будинок знаходиться в користуванні [PERSON] (а.с.49). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона також неодноразово разом із своєю матір"ю [PERSON] приїжджала до спірного будинку, однак відповідач виштовхував їх з двору, висловлюючись нецензурними словами. Прохання матері залишати їм ключі, він ігнорував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вона особисто була очевидцем, що [PERSON] не допускав своїх сестер до батьківського будинку. А коли він відсутній в спірному будинку, то всі двері на замках, ключів від яких він позивачам не дає, тому вони також не можуть потрапити до будинку і навіть до подвір"я. Згідно матеріалів Андрушівського РВУМВС України в Житомирській області ЖЄО №570 від 28.05.2013 року перевіркою за заявою [PERSON] було встановлено, що між позивачами та відповідачем склались неприязнені стосунки з приводу користування спадковим жилим будинком. Як видно із письмових пояснень [PERSON], наданих працівнику міліції при розгляді даного звернення, він не надає і не має наміру надавати можливість користування будинком позивачам. Відповідно до ст.ст. 335, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положенням ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , як співвласники будинку по [ADDRESS], який знаходиться у їх спільній частковій власності мають право на вільне, у будь який час користування зазначеним майном у повному обсязі та мають право на усунення перешкод у такому користуванні. Суд вважає, що не надаючи вільного доступу до належного їм майна [PERSON] чинить перешкоди у користуванні належною позивачам власністю. Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що відповідач без законних на те підстав чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, не допускаючи до нього позивачів. Тому суд вважає, що порушене право позивачів підлягає відновленню в судовому порядку, у зв'язку з чим відповідача слід зобов'язати не чинити перешкоди позивачам у користуванні спірним будинком. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, позивачка [PERSON] понесла витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн, які підлягають стягнення на її користь з відповідача. Позивачі [PERSON] та [PERSON] як інваліди другої групи відповідно до ст..5 Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору, тому при задоволенні позову на їх користь судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави по 243, 60 грн. з позовної вимоги кожного з позивачів , тобто 487, 20 грн.

Outcome: approved