Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У липні 2017 року комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (далі - КПТМ "Черкаситеплокомуненерго") звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість станом на 1 травня 2017 року в розмірі 13\~197 грн 25коп., в тому числі інфляційні втрати - 185 грн 92 коп, інфляційні збитки - 31 грн 85 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на позивача покладено обов'язок із забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, у тому числі й квартири [ADDRESS]. Споживачі за вказаною адресою не вносять оплати за надані житлово-комунальні послуги, тому станом на 1 травня 2017 року їх заборгованість за спожиту теплову енергію становить 12 979 грн 48 коп. Станом на 1 травня 2017 року борг внаслідок інфляції зріс на 185 грн 92 коп. До того ж з відповідачів підлягають стягненню три проценти річних від заборгованості - 31 грн 85 коп. У лютому 2016 року КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" зверталось до Соснівського районного суду м.Черкаси із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, але ухвалою від 15 квітня 2016 року виданий 17 березня 2016 року судовий наказ скасовано. У судовому засіданні 4 жовтня 2017 року представник КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" - [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав з викладених в уточненій позовній заяві від 15 серпня 2017року та просив їх задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні 4 жовтня 2017 року проти позовних вимог заперечували, зазначили, що позивач ігнорує висновки попередніх судів про порушення прав споживачів та умов договору щодо вимог з оплати послуг, які надавались не в повному обсязі, не робить їм перерахунок вартості послуг відповідно до фактичної кількості спожитого тепла та в черговий раз звертається до суду про стягнення з них неіснуючих боргів. Боргу, як у споживачів у них немає, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про оплату. Також просили застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про судове засідання повідомлялась судом належним чином, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та [PERSON], суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 3 ст. 29 Закону визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Судом установлено, що КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" є виконавцем послуг з опалення та гарячого водопостачання будинку № 54 по вул. 30 років Перемоги у м. Черкаси. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є споживачами наданих позивачем послуг у квартирі [ADDRESS], оскільки зареєстровані в ній, що підтверджується довідками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання в Черкаській області від 12 липня 2017\~року (а.с.10-12). Відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 22\~жовтня 2010 року між КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" та [PERSON] укладено договір №2-8580 від 5 серпня 2009 року про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Звертаючись до суду з позовом, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» просило стягнути заборгованість з опалення станом на 1 травня 2017\~року. Із наданого представником позивача уточненого розрахунку заборгованості випливає, що таку заборгованість нараховано відповідачам, починаючи з січня 2010 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Під час розгляду справи [PERSON] заявив про застосування позовної давності до вимог позивача. Оскільки заборгованість за послуги з опалення нараховувались позивачем щомісяця, то трирічний строк позовної давності треба відраховувати окремо від кожного такого щомісячного платежу. Згідно із ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 січня 2016 року (справа № 6-931цс15), подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. У позовній заяві КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" зазначало про те, що 10 лютого 2016 року підприємство зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] Єлисеєвича, [PERSON], [PERSON] заборгованості. Із матеріалів цивільної справи № 712/1361/16-ц судом установлено, що вказана заява про видачу судового наказу була зареєстрована судом 10\~лютого 2016 року. Таким чином, із урахуванням переривання позовної давності предявленням заяви про видачу судового наказу, відповідна заборгованість (за наявності такої) може бути стягнута судом, починаючи з лютого 2013 року, а в стягненні заборгованості за період із січня 2010 року по лютий 2013 року необхідно відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Як випливає із дослідженого судом розрахунку заборгованості та наданих відповідачем [PERSON] доказів про здійснення оплати за послуги з опалення квартири, заборгованість ним, із урахуванням пільги, погашалась вчасно та в повному обсязі. Зокрема, за лютий 2013 року споживачу нараховано 359,99 грн, з яких пільга 42,88 грн. У березні 2013 року [PERSON] вніс 317 грн 11 коп. за отримані послуги з опалення в лютому 2013 року. Таким чином, відповідачами у повному обсязі здійснено оплату за опалення за лютий 2013 року (317,11 грн+42,88 грн. = 359,99 грн.). Суд перевірив внесення оплати відповідачами за послуги з опалення і за кожен наступний місяць до травня 2017 року включно та встановив, що плата за послуги вносилась вчасно та в повному обсязі, а заборгованість станом на 1\~травня 2017 року відсутня. З огляду на викладене, в позові в іншій частині також необхідно відмовити у звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed