Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Кредитна спілка "Злагода" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25.07.2012 року між Кредитною спілкою "Злагода" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 7085к. Відповідно до п. п. 1.1, 2.1, 3.1 договору кредиту позивач надав позичальнику кредит в сумі 1 500 грн. строком з 25.07.2012 року по 25.07.2013 року з виплатою 65% річних, повернення кредиту здійснюється згідно з графіком розрахунків, що є Додатком до договору. Згідно п.3.7 договору кредиту за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі подвійної відсоткової ставки від суми залишку кредиту. Згідно п. 5.5 договору кредиту кредитодавець в разі прострочення позичальником планового платежу на строк, що перевищує 90 календарних днів, має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 40% від початкової суми кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання за договором. Однак, відповідач в порушення вищезазначених умов договору, не виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на 20.06.2014 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 5 230 грн. 11 коп. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати. Представник позивача Кредитної спілки ""Злагода" - Семенюк Н.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав. Зазначила, що з часу укладення договору жодної проплати відповідач не здійснив. Обрахунок заборгованості за договором проведено відповідно до умов договору. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи через оголошення у пресі, а саме, в газеті "Вінниччина" від 26.09.2014 року №75 (22917), про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 25.07.2012 року між Кредитною спілкою "Злагода" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 7085к. Відповідно до п. п. 1.1, 2.1, 3.1 договору кредиту позивач надав позичальнику кредит в сумі 1 500 грн., строком з 25.07.2012 року по 25.07.2013 року з виплатою 65% річних, повернення кредиту здійснюється згідно з графіком розрахунків, що є Додатком до договору. Згідно п.3.7 договору кредиту за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі подвійної відсоткової ставки від суми залишку кредиту. Згідно п. 5.5 договору кредиту кредитодавець в разі прострочення позичальником планового платежу на строк, що перевищує 90 календарних днів, має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 40% від початкової суми кредиту. 23.10.2012 року, 03.10.2013 року та 10.01.2014 року позивачем надсилалися на адресу відповідача листи з вимогами погасити заборгованість за договором кредиту, однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Позивач виконав свої зобов'язання за договором кредиту у повному обсязі, здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності. Однак, відповідач, в порушення вищезазначених умов договору, не виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на 20.06.2014 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 5 230 грн. 11 коп., з яких основна сума кредиту - 1 500 грн. 00 коп., заборгованість по відсотках - 3 630 грн. 11 коп., штраф - 600 грн. 00 коп. Згідно з ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами у справі, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved