Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У липні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 17.08.2016 року, просив звільнити з-під арешту, накладеного постановою ВП 22672936 від 06 лютого 2012 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції майно, а саме: нерухомість загальною площею 56,7 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON].Вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № CGH0GK00060363, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 31629,83 доларів США.В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки квартири від 16.06.2006 року. Відповідно до умов договору іпотеки відповідач [PERSON] передала в заставу позивачу нерухомість загальною площею 56,7 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS].Станом на 15.08.2016 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" складає 34383, 76 доларів США, що становить 876786, 00 грн. за курсом НБУ. Оціночна вартість заставного майна складає 55400, 00 грн., що значно менше заборгованості, тому банком прийнято рішення про проведення реструктуризації боргу шляхом продажу заставного майна за згодою сторін. В березні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в Червоноградський міський суд з позовом до відповідача про звільнення майна з під арешту, який двічі накладено державними виконавцями у 2014 році. 21 червня 2016 року Червоноградським міським судом винесено рішення про звільнення майна з під арешту. Під час розгляду заяви в державній виконавчій службі вияснилось, що на даний час залишається арешт який був накладений 06.02.2012 року в користь стягувача [PERSON]. Рішенням Червоноградського міського суду від 02.06.2010 року в рахунок стягнення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу її банком. Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, що сума боргу перевищує вартість заставного майна. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши представника позивача та представника [PERSON], з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що 07.03.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № CGH0GK00060363, згідно з яким позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 31629,83 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем (іпотекодержатель) та відповідачем (іпотекодавець) [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири від 16.06.2006 року, згідно з яким останнім передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 06.02.2012 року заступником начальника ДВС Червоноградського МУЮ відповідно до постанови ВП № 22672936 накладено арешт в користь стягувача [PERSON], зокрема, на квартиру [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором № CGH0GK00060363від 16.06.2016 року станом на 17.02.2016 року за [PERSON] числиться заборгованість у розмірі 33050,81 доларів США, що еквівалентно 893026, 21 грн. Право позивача як іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передбачене п.п. 16.7.1, 16.7.2 договору іпотеки від 16.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Павликом П.О. Відповідно до п.11 зазначеного договору іпотеки вартість предмета іпотеки складає 174 000, 00 грн. Наведене відповідає положенням ст. 589 ЦК України, згідно з якими у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В силу вимог ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 01.01.2012 року), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Ураховуючи те, що вартість іпотечного майна є меншою, ніж сума боргу [PERSON] перед позивачем, стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] не може бути звернено, а тому іпотечне майно підлягає звільненню з-під арешту, накладеного оспорюваною постановою. Отже, позов задовольняється. Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню у рівних частках з відповідачів на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved