Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

07 квітня 2015 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 17 жовтня 2007 року ПАТ КБ "Приват Банк" уклало договір кредиту № DOS1AE00000013, згідно якого Банк надав Відповідачу кредит у розмірі 44587 грн. 12 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.84% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 жовтня 2010 року. Відповідно до умов договору повернення кредиту здійснюється позичальником щомісяця у визначеній договором сумі. В забезпечення виконання кредитного договору з відповідачем також був укладений договір застави, за яким [PERSON] в забезпечення виконання умов кредитного договору передав в заставу належний йому автомобіль ВАЗ, модель : 21124, рік випуску : 2007, тип ТЗ : легкий седан, № кузова/шасі : [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. Відповідач порушив умови кредитного договору, і станом на 14 січня 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 127552 грн. 98 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 12926 грн. 98 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 29016 грн. 11 коп.; - заборгованості по комісії за користування кредитом- 575 грн. 74 коп.; - пені за несвоєчасність виконання забов'язань- 78722 грн. 10 коп.; - штрафу (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) - 6062 грн. 05 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобов'язань по договору не виконав, а тому просить суд в рахунок стягнення заборгованості до договору кредиту звернути стягнення на майно, вилучивши у відповідача та передавши в заклад: предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель : 21124, рік випуску : 2007, тип ТЗ : легкий седан, № кузова/шасі : [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель : 21124, рік випуску : 2007, тип ТЗ : легкий седан, № кузова/шасі : [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. 22 травня 2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява від представника позивача Акінчи В.В., де позивач змінив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № DOS1AE00000013 від 17 жовтня 2007 року в сумі 127552 грн. 98 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 12926 (дванадцять тисяч дев'ятсот двадцять шість) грн. 98 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 29016 ( двадцять дев'ять тисяч шістнадцять ) грн. 11 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 575 (п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 74 коп.; пені за несвоєчасність виконання завбов'язань у розмірі 78722 (сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять дві ) грн. 10 коп.; штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.; штрафу (процентна складова) у розмірі 6062 (шість тисяч шістдесят дві) грн. 05 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, заявлені у позовній заяві від 22 травня 2015 року, просить судове засідання провести без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив судове засідання провести без його участі. Позовні вимоги визнає частково. Просить застосувати позовну давність при вирішенні спору про стягнення пені, також застосувати до нього мораторій на нарахування та стягнення пені та штрафів. У разі, якщо суд не винайде можливим застосувати позовну давність та мораторій в частині стягнення пені та штрафу, просить зменшити розмір суми пені, у зв'язку з тим, оскільки він значно перевищує розмір заборгованості по кредиту та процентах, а також у зв'язку із тяжким матеріальним становищем. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що 07 квітня 2015 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 17 жовтня 2007 року ПАТ КБ "Приват Банк" уклало договір кредиту № DOS1AE00000013, згідно якого Банк надав Відповідачу кредит у розмірі 44587 грн. 12 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.84% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 жовтня 2010 року. Відповідно до умов договору повернення кредиту здійснюється позичальником щомісяця у визначеній договором сумі. У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, станом на 31 січня 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 127552 грн. 98 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 12926 грн. 98 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 29016 грн. 11 коп.; - заборгованості по комісії за користування кредитом- 575 грн. 74 коп.; - пені за несвоєчасність виконання забов'язань- 78722 грн. 10 коп.; - штрафу (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) - 6062 грн. 05 коп.(а.с. 5-6) Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "Приват Банк" в частині стягнення заборгованості по кредиту, процентах та комісії підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] зобов'язань по договору кредиту не виконував, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані кошти в повному обсязі. Розв'язуючи спір в частині стягнення пені та штрафу, суд виходить з наступного. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 5.1(а.с.12 зворотня сторінка), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 16 жовтня 2010 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, за невиконання [PERSON] у повному обсязі щомісячних зобов'язань з погашення кредиту банком нараховувалася пеня з 20 лютого 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 07 квітня 2015 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Наведена правова позиція висвітлена у Постанові ВСУ від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. З огляду на викладене, з урахуванням положень п.4.5 Кредитного договору(а.с.12), за яким сторони домовилися про встановлення строку позовної давності у 5(п'ять) років, суд вважає, що позов в частині вимог про стягнення пені у сумі 731 грн. 34 коп., нарахованої станом на 18 березня 2010 року задоволенню не підлягає у зв'язку із пропуском строку позовної давності. У відповідності до ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, м. Горлівка Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Постановою Окружного адміністративного суду м. Київа від 26 січня 2015 року по справі № 826/18327/14, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Як встановлено у судовому засіданні, зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] є [ADDRESS](а.с.18(зворотня сторінка), тобто в населеному пункті, який віднесено згідно розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція (а.с. 35). З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення штрафу в сумі 6312 грн. 05 коп. та пені за період з 14 квітня 2014 по 11 січня 2015 року ( дата нарахування пені) у сумі 16 518 грн. 56 коп. задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про стягнення пені у розмірі 61935 грн. 43 коп., який нарахований позивачем за період часу з 12 квітня 2010 року по 14 квітня 2015 року та становить 61935 грн. 43 коп., суд приходить до наступного висновку. Суд приймає до уваги заперечення відповідача щодо зменшення розміру неустойки(пені), оскільки із матеріалів справи вбачається, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, завданих позивачеві(а.с.6). У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку(пеню)в розмірі 13000 грн. 00 коп., оскільки судом дійсно встановлено, що розмір самої неустойки значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту. Крім того, у відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору в сумі 555 грн.19 коп. пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial