Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із вищевказаним позовом, в якому просить: 1.Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 04.04.2014 року до договору оренди землі б/н від 20.07.2007 року, укладену між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОСПОДАР", зареєстрованою державним реєстратором реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 14.10.2014 року, номер запису про інше речове право 7323414. 2.Скасувати державну реєстрацію додаткової угоди № 1 від 04.04.2014 року до договору оренди землі б/н від 20.07.2007 року, укладеної між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОСПОДАР", зареєстрованою державним реєстратором реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 14.10.14 року, номер запису про інше речове право 7323414. 3.Визнати припиненим договір оренди землі б/н від 20.07.2007 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОСПОДАР", зареєстрований 25.07.2007 року, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земель Царичанського районного відділу ДЗК було вчинено запис № 040713500883. 4.Стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. На обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 032566, виданого 22.01.2002 року Прядівською сільською радою народних депутатів, вона являється власником земельної ділянки, розташованої на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, площею 8,98 гектарів, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 12256844000-10040-154. 20.07.2007 року між нею та відповідачем TOB "ГОСПОДАР" було укладено письмовий договір оренди землі, предметом якого стала вищезазначена земельна ділянка, яка була передана в користування TOB "ГОСПОДАР" на правах оренди на строк 7 років, з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація договору оренди була проведена 25.07.2007 року, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земель Царичанського районного відділу ДЗК було вчинено запис № 040713500883. Після закінчення терміну вищезазначеного договору оренди землі, який настав 26.07.2014 року, вона жодного волевиявлення на продовження терміну вказаного договору з TOB "ГОСПОДАР" не здійснювала і з цього приводу жодного правочину ніколи не вчиняла, відповідачем на її адресу ніколи жодного повідомлення про продовження терміну договору оренди землі чи укладення нового договору оренди не надходило. Незважаючи на закінчення терміну договору оренди належної їй на праві власності землі, земельна ділянка їй повернута не була, а продовжує знаходитись в користуванні відповідача. Про підстави утримання її земельної ділянки, керівництво ТОВ "ГОСПОДАР" повідомило їй, що подальше користування земельною ділянкою нібито здійснюється на законних підставах. 08 березня 2017 року, на її чергову вимогу, керівництвом TOB "ГОСПОДАР" було видано оригінал екземпляру додаткової угоди № 1 до договору оренди землі б/н від 20.07.2007 року, датований 04 квітня 2014 року, про який їй раніше не було відомо. Згідно даної додаткової угоди серед іншого було вказано, що вона, як власник земельної ділянки, та директор TOB "ГОСПОДАР" [PERSON] ніби то досягли згоди про внесення змін до договору оренди землі б/н від 20.07.2007 року, зареєстрованого в Царичанському відділі Дніпропетровської регіональної філії "ЦДЗК" від 25.07.2007 року за № 040713500883 в частині терміну його дії на 18 років, тобто до 2024 року. Проте, жодної додаткової угоди до зазначеного договору оренди належної їй земельної ділянки вона ніколи з TOB "Господар" не укладала та взагалі не мала жодного наміру передавати в користування належну їй земельну ділянку терміном на 18 років, тобто до 2024 року. Разом з екземпляром додаткової угоди їй було надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2014 року, на підтвердження факту державної реєстрації права власності за нею, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14.10.2014 року, на підтвердження факту державної реєстрації права оренди на підставі додаткової угоди до договору оренди землі. Державна реєстрація права власності та права оренди згідно інформації, викладеної у витягах з державного реєстру, була здійснена громадянином [PERSON], який був зазначений як уповноважена особа. Стверджує, що підпис в додатковій угоді №1 від 04.04.2014 року від її імені був підроблений іншою особою, що як наслідок підтверджує відсутність її волевиявлення на укладення даного правочину. Як власник земельної ділянки, вона правочину, направленого на надання повноважень з приводу представлення її інтересів ніколи не укладала та жодну особу, в тому числі [PERSON], на вчинення дій від свого імені не уповноважувала. До моменту ознайомлення з текстом додаткової угоди до договору оренди землі та витягах з державного реєстру речових прав вона жодним чином не володіла інформацією про наявність вказаного правочину. Дізнавшись, на її думку, про факт підробки її підпису в додатковій угоді до договору оренди землі та безпідставну державну реєстрацію права оренди земельної ділянки терміном до 2024 року, вона 14.03.2017 року з письмовою вимогою звернулась до директора TOB "ГОСПОДАР" про повернення належної їй земельної ділянки у придатному для її використанні стані, згідно цільового призначення та вимагала припинити дію договору оренди землі від 20.07.2007 року, в тому числі в умовах, визначених додатковою угодою № 1 від 04.04.2014 року. Зазначена письмова вимога була отримана відповідачем за вх. № 1 від 14.03.2017 року. 17.03.2017 року за вих. № 51 на її адресу TOB "ГОСПОДАР" було направлено лист, згідно якого їй було фактично відмовлено в поверненні земельної ділянки із зазначенням про відсутність порушень діючого законодавства з їхнього боку. Вважає, оскільки головним елементом договору є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, за обставин підробки її підпису, підтверджується відсутність її вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди. Враховуючи той факт, що вищезазначена додаткова угода до договору оренди землі, на її переконання, являється недійсною, то вважає, що наявність державної реєстрації права оренди земельної ділянки на її підставі перешкоджає реалізації її цивільних майнових прав, а отже державна реєстрація права оренди підлягає скасуванню. Крім того, вважає за доцільне зазначити, що державна реєстрація права оренди на користь ТОВ "ГОСПОДАР" на підставі оскаржуваної додаткової угоди №1 від 04.04.2014 року теж була вчинена з порушенням вимог чинного законодавства. Зі змісту договору оренди землі від 20.07.2007 року, який у відповідності до п.8 було укладено терміном на 7 років, вбачається, що його державна реєстрація була проведена 25.07.2007 року, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земель Царичанського районного відділу ДЗК було вчинено запис №040713500883. Тому стверджує, що останнім днем строку дії договору оренди, враховуючи дату проведення його державної реєстрації, є 26.07.2014 року. Незважаючи на той факт, що договір оренди землі від 20.07.2007 року припинив 26.07.2014 року свою дію в зв'язку з закінченням терміну, на який він був укладений, 14.10.2014 року державним реєстратором було проведено державну реєстрацію змін до договору оренди, тобто було внесено зміни до припиненого договору. Посилаючись на те, що додаткова угода до договору оренди землі від 04.04.2014 року являється недійсною, а її державна реєстрація була проведена після закінчення терміну дії основного договору, вона вважає доведеним той факт, що договір оренди землі від 20.07.2007 року припинив свою дію в зв'язку з закінченням строку, який фактично сплив 26.07.2014 року. Оскільки відповідач оскаржує факт припинення дії договору оренди землі, вважає, що її право в цій частині порушується і підлягає захисту в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ "ГОСПОДАР" [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. Представник відповідача відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних та фізичних осіб-підприємців Царичанської РДА Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надав письмові пояснення, в яких просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення по даній справі. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши їх правову позицію, заслухавши свідка [PERSON], перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю, з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Суд вважає встановленими наступні обставини. Позивач в справі [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 8,980 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1225684400010040154, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 032566, виданого 22.01.2002 року головою Прядівської сільської ради народних депутатів (а.с. 7). 20.07.2007 року між [PERSON] та TOB "ГОСПОДАР" було укладено договір оренди вказаної землі строком на 7 років. Державна реєстрація даного договору оренди землі була проведена 25.07.2007 року, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земель Царичанського районного відділу ДЗК було вчинено запис № 040713500883 (а.с. 8-10). Термін дії вказаного договору оренди землі - до 26.07.2014 року. Вказані обставини визнані та не оспорюються сторонами. Позивач [PERSON] посилається на те, що жодної додаткової угоди до зазначеного договору оренди належної їй земельної ділянки вона ніколи з TOB "Господар" не укладала і не підписувала та взагалі не мала жодного наміру передавати в користування належну їй земельну ділянку терміном на 18 років. Вважає, що підпис в додатковій угоді №1 від 04.04.2014 року від її імені був підроблений іншою особою. Проте, вказані посилання позивача достовірно спростовуються висновком експерта №3599-17 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно висновків якого підписи від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" у 2-х примірниках додаткової угоди №1 від 04.04.2014 року до договору оренди землі б/н від 20.07.2007 року - виконані [PERSON] (а.с. 88-94). Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За вищевказаних обставин у суду не викликає сумніву факт укладення і підписання позивачем [PERSON] додаткової угоди №1 від 04.04.2014 року до договору оренди землі б/н від 20.07.2007 року, а отже і існування її вільного волевиявлення на укладення цієї додаткової угоди. Так, 04.04.2014 року між [PERSON] та директором TOB "ГОСПОДАР" [PERSON] дійсно була укладена Додаткова угода №1 до договору оренди землі № б/н від 20.07.2007 року, згідно якої пункт 8 договору оренди землі сторони виклали в новій редакції: "8.Договір укладено на 18 (вісімнадцять) років. Він діє до 2024 року" (а.с.12). Вказана Додаткова угода №1 була зареєстрована державним реєстратором реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 14.10.2014 року, номер запису про інше речове право 7323414 (а.с. 13). Щодо посилань позивача на той факт, що реєстрація додаткової угоди відбулась поза межами строку дії основного договору, суд зазначає наступне. Цивільний кодекс України визначає два випадки пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦК України і ч. 1 ст. 777 цього Кодексу. Так, за змістом положень ч. 1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений. Відповідно до ч. 1 ст. 777 цього Кодексу наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закону), яка конкретизує порядок такої пролонгації та можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Зокрема, ст. 33 Закону у ч. 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в ч. 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. За положеннями частин 1-5 статті 33 Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. \~\~\~\~\~\~\~\~ До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Наведене свідчить, що рішення про поновлення договору оренди або відмову в поновленні договору оренди в місячний термін орендодавець робить на підставі розгляду надісланого орендарем листа - повідомлення про поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди. Як встановлено судом, орендар протягом всього терміну дії договору оренди належно виконував свої обов'язки, хоч в матеріалах справи відсутній лист-повідомлення орендаря, однак і відсутній лист-повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, а навпаки сторони підписали додаткову угоду, тобто погодились з умовами, які в ній зазначені. Крім того, позивач підтвердила суду, що отримувала щорічно орендну плату від орендаря навіть після спливу семирічного строку дії договору від 20.07.2007р..І звернулась вона до ТОВ "Господар" з вимогою припинити дію договору оренди лише в березні 2017р. Отже, судом встановлено наявність необхідних фактів для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі»: орендар продовжував користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконував свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони уклали додаткову угоду про поновлення договору оренди. Враховуючи викладене, суд доводи позивача про те, що відповідач зареєстрував додаткову угоду після спливу терміну договору вважає необґрунтованими, крім того вони спростовуються тим, що позивач у визначені законом строки не повідомив письмово орендаря про свій намір не продовжувати на новий строк дію Договору, а навпаки підписав Додаткову угоду з орендарем. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи позивача є безпідставними, не підтверджені належними доказами, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою у позові повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed