Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

В грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" (на даний час назву змінено на Акціонерне товариство "Комерційний банк"ПриватБанк") звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, відповідно до [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18.12.2014р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 14247.04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач зазначав, що [PERSON] дав згоду на те, що підписана ним [PERSON] угода разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку" , які викладені на банківському сайті, складають між ним і банком крдитний договір. Проте в порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 03.12.2017р. утворилася заборгованість у розмірі 40241.20 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі\~13734.67 грн.; заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом в розмірі 7136.51 грн.; заборгованості по нарахованій пені та комісії в розмірі 18129.54 грн. штрафу у розмірі 1240.48грн. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі. Заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 05.03.2018р. позовні вимоги були задоволенні повністю. На підставі заяви відповідача від 11.06.2018р. ухвалою суду від 02.07.2018р. вказане заочне рішення суду було скасовано. 2 В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с.62). Відзиву на позов відповідач не подав, проте подав заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 146-148). В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що нічого про вказаний кредит не знає і сума нарахувань є завищеною. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити із-за пропущення позивачем строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст.1055 ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ "ПриватБанк" надало копію [PERSON] - Заяви від 25.07.2011р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", яка є складовою частиною кредитного договору та яку підписано позичальником [PERSON] ( а.с.10). В послідуючому між [PERSON] та позивачем по вказаному укладеному відповідно до зазначеної Анкети-Заяви кредитному договору між сторонами було укладено 18.12.2014р. [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, в якій зафіксована домовленість між сторонами про зменшення суми нарахованих [PERSON] відсотків за користування кредитом, комісії і штрафу, та узгоджено суму заборгованості [PERSON] по кредитному договору в сумі 14247.04 грн., яка підлягала сплаті відповідачем у наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця шляхом сплати щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом, а також його зобов'язання погасити вказану заборгованість до 18.12.2016р. та умови її погашення. Зокрема, пунктом 2.2. зазначеної [PERSON] угоди сторонами передбачено сплату [PERSON] на користь банку штрафу в розмірі 1240.48 грн. за порушення умов договору.(а.с.11). 3 Відповідачем доказів які б спростовували підписання ним вищевказаної Анкети-Заяви про отримання кредиту, отримання в АТ КБ"ПриватБанк" кредитної картки, а також користувався нею, тобто отримання від банку кредитних коштів ,суду не надано. Також відповідачем не надано доказів, які б заперечували укладення між ним та позивачем [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та узгодження між сторонами зменшення суми нарахувань за прострочення повернення отриманих коштів, а також фіксування суми заборгованості по кредитному договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів. Так, зокрема, останнє внесення [PERSON] коштів на погашення заборгованості проведено в травні 2015р., що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]В.(а.с.9). Згідно вказаного розрахунку заборгованість по тілу кредиту, який отримав відповідач від АТ КБ"ПриватБанк", складає 13734 грн. 67 коп.; по процентам за користування кредитом -7136грн. 51 коп.; по пені та комісії -18129 грн. 54 коп.; по штрафу -1240 грн.48 коп. Суд вважає, що сама по собі відсутність в матеріалах, доданих до позової заяви, оригіналу зазначеної Анкети-Заяви, [PERSON] угоди про реструктуризацію не є підставою для відмови в позові за наявності їх копій та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору. Одночасно відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами відсутність вказаної заборгованості по тілу кредиту, по процентам за користування кредитом та штрафу. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, а тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ"ПриватБанк" в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, по процентам та штрафу. Судом встановлено, що відповідач заперечує відносно позову, з підстав нарахування неустойки за період, який перевищує 1 рік - строк спеціальної позовної давності, про що він зазначав у своїй заяві, поданій до суду (а.с. 106-108). З врахуванням того, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, позивачем в розрахунку заборгованості зазначено штраф в сумі 1240 грн. 48 коп., та заборгованість за пенею та комісією в сумі 18129 грн. 54 коп. В той же час, зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання зобов'язань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. 4 Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення пені, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань, а сплата відповідачем штрафу у фіксованому розмірі 1240.80 грн. передбачена п.2.2 вищевказаної [PERSON] угоди підписаної сторонами. Одночасно суд звертає увагу на наступне. В розрахунку суми заборгованості позивачем зазначено заборгованість за пенею та комісією однією сумою - 18129 грн.54 коп. без розмежування суми пені та суми комісії, хоча правова природа цих двох складових є різною Так, пеня, як зазначалось вище - це один із видів забезпечення виконання зобов'язання, а банківська комісія грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Таким чином\~позивачем не обґрунтувано природи походження цієї заборгованості, а тому, з врахуванням вищевикладеного, в стягненні з відповідача на користь позивача суми заборгованості за пенею та комісією, визначеною позивачем в розмірі 18129 грн.54 коп., суд відмовляє. Щодо застосування за клопотанням відповідача строків позовної давності суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п.п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року. 5 Так, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторонами укладено 18.12.2014р. , до суду із позовом щодо стягнення заборгованості позивач звернувся 13.12.2018р. (день відправлення заяви на адресу суду поштою). З огляду на це, суд не вбачає, що позивачем пропущено строки позовної давності. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по справі в сумі -1600 грн.00 коп., визначеній як мінімальна ставка судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial