Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2012 року звернувся до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області, третя особа на стороні відповідача [PERSON], в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення сесій Кривоозерської селищної ради Миколаївської області № 8 від 07 жовтня 2010 року, № 27 від 17 грудня 2010 року в частині передачі у власність земельної ділянки [PERSON] В послідуючому позовні вимоги були збільшені, позивач також просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] та заявив клопотання визнати [PERSON] в співвідповідачем. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він являється власником квартири, розташованої в двохповерховому чотирьохквартирному житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], яку придбав 05 березня 2010 року за договором купівлі - продажу. Також власником однієї із квартир вказаного будинку є відповідачка [PERSON], з якою в травні 2012 року виник конфлікт через те, що остання намагалася знести тимчасову споруду, яка розташована біля багатоквартирного будинку та якою він користується. В ході конфлікту він дізнався, що споруда знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві власності відповідачці. Вважаючи, що земельна ділянка є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку , а отже не може передаватися у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки призначена для обслуговування багатоквартирного будинку, просив рішення сесій селищної ради щодо надання дозволу на виготовлення технічної -2- документації стосовно передачі у власність земельної ділянки [PERSON], затвердження технічної документації , передачі у власність земельної ділянки - визнати незаконними та скасувати, а також визнати недійсним державний акт на земельну ділянку, виданий відповідачці. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представники відповідачів позов не визнали. Вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи, зокрема договору про купівлю-продаж квартири (а.с. 19-21) підтверджується, що позивач 05 березня 2010 року придбав квартиру № 3 в двохповерховому чотирьохквартирному житловому будинку [ADDRESS], а з 29 вересня 2010 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради № 128 (а.с. 17) вказана квартира переведена в нежитлове приміщення, де позивач розмістив аптеку, на яку 19.06.2012 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с. 15- 16). Власником квартири [NUMBER] в цьому ж будинку є відповідачка [PERSON], відповідно до договору дарування від 21 вересня 2006 року (а.с. 201-203). В квартирі впродовж 40 років проживає її матір, яка передала безоплатно у власність своїй дочці вказане нерухоме майно. 20 липня 2010 року відповідачка звернулася до органу місцевого самоврядування - Кривоозерської селищної ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки, яка розташована [ADDRESS] біля багатоквартирного будинку, (а.с. 117). Як вбачається із витягу рішення № 8 від 07 жовтня 2010 року ХХІІІ позачергової сесії 5 скликання Кривоозерської селищної ради (а.с. 10), відповідачці наданий дозвіл на виготовлення технічної документації щодо надання земельної ділянки у власність. Рішенням ІІ сесії 6 скликання від 17 грудня 2010 року № 27 (а.с. 11), технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку - затверджена, земельна ділянка загальною площею 0,0123 га передана у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення сесії [PERSON] 24 лютого 2012 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЕК № 263980 (а.с. 9), в якому зазначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Досліджуючи місце розташування, конфігурацію земельної ділянки, із пояснень представників сторін, технічної документації із землеустрою встановлено, що земельна ділянка площею 0,0123 га., яка передана у власність відповідачці безоплатно, розташована в межах населеного пункту смт. Криве -3- Озеро по вулиці Шевченка, за 2-3 м. від житлового будинку [ADDRESS], перед входом в квартиру відповідачки. Остання не є двором, на ній росте декілька дерев, висаджених батьками відповідачки, знаходиться невеликий огород, яким батьки користувалися та тимчасова дощата споруда. Земельна ділянка межує із присадибними земельними ділянками власників індивідуальних житлових будинків [PERSON], [PERSON], з якими погоджені та закріплені межі (а.с. 135) . Представники відповідачів також стверджували, що в двохповерховому житловому будинку квартири розміщені так, що до кожної із чотирьох квартир є окремий вхід, розташований із чотирьох сторін будинку. Інші власники квартир, в тому числі і позивач облаштували під'їзди , деякі побудували прибудови, благоустроїли підходи та під'їзди, тим самим зайнявши певну частину земельної ділянки біля будинку. Відповідачці, за її заявою частина земельної ділянки, яка розташована перед входом до її квартири, передана у власність для ведення особистого селянського господарства. При цьому передача у власність земельної ділянки відповідачці не порушила права інших землекористувачів. Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Кривоозерському районі № 01-36/293 від 04.03.2014 року (а.с. 198), листа ПП "Мередіан" (а.с. 177), пояснень свідків [PERSON], [PERSON] земельна ділянка, яка передана безоплатно у власність відповідачці для ведення особистого селянського господарства, згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, станом на 16 грудня 2010 року належала до категорії земель сільськогосподарського призначення (господарські будівлі і двори). Згідно Закону України "Про особисте селянське господарство" № 742-ІУ від 15.05.2003 року на земельній ділянці можуть бути споруджені господарські будівлі та споруди, які використовуватимуться для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка розташована в межах території селища і оскільки розмежування земель на державну та комунальну власність , на той час в смт. Криве Озеро не було проведено, у відповідності до пункту 12 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населеного пункту - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до довідки про правовий статус земельної ділянки (а.с. 207), висновків про наявні обмеження (обтяження) на використання земельної ділянки та сервітути, які видані відділом містобудування, архітектури і житлово-комунального господарства Кривоозерського району № 70 від 07.12.2010 року у відповідності з генеральним планом смт. Криве Озеро (а.с. 138); відділом Держкомзему у Кривоозерському районі (а.с.137); -4- Кривоозерською селищною радою (а.с. 136), та знаходяться в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується, що цільове призначення земельної ділянки, вказане у рішенні сесії органу місцевого самоврядування відповідає вимогам Українських класифікаторів форм власності на землю та цільового використання землі, затверджених листом Держкомзему України від 24 квітня 1998 року № 14-1-7/1205. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що при відведенні земельної ділянки відповідачці в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства, дотриманий порядок передачі земельної ділянки у власність, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства розроблена та погоджена у відповідності з вимогами ст.ст. 19, 22, 33, 121, 122 Земельного кодексу України, п. 12 розділу Х його Перехідних положень, ст. 21 Закону України "Про землеустрій", ст. 35 Закону України "Про охорону земель", ст.ст. 5, 6 Закону України "Про особисте селянське господарство", наказу Державного комітету України по земельним ресурсах № 43 від 04.05.1999 року "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", Українського класифікатора форм власності на землю, затвердженого листом Держкомзему України від 24.04.1998 року № 14-1-7/1205, які були чинні на день прийняття рішення про передачу у власність земельної ділянки [PERSON]. Виходячи з викладеного суд вважає, що прийняті рішення на сесіях Кривоозерської селищної ради стосовно передачі у власність [PERSON] земельної ділянки є законними, а тому позовна заява не може бути задоволена. Що ж до твердження позивача та його представника про те, що виділена відповідачці земельна ділянка відноситься до прибудинкової території багатоквартирного жилого будинку, то вони не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не підтверджуються доказами та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" від 17 травня 2005 року за № 76, - прибудинкова територія, це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Згідно ч.4 ст. 42 ЗК України, розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів -5- розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації . Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивачем не доведені обставини, що існує відповідна землевпорядна документація, правовстановлюючий документ - державний акт про право власності чи право користування або оренди земельної ділянки підприємствами, установами чи організаціями, які здійснюють управління цим будинком або об'єднання власників квартир . Не належить спірна земельна ділянка до земель житлової та громадської забудови, оскільки в технічній документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] наявний висновок Відділу містобудування, архітектури і житлово-комунального господарства Кривоозерського району (а.с. 138), який видано відповідно до генерального плану населеного пункту, та яким погоджено передачу земельної ділянки у власність відповідачці. Разом з тим, суд не приймає до уваги довідки відділу Держкомзему у Кривоозерському районі № 1615 від 15.11.2012 року (а.с. 26), № 71 від 25.01.2013 року (а.с. 55) про те, що земельна ділянка , яка розташована біля багатоквартирного будинку [ADDRESS] та виділена [PERSON] у власність відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, оскільки вказані довідки видані без перевірки технічної документації з посиланням лише на норми законодавства, про що зазначала в судовому засіданні допитана в якості свідка спеціаліст відділу Держкомзему [PERSON] та спростовуються матеріалами справи. Виходячи із заявлених позовних вимог, підлягає стягненню з позивача в дохід держави недоплочений судовий збір.

Outcome: approved