Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, в обґрунтування позову зазначив, що 17.04.2008 року між третьою особою - [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитно-заставний договір № VIV9A8000073845, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі 20 606,89 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.04.2013 року. Згідно цього ж договору, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] надав у заставу автомобіль «BMW», модель :7351, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав йому на праві власності. У порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.03.2014 року заборгованість за кредитом складає 9 988,79 доларів США, за відсотками - 3 192,50 доларів США, комісії за користування кредитом - 5 316,52 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 23 197,71 доларів США, штрафи 24,09 доларів США (фіксована частина) та 2 084,78 доларів США (процентна складова), а разом 43 804,39 доларів США, що за курсом 10.38 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.03.2014 року складає 454 423,11 гривень. На цей час в порушення умов закону та договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передає, крім того в 2012 році в порушення умов договору без згоди ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] реалізував заставний автомобіль, при цьому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на відчуження рухомого майна [PERSON] без збереження обтяження не надавав, відчуження належного йому автомобілю не здійснювалось в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу. На підставі викладеного, позивач просив суд вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» предмет застави, а саме автомобіль «BMW», модель :7351, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], а також комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля «BMW», модель :7351, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], ([NUMBER]), що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIV9A8000073845 від 17.04.2008 року в сумі 43 804.39 доларів США, що за курсом 10.38 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.03.2014 року складає 454 423,11 гривень просить звернути стягнення не предмет застави: автомобіль «BMW», модель :7351, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] ([NUMBER]), що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Представник позивача Шишелова Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказав, що дійсно у 2012 році він купив вказаний автомобіль у [PERSON], при цьому при покупці автомобіль було перевірено по базам ДАІ на знаходження його на обліках викрадених транспортних засобів та заставного майна. Згідно наданих довідок ДАІ вказаний автомобіль не рахувався як викрадений чи заставним майном, тому він вважає себе добросовісним набувачем вказаного майна. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України "Про заставу" та ст. 572 ЦК України). Відповідно до ч. 1,2 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1,2 ст. 590 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Враховуючи наведене, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Судом встановлено, що відповідно до кредитно-заставного договору № VIV9A8000073845 від 17.04.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі 20 606,89 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.04.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором [PERSON] надав банку в заставу автомобіль «BMW», модель :7351, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав йому на праві власності. Позивачем 14 березня 2014 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровані відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до повідомлення УДАІ УМВС України у Вінницькій області автомобіль «BMW», рік випуску: 2000, реєстраційний номер: [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] 13.10.2009 року було знято з обліку та 20.04.2010 року поставлено на облік новим власником [PERSON] та отримано новий держномер [NUMBER]. Відповідно до повідомлення УДАІ ГУМВС України у Донецькій області 22.12.2013 року вказаний автомобіль знов було знято з обліку та поставлено на облік новим власником [PERSON] та отримано новий держномер [NUMBER]. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитно-заставним договором по сплаті кредиту, процентів за користування ним належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом на 25.03.2014 року заборгованість за кредитом складає 9 988,79 доларів США, за відсотками - 3 192,50 доларів США, комісії за користування кредитом - 5 316,52 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 23 197,71 доларів США, штрафи 24,09 доларів США (фіксована частина) та 2 084,78 доларів США (процентна складова), а разом 43 804,39 доларів США, що за курсом 10.38 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.03.2014 року складає 454 423,11 гривень. Отже, згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набув право звернення стягнення на предмет застави. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". За змістом правових позицій викладених у постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року, яка відповідно ч.1ст.360-7ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Отже, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про вилучення предмету застави та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він є добросовісним набувачем спірного автомобіля і цей автомобіль не підлягає у нього вилученню як заставного, оскільки не відповідають вимогам, передбаченим ст. 27 Закону України "Про заставу". У відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого в доход держави судового збору в сумі 3 654,00 гривень належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved