Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] в якому просить в рахунок погашення заборгованості вилучити у відповідача та передати позивачу транспортний засіб, який є предметом застави, а також, зобов'язати відповідача передати позивачу комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію автомобіля ГАЗ модель: 31105 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] ( ІПН [NUMBER]) та звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль ГАЗ модель: 31105 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] ( ІПН [NUMBER]), шляхом продажу зазначеного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, із зняттям автомобіля з обліку і органах ДАІ для його подальшої реалізації а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля в органах ДАІ комплект ключів, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № SAMDN40000010386102 від 07.12.2006 року, 07.12. 2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 59483 грн. 25 коп. на наступні цілі: 52 750 грн. 00 коп. - на купівлю автомобілів, 6 733 грн. 25 коп. - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06 грудня 2007 року. Банк зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти у розмірі 59 483 грн. 25 коп. в повному обсязі та строк, встановлений в договорі. У порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повертає кредит та не сплачує проценти за його користування у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 30 вересня 2014 року складає 161 745 грн. 87 коп. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступного: - 20 015 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом; - 53 598 грн. 47 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -4065 грн 97 коп- заборгованість по комісії за користування кредитом; - 84 065 грн. 83 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07.12.2006 р. між сторонами був укладена додаткова угода № 2 к договору № SAMDN40000010386102 від 07.12.2006 року Згідно з умовами зазначеного Договору відповідач надав у заставу транспортний засіб, - а саме: ГАЗ модель: 31105 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] які належав йому на праві власності. Згідно з Договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та умов цього договору, у тому числі, й шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Оскільки заборгованість за кредитним договором на письмову вимогу банка добровільно відповідачем не була погашена, позивач прийняв рішення про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення наявної заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, - згідно вимог ст. 74 ЦПК України Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 грудня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № SAMDN40000010386102, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 59483 грн. 25 коп. на наступні цілі: 52 750 грн. 00 коп. - на купівлю автомобілів, 6 733 грн. 25 коп. - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06 грудня 2007 року (а.с. 8-9). Відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором. Банк свої зобов'язання виконав, надавши грошові кошти відповідачу. Відповідач, придбавши транспортний засіб, кредит своєчасно не повертає, проценти за його користування не сплачує, що призвело до утворення заборгованості за Кредитним договором. Згідно наданого позивачем суду розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2014 року заборгованість складає 161 745 грн. 87 коп. з яких: - 20 015 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом; - 53 598 грн. 47 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -4065 грн 97 коп- заборгованість по комісії за користування кредитом; - 84 065 грн. 83 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, не повертаючи кредит та не сплачуючи проценти за його користування, відповідач порушив умови Кредитного договору. З метою забезпечення виконання відповідачем умов Кредитного договору, 07 грудня 2006 року сторони уклали додаткову угоду № 2 к договору № SAMDN40000010386102 від 07.12.2006 року, за яким предметом застави є транспортний засіб, - а саме: ГАЗ модель: 31105 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] . Пунктом 35 Додаткової угоди передбачається звернення стягнення на предмет застави у випадках передбачених п.п. 16.16., 16.17, 16.18, 16.19, здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цієї угоди. Як підтверджується матеріалами справи, позивачем було направлено письмове повідомлення-вимогу відповідачу від 04.09.2014 р. про необхідність погашення заборгованості за Кредитним договором, яка залишена відповідачем без належного реагування. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Оскільки відповідачем порушені умови Кредитного договору, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що ПАТ КБ "Приватбанк", як заставодержатель, має право вимоги про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення наявної заборгованості. Отже, позовна вимога про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню вимога позивача про вилучення у відповідача та передачу позивачу транспортного засобу, а також визначеного позивачем способу звернення стягнення - шляхом продажу позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем, з наданням позивачу повноважень на отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, із зняттям автомобілів з обліку і органах ДАІ для його подальшої реалізації тощо, з наступних підстав. Обгрунтовуючи саме такий спосіб звернення стягнення, позивач посилається ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Відповідно до п. 36 Додаткової угоди, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: 1) передача предмету застави у власність заставодержателю в рахунок виконання забезпеченим предметом застави зобов'язання; 2) продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. У позасудовому порядку питання звернення стягнення за майно, що є предметом застави, позивачем не вирішувалося. Пунктом 35 Додаткової угоди чітко передбачено що звернення стягнення на предмет застави у випадках передбачених п.п. 16.16., 16.17, 16.18, 16.19, здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цієї угоди. Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушення зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Оскільки сторони не передбачили іншого, ніж встановлено Законом, способу звернення стягнення на майно, позовні вимоги в частині встановлення такого способу, який не був обумовлений сторонами договору, задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» заходи щодо забезпечення збереження предмету забезпечувального обтяження можуть зазначатись в рішенні суду, якщо вони є необхідними. Враховуючи те, що предметом застави є транспортний засіб, забезпечення збереження предмету забезпечувального обтяження передбачає обов'язок відповідача передати заставодержателю ключі та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. У даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 617,46 грн., судовий збір є одним з видів судових витрат відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України, тому ці судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial