Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 20 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 9132 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів у розмірі 17166 (Дол. США), що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.06.2017 року складає 449937,9 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредита складає у розмірі 2112,77 (доларів США), сума заборгованості по сплаті відсотків 3692,00 (доларів США), сума комісії у розмірі 789,95( доларів США), сума пені складає 10571,93 (доларів США). Строк за який проводиться стягнення складає 4031 день, а саме: з 26.05.2006 року по 08.06.2017 року. Відділом державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції «24» жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП 54974648 на виконання Виконавчого напису про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості. Виконавчий напис нотаріуса належить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки його виконання вчинене з порушенням встановленого порядку та щодо заборгованості, яка була спірною, крім того нарахована пеня поза строками позовної давності, стягнення пені зазначено у іноземній валюті, допущено подвійне стягнення заборгованості. 26.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ним було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав йому кредит у сумі 25 575,3 долара США на купівлю автомобіля строком з 26.05.2006 року по 24.05.2013 року. Банк не погоджував з ним розрахунку заборгованості за кредитним договором, який банк надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Він не визнає цю заборгованість, вважає, що розрахунок зроблено невірно, оскільки суд розглядав позовні вимоги банку щодо заборгованості яка виникла з моменту укладення кредитного договору - з 26.05.2006 року по час прийняття судом рішення - по 03.09.2013 року, а нотаріус у виконавчому написі зазначив період з якого проводиться стягнення з 26.05.2006 року по 08.06.2017 року. Тобто зазначений у виконавчому написі період поширюється і на період, який уже був предметом розгляду у суді. Отже виконавчий напис містить вимоги по зобов'язанням які уже були предметом судового розгляду. Таким чином із вчиненням виконавчого напису, за наявності рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2013 року, одна й та сума з нього стягнута двічі. Крім того, безспірність заборгованості мають підтверджувати документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. В той же час розрахунок суми заборгованості зроблено Банком без врахування сплачених коштів боржником, а надана нотаріусу довідка про розрахунок заборгованості, складена у довільній формі, не підтверджується первинними документами. Відповідно до умов кредитного договору він мав повернути отриманий кредит 24.05.2013 року. Виконавчий напис вчинено 20.07.2017 року, тобто після того як з моменту виникнення права основної вимоги пройшло 4 роки 1 місяць та 26 днів. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат» та за змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного вище Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того виконавчий напис містить відомості про те, що суму пені, яка підлягає стягненню, розраховано за період з 26.05.2006 року по 08.06.2017 року, тобто за період який знаходиться поза межами строку позовної давності в один рік, яка встановлена ст. 258 ЦК України для стягнення неустойки. Таким чином підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є: нарахування штрафу та пені після спливу позовної давності, а також вчинення виконавчого напису за межами 3-х років з моменту виникнення права вимоги. Крім того, виконавчий напис містить вимогу стягнути з позивача пеню у розмірі 10 571,93 доларів США, однак пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20 липня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі № 9132 та вирішити питання судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] пояснив, що були порушення як з боку нотаріуса, так і з боку банку п. 3 ст.88 гл. 16 ЗУ "Про нотаріат", нотаріус вправі вчиняти виконавчий напис лише за три останні роки, а в даному випадку виконавчий напис за 11 років (а.с. 23). Право вимоги у банку виникло 24.05.2013 року - термін сплати кредиту. Кредитний договір закінчився 24.05.2013 року, а виконавчий напис вчинено в 2017 році. Позовна давність пені - один рік, а нотаріус стягннув за всі одинадцять років, що не допустимо. Вимоги банку є спірними, спір розглядався судом і 11.07.2013 року винесено рішення у справі за кредитним договором, яким позов задоволено частково і тому за період з 2006 року по 2013 рік нотаріус не мав права втручатись, а він втрутився, про що у виконавчому написі вчинив відмітку. Банк зобов'язаний був повідомити боржника. Банк подав розрахунок пені в розмірі 10571 доларів США, що суперечить п. 4.1 договору від 26.05.2006 року та висновку Верховного Суду України. Представник відповідача ПАТ "КБ ПРИВАТБАНК" в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позову, так як він не є належним відповідачем, оскільки не вчиняв виконавчий напис. Крім того кредитний договір не розірвано, тому банк продовжував нараховувати заборгованість, заборгованість, яка є безспірною, про що банк надав нотарісу підтверджуючі документи, передбачені Переліком. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав суду заперечення, в якому вказує, що безспірність заборгованості підтверджують документи, які надає стягувач згідно Переліку документів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, який є вичерпним. Відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталась за виконавчим написом. Пропущення позовної давності не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку. На момент звернення стягувача за виконавчим написом зобов'язання позивача за кредитним договором не припинилось, а строк позовної давності не сплив. Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 20 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 9132 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів у розмірі 17166 (Дол. США), що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.06.2017 року складає 449937,9 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредита складає у розмірі 2112,77 (доларів США), сума заборгованості по сплаті відсотків 3692,00 (доларів США), сума комісії у розмірі 789,95( доларів США), сума пені складає 10571,93 (доларів США). Строк за який проводиться стягнення складає 4031 день, а саме: з 26.05.2006 року по 08.06.2017 року (а.с. 23). Відділом державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції «24» жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП 54974648 на виконання Виконавчого напису про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості (а.с. 9). Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. 26.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIWWAU07740640, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 25 575,3 долара США на купівлю автомобіля строком з 26.05.2006 року по 24.05.2013 року (пункт 1.1 Кредитного договору) (а.с. 7-8). Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року однією із умов вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. Банк не погоджував з позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором, який Банк надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Позивач не визнає цю заборгованість, вважає, що розрахунок зроблено невірно. 11 липня 2013 року Тиврівським районним судом Вінницької області винесено рішення у справі №2/145/218/2013 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № VIWWAU07740640 від 26.05.2006 року (а.с. 10-15). 03 вересня 2013 року апеляційним судом Вінницької області ухвалено рішення по справі №2/145/218/2013 яким частково задоволено вимоги банку (а.с. 16-22). Рішення суду вступило в законну силу. Тобто суд встановив суму заборгованості, яка підлягає сплаті за кредитним договором, при цьому суд розглядав позовні вимоги банку щодо заборгованості яка виникла з моменту укладення кредитного договору - з 26.05.2006 року по час прийняття судом рішення - по 03.09.2013 року. Нотаріус у виконавчому написі зазначив період з якого проводиться стягнення з 26.05.2006 року по 08.06.2017 року. Тобто зазначений у виконавчому написі період поширюється і на період, який уже був предметом розгляду у суді. Отже виконавчий напис містить вимоги по зобов'язанням які уже були предметом судового розгляду. Таким чином із вчиненням виконавчого напису, за наявності рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2013 року, одна й та сума з позивача стягнута двічі. Крім того, безспірність заборгованості мають підтверджувати документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. В той же час розрахунок суми заборгованості зроблено банком без врахування сплачених коштів боржником, а надана нотаріусу довідка про розрахунок заборгованості, складеної у довільній формі, не підтверджується первинними документами. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач мав повернути отриманий кредит 24.05.2013 року. Виконавчий напис вчинено 20.07.2017 року, тобто після того як з моменту виникнення права основної вимоги пройшло 4 роки 1 місяць та 26 днів. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат» та за змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного вище Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того виконавчий напис містить відомості про те, що суму пені, яка підлягає стягненню, розраховано за період з 26.05.2006 року по 08.06.2017 року. Тобто за період, який знаходиться поза межами строку позовної давності в один рік, яка встановлена ст. 258 ЦК України для стягнення неустойки. Таким чином підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є: нарахування штрафу та пені після спливу позовної давності, а також вчинення виконавчого напису за межами 3-х років з моменту виникнення права вимоги. Зважаючи на викладене вище, нотаріусом порушено зазначені вище приписи чинного законодавства та вчинено виконавчий напис поза межами позовної давності. Виконавчий напис містить вимогу стягнути з позивача пеню у розмірі 10 571,93 доларів США. Зазначена вище вимога не відповідає приписам чинного законодавства та умовам Кредитного договору. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч. 3 ст. 549 ЦК України). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"). Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Виходячи із того, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов"язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової для іноземної валюти, то пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України по справі № 6-79цс14 у постанові від 02.07.2014 і є обов'язковою для застосування судами. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України по справі № 6-145цс14 у постанові від 24.09.2014 року, від 01.04.2015 року у справі № 3-29гс15 та від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15. Крім того відповідно до умов Кредитного договору (пункт 4.1) пеня, у випадку порушення зобов'язань за Кредитним договором, сплачується у гривневому еквівалені по курсу НБУ на дату сплати. Отже і умови Кредитного договору передбачають сплату пені лише у гривні. Виконавчий напис нотаріуса безпідставно містить вимогу про стягнення пені в іноземній валюті. Суд вважає, що виконавчий напис нотаріуса належить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки його виконання вчинене з порушенням встановленого порядку та щодо заборгованості, яка була спірною, крім того нарахована пеня поза строками позовної давності, стягнення пені зазначено в іноземній валюті, а не в національній валюті - гривні, допущено подвійне стягнення заборгованості, так як рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2013 року з [PERSON] вже присуджена сума до стягнення.

Outcome: approved