Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі свого представника Духоти І.В., який діє на підставі довіреності від 06.02.2014 року, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 09.01.2011 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 003-24042-090111, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит на суму 3869 грн. на придбання певного майна (послуг) згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі № ЧРС-30 від 09.01.2011р. на умовах, визначених Договором строком на 24 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 08 січня 2013 року, зі сплатою процентів виходячи зі ставки 5% в рік. Однак, відповідач належним чином не виконувала своїх зобов'язань відповідно до умов договору, у зв'язку з чим за нею станом на 09.04.2014р. утворилась заборгованість в загальній сумі 6752,60 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 4414,45 грн., заборгованість за відсотками 194,47 грн. та заборгованість за комісіями 2143,68 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. У судове засідання належним чином повідомлений представник позивача Духота І.В. не з`явився, однак у позовних вимогах просив розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки суду не вказала, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляла, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за адресою її місця реєстрації: [ADDRESS], про що свідчать приєднані до матеріалів справи повідомлення про вручення поштових відправлень. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Дельта Банк" №2 від 30.01.2012р. ПАТ "Дельта Банк" є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта". Так, судом встановлено, що 09.01.2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-24042-090111, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3869 грн. на придбання майна згідно рахунку-фактури № ЧРС-30 від 09.01.2011р. та на оплату позичальником страхового платежу у розмірі 1392,84 грн., що разом складають повну суму кредиту в розмірі 5261,84 грн. Згідно з пунктом 1.2 Договору кредит надається на строк 24 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 08 січня 2013 року на умовах, визначених цим Договором. Зокрема, [PERSON] зобов'язалась виконати своєчасно та у повному обсязі зобов'язання за кредитним договором у встановлений строк, сплачувати проценти за його користування по ставці 5,00% в рік, плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,94% в місяць, а також сплачувати кредитору комісію, розмір якої складає 0,00% від частини суми Кредиту, що надається на придбання позичальником майна (пункти 2.3, 2.5, 2.8 Договору). Із матеріалів справи слідує, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в сумі 3869 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 482310 від 10.01.2011р. та актом перевірки наявності, стану, умов використання Предмету застави від 09.01.2011р. Зі свого боку відповідач [PERSON] отримала у своє розпорядження майно, оплачене за рахунок кредитних коштів. У відповідності до пункту 2.2. Кредитного договору моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених цим Договором, та можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання позичальником умов цього Договору. Враховуючи обставини справи суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні в порушення вимог даних норм Закону і умов договору, відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань і станом на 09.04.2014 року за нею утворилась заборгованість за кредитним договором № 003-24042-090111 від 09.01.2011р., яка згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 6752,60 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 4414,45 грн., заборгованість за відсотками 194,47 грн. та заборгованість за комісіями 2143,68 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним Договором зобов'язань відповідач не надала. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved