Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог та пояснень позивачки в судовому засіданні, у неї є син [PERSON], [INFO]. В період з 2003 по 2006 роки дитина відвідувала дошкільний навчального закладу ясла-садок № 9 «Пролісок», що перебуває у комунальній власності Нетішинської міської ради. 07 жовтня 2005 року її син [PERSON], перебуваючи в даному дошкільному навчальному закладі, захворів на гостру шлункову інфекцію, в результаті чого, того ж дня був госпіталізований в інфекційне відділення державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 4», де перебував на стаціонарному лікуванні з 07.10 по 13.10.2005 року. Після виписки з лікувального закладу він був переведений на амбулаторне лікування, на якому знаходився до 19.10.2005 року. Після вказаної події син протягом року перебував на диспансерному обліку із дотримання строгої дієти. Дитині було встановлено діагноз: гостра кишкова інфекція, дизентерія Зонне, у зв'язку з чим проводилося антибактеріальне, ферментне лікування та лікування на відновлення бактеріальної флори кишечника. Крім того, син додатково проходив обстеження у Харківській лікарні № 13, де було зроблено спектральний аналіз крові та призначено прийом препарату сорбіт протягом трьох місяців. Після отруєння загальний стан здоров'я дитини погіршився. Гостра кишкова інфекція дала ускладнення на жовчний міхур, кишечник, внаслідок чого сина і до сьогоднішнього дня турбують болі у животі, нудота, головні болі, у нього відсутній апетит, підвищена втомлюваність, імунна система ослаблена, його лікування продовжується по даний час. Позивачка вважає, що внаслідок вказаних подій її сину була завдана моральна шкода, оскільки він переніс значний фізичний біль, страх, фізичні та душевні страждання, був порушений його нормальний, звичний спосіб життя, перенесене захворювання дало ускладнення для його здоров'я, які дають про себе знати і до сьогоднішнього дня. Заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 20000 гривень, яку просить стягнути на її користь з дошкільного навчального закладу ясла-садок № 9 «Пролісок». В судовому засідання представник позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. Також представник просила стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість. В поданих письмових запереченнях та в судовому засіданні зазначили, що дійсно у 2005 році в дошкільному навчальному закладі ясла-садок № 9 «Пролісок» мало місце отруєння дітей, серед яких був і син позивачки. З моменту захворювання дитини та проходженням нею лікування минуло більше 10 років, однак, позивачка не надала жодних доказів, які б свідчили про те, що після перенесеного у 2005 році захворювання, її син повторно чи періодично проходив лікування та додаткові обстеження. Крім того, не надано доказів того, що дитина страждає розладами здоров'я і її стан з роками погіршується внаслідок неправомірних дій працівників відповідача, як і доказів встановлення причинного звязку між погіршенням здоровя дитини та подіями 2005 року. Також позивачка не надала доказів вини відповідача у заподіянні моральної шкоди її неповнолітньому сину та доказів в обґрунтування розміру такої шкоди. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та дошкільним навчальним закладом (ясла-садочок) №9 «Пролісок» виникли правовідносини з приводу виховання її сина [PERSON], [INFO] і забезпечення його безпеки. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами син позивачки [PERSON], [INFO], відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) №9 «Пролісок», де захворів, у зв'язку з чим в період з 07.10.2005 року по 19.10.2005 року знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в державному закладі «Спеціалізована медико - санітарна частина» з діагнозом гостра кишкова інфекція, дизентерія Зонне. Згідно списку хворих дітей дошкільних закладів, [PERSON], [INFO], з ДНЗ (ясла-садок) №9 поступив на лікування в інфекційне відділення державного закладу «Спеціалізована медико - санітарна частина» ДЗ «СМСЧ №4» 07.10.2005 року з приводу захворювання дизентерією. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 143 від 10.02.2006 року, [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в ДЗ "СМСЧ-4" м.Нетішин з 07.10 по 19.10.2005 року з клініко-епідеміологічно підтвердженим діагнозом гостра кишкова інфекція, "дизентерія Зонне", між вживанням дитиною кефіру, який містив збудник дизентерії, та її гострим інфекційним захворюванням вбачається прямий причинний зв'язок, перенесене дитиною захворювання відноситься до легких тілесних ушкоджень. Права дитини у сфері дошкільної освіти визначені Конституцією України, Законом України «Про освіту», Законом України «Про дошкільну освіту» (ст.28), відповідно до яких дитина має гарантоване державою право на безпечні та нешкідливі для здоров'я умови утримання, розвитку, виховання і навчання. Згідно п.1 ст.7, ч.2 ст.11 Закону України «Про дошкільну освіту», завданням дошкільної освіти є збереження та зміцнення фізичного, психічного і духовного здоров'я дитини. Дошкільний навчальний заклад створює безпечні та нешкідливі умови розвитку, виховання та навчання дітей, режим роботи, умови фізичного розвитку та зміцнення здоров'я відповідно до санітарно-гігієнічних вимог та забезпечує їх дотримання. Відповідно до п.39 Положення про дошкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 305 від 12.03.2003 року, працівники дошкільного навчального закладу несуть відповідальність за збереження життя, фізичне і психічне здоров'я вихованців згідно із законодавством. Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №9 «Пролісок» порушив вищевказані вимоги норм чинного законодавства України, не забезпечив безпечних та нешкідливих для здоров'я сина позивачки [PERSON] умов утримання, що стало причиною його захворювання, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду, у зв'язку з перенесеними ним стражданнями та хвилюваннями внаслідок ушкодження здоров'я, необхідністю лікування. та вимушених змінах у його житті, пов'язаних з хворобою. При визначені розміру моральної шкоди, суд також враховує характер, глибину та тривалість фізичних і душевних страждань, перенесених сином позивачки [PERSON], стан його здоров'я при поступленні в лікувальний заклад, перебіг хвороби, відсутність доказів того, що внаслідок перенесеного захворювання стан його здоров'я погіршився і він продовжує хворіти по даний час. На підставі наведеного, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що сину позивачки завдано моральну шкоду, розмір якої становить 3500 гривень. Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Правила розподілу судових витрат, встановлені ст.88 ЦПК України, застосовуються навіть у тому випадку, коли сума судового збору визначена за мінімальною ставкою. В силу пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду даної позовної заяви справляється судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позивачку звільнено від сплати судового збору і її позовні вимоги задоволено на 17,5 %, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 96 гривень 46 копійок (551,2 грн.х17,5):100). Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У даній справі правову допомогу позивачці [PERSON] надавала адвокат [PERSON]. відповідно до договору про надання правової допомоги та представництва від 04.04.2016 року. Згідно довідки № 1/16 від 04.04.2016 року, [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] гонорар в сумі 500 гривень за ведення даної справи в суді (надання правової допомоги та представництво). Однак враховуючи те, що позивачкою та її представником не надано розрахунку вказаних витрат, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: approved