Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. Померлий [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 28.11.2012р. приватним нотаріусом Запорізького міського округу Морозовою В.М., яким заповідав належну йому частину квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] 9/10 часток у рівних частках кожному, [PERSON] - 1/10 частку. Грошові вклади у ПАТ КБ "Приватбанк", ПАТ АБ "Південний" заповідав [PERSON], грошові вклади в ПАТ КБ "Правекс-Банк" заповідав [PERSON], грошові вклади у ПАТ "Банк Форум" заповідав [PERSON], всі належні предмети вжитку заповідав [PERSON] Про наявність заповіту позивачі дізналися після звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Позивачам також стало відомо, що відповідачка [PERSON] скориставшись тим, що померлий, будучи людиною похилого віку, який страждає на тяжкі захворювання й матеріально не захищений, запропонувала йому при умові, що він залишить заповіт на належне йому майно на ім'я відповідачів, займатися вирішенням судового спору в його інтересах у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадщину, усунення від права на спадкування, та за зустрічним позовом про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно, яка перебуває на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Крім того, [PERSON] пообіцяла, що візьме частину матеріальних витрат на лікування [PERSON]. Їх батько погодився на цю вкрай невигідно йому умову, так як відповідачі не були для нього близькими людьми, не мали з ним родинних відносин, а [PERSON] проживає в іншій державі. Померлому було тяжко фізично й матеріально звертатися за юридичною допомогою, вирішувати питання пов'язані зі складанням правових документів, укладенням договорів про надання юридичної допомоги, сплаті судових витрат. [PERSON] скористалася тяжкими обставинами, які склалися у батька позивачів, понудивши його таким чином позбавити позивачів спадщини. Позивачі вважають, що оскаржуваний заповіт був складений померлим під впливом тяжких для нього обставин, а тому, у відповідності до ч.1 ст.233 ЦК України має бути визнаний судом недійсним. З наведених підстав просять визнати недійсним заповіт, складений 28.11.2012р. і посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського округу Морозовою В.М., визнати за [PERSON] і за [PERSON] право власності за кожнимна ? частину житлової кімнати у квартирі [ADDRESS], та на ? частину банківських грошових вкладів за кожним з позивачів, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] У судовому засіданні позивачі, їх представник підтримали позов, просили задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав, посилаючись в обґрунтування позову на те, що заповіт був складений під тиском відповідачки [PERSON] і що у батька не було підстав позбавляти їх спадщини. Відповідачі проти позову заперечували, вказуючи на його необґрунтованість, просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] пояснила, що постійно підтримувала стосунки з [PERSON], його діти - позивачі у справі, залишилися проживати з матір'ю після розлучення батьків, і не підтримували з батьком тісних зв'язків, не проявляли турботи про нього, чим пояснюється зміст його заповіту. Не зважаючи на те, що за першим заповітом [PERSON] мав намір заповісти все своє майно їй, вона не має жодних сумнівів щодо його вільного волевиявлення при складанні заповіту 28.11.2012р. Відповідач [PERSON] пояснила, що не мала жодних мотивів і не ніяким чином не впливала на волю [PERSON] щодо розпорядження майном на випадок його смерті. При розгляді справи, на яку посилаються позивачі, [PERSON] самостійно приймав участь у судових засіданнях, він був матеріально забезпеченою людиною. Відповідач [PERSON] пояснив, що підтримував з [PERSON] тісні стосунки, допомагав йому, піклувався про нього, доводи позову вважає необґрунтованими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з його необґрунтованості. Третя особа - приватний нотаріус Морозова В.М. в судовому засіданні пояснила, що заповідач [PERSON] самостійно звернувся до неї з питання посвідчення заповіту. Він був високого зросту, кремезним і не виглядав, як людина, яка має тяжкі захворювання або потребує сторонньої допомоги. Заповідач мав свою чітко сформовану думку, вільно і ясно виражав своє волевиявлення щодо заповіту, що видно з його складної структури, яку запропонував заповідач. У ході підготовки та складання заповіту [PERSON] нею було з'ясовано, що вимога заповідача про позбавлення спадщини дітей є категоричною і обов'язковою для заповідача, він наполягав на цьому. Всі доводи, на які посилаються відповідачі у позові, вважає суперечливими і необґрунтованими. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що батько позивачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON]помер[INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно, серія [NUMBER] (а.с.9), факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серія [NUMBER], і свідоцтвом про народження [PERSON]., серія [NUMBER], виданих бюро ЗАГС Октябрського району м. Красноярська (а.с.7-8). Таким чином, відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON]. На момент смерті [PERSON] належало на праві власності 19/50 частин комунальної квартири за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом №2434 про право власності на житло від 29.08.1994р., виданим виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів (а.с.14). Згідно листа ПАТ КБ "Правекс-Банк" №1065/12-01-1БТ від 20.02.2015р., у банку на ім'я [PERSON] було відкрито два вкладні рахунки, коштиз яких по закінченні строків дії договорів були перераховані на поточний рахунок, залишок грошових коштів на якому становить 8591,50 грн. (а.с.63-65). Згідно листа ПАТ АБ "Південний" №84-10056БТ від 02.03.2015р., у банку на ім'я [PERSON] було відкрито два поточних рахунки у доларах США, на одному з яких грошові кошти відсутні, на другому - залишок коштів становить 646,41 доларів США, та поточний рахунок у національній валюті, залишок коштів на якому становить 10692,84 грн. (а.с.75-83). Згідно листа ПАТ КБ "Приватбанк" від 02.03.2015р., у банку на ім'я [PERSON] відкрито шість рахунків у доларах США, на одному з яких залишок коштів становить 0,13 доларів США, та чотири рахунки у національній валюті, грошові кошти на яких відсутні (а.с.87-108). Згідно листа ПАТ "Банк Форумвід 13.03.2015р., у банку на ім'я [PERSON] було відкрито шість депозитних рахунків у національній валюті та три рахунки у доларах США, які закриті (а.с.131-139). [PERSON] звернувся 06.10.2014р. до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якібюк Ю.А. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (а.с.36). [PERSON] звернулася 23.09.2014р. до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якібюк Ю.А. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (а.с.37). Померлий [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений 28.11.2012р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., зареєстрований в реєстрі за №2605, який є чинним, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с.10). Цим заповітом [PERSON] заповідав належну йому частину квартири [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 9/10 часток у рівних частках кожному, [PERSON] - 1/10 частку. Грошові вклади у ПАТ КБ "Приватбанк", ПАТ АБ "Південний" заповідав [PERSON], грошові вклади в ПАТ КБ "Правекс-Банк" заповідав [PERSON], грошові вклади у ПАТ "Банк Форум" заповідав [PERSON], всі належні предмети вжитку заповідав [PERSON] Також заповідач вказав у заповіті, що свого сина [PERSON]. і свою дочку [PERSON] він позбавляє спадщини (а.с.52). Відповідно до ст. 1233 ЦК Українизаповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1ст.1234 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальними правилами ЦК щодо недійсності правочинів. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину і однією з таких є: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. В якості правового обґрунтування визнання недійсним заповіту позивачі зазначають статтю 233 ЦК України. За правилами ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загрози банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.Особа, яка оскаржує правочин, має довестифакт збігу тяжких для сторони обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням сторони укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. На підтвердження позовних вимог та заперечень сторони посилалися на показання свідків. Свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою [PERSON] по комунальній квартирі. [PERSON] був фізично міцною людиною як на свій вік, був матеріально забезпечений, добре харчувався, до нього часто приходили позичати гроші. Знає зйого слів та сама зробила висновок, що зі своїми дітьми він спілкувався не часто. З 1998 року по 2008 рік у нього ні син, ні дочкане з'являлися взагалі. Син [PERSON] жив з ним не довго, вони посварилися, після чого він просив не впускати сина до його кімнати. Дочка за весь час приходила пару разів. Зі слів [PERSON] знає, що він склав заповіт на [PERSON] Він дав їй номер телефону [PERSON] на випадок повідомити їй, якщо з ним щось станеться. Через місяць після смерті [PERSON] його син зателефонував і дізнався про смерть батька, ще через місяць заявив про свої права на кімнату та вселився до неї. Свідок [PERSON] пояснив, що проживав по сусідству з [PERSON], з яким до 2008 року протягом трьох років проживав його син [PERSON] - позивач у справі, декілька разів бачив його дочку [PERSON] [PERSON] на дітей йому не скаржився, мав нормальне здоров'я, матеріально ніколи ні від кого не залежав, давав у позику гроші, постійно торгував медом. Зі слів [PERSON] знав, що він почав судитися, в чому йому допомагала сестра, і після закінчення суду він мав переписати свою квартиру на сестру. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с. Августинівка по сусідству з [PERSON], до якої часто приїжджав в гості [PERSON], а та в свою чергу також часто їздила до нього у м. Запоріжжя, між ними були близькі родинні стосунки, він називав її найближчою людиною, на дітей скаржився. З 2011 року [PERSON] став приїжджати рідше. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає в с. Августинівка по сусідству з [PERSON], з [PERSON] знайомий з 80-х років, той часто приїжджав до [PERSON], з якою у них були близькі родинні стосунки. [PERSON] розповідав про те, що син відбував покарання у місцях позбавлення волі, висловлювався, що самою близькою людиною вважає [PERSON] З 2011 року [PERSON] став набагато рідше приїжджати. [PERSON] часто їздила до нього у м. Запоріжжя, свідок її підвозив до будинку [PERSON] і забирав звідти. Про те, як [PERSON] розпорядився своїм майном на випадок смерті, він не чув. Свідок [PERSON] суду пояснив, що разом з позивачем [PERSON] допомагав [PERSON] декілька разів встановлювати вулики, ремонтувати машину, займав гроші у [PERSON], з 2003 року купляв у [PERSON] мед, вино. Не чув, щоб [PERSON] скаржився на здоров'я. За всі роки знайомства з [PERSON] був у нього вдома декілька разів, приходив завжди разом з його сином, один раз прийшов сам повернути гроші, які брав у борг. Останній раз бачив [PERSON] у 2014 році біля магазину, коли той торгував медом. Надані позивачами копії виписного епікризу історії хвороби №67 про лікування [PERSON], у віці 81 року, з 29.04.2011р. по 17.05.2011р. у терапевтичному відділенні Запорізького обласного госпіталю для інвалідів ВОВ (а.с.11), копії виписного епікризу історії хвороби №18.15 про лікування [PERSON], у віці 83 років, з 01.11.2012р. по 19.11.2012р. у терапевтичному відділенні Запорізького обласного госпіталю для інвалідів ВОВ (а.с.13), свідчать про наявність у [PERSON] ряду захворювань, зазначених у цих документах, однак доказів їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням [PERSON] у заповіті, що оскаржується, суду не надано. Як вбачається з досліджених у судовому засіданні договорів банківського вкладу (рахунку), копій розписок, складених на ім'я [PERSON] про отримання від нього у позику грошових коштів з відмітками про повернення (а.с.118-120), показань свідків,[PERSON] був забезпеченою людиною, мав значну кількість грошових вкладів у банках України, надавав грошові кошти у позику, крім пенсії, розмір якої сторони не вважали за необхідне доводити у суді, він займався бджільництвом та отримував доходи від цієї діяльності, а тому доводи позивачів, що [PERSON] бум матеріально незахищеною людиною, є необґрунтованими. Позивачами не зазначено у позовній заяві і не надано суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] було тяжко фізично й матеріально звертатися за юридичною допомогою, вирішувати питання пов'язані зі складанням правових документів, укладенням договорів про надання юридичної допомоги, сплаті судових витрат, і він потребував того, щоб [PERSON]займалася вирішенням судового спору в його інтересах у іншій цивільній справі, а також того, що з цих підстав ним 28.11.2012р. був посвідчений спірний заповіт і що відповідачка [PERSON] ініціювала складання [PERSON] заповіту на свою користь і на користь інших відповідачів у справі. Як зазначалося, відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітє особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті, тому він не може бути невигідним для заповідача. Як вбачається зі змісту заповіту, заповідач [PERSON] не обумовлював виникнення права на спадкування у осіб, які призначені у заповіті, наявністю певної умови, як пов'язаної, так і не пов'язаної з поведінкою цих осіб, що б відповідало змісту ст. 1242 ЦК України. Фактично, позивачі вказують на те, що заповіт невигідний їм, оскільки складений на ім'я осіб, які не були для [PERSON] близькими людьми, не мали з ним родинних відносин, чим [PERSON] позбавив спадщини позивачів як спадкоємців першої черги за законом. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Та обставина, що син позивачки [PERSON] є інвалідом дитинства, не впливає на дійсність складеного [PERSON] заповіту. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Ні у заповіті, який складався [PERSON] 26.08.1997р. на ім'я [PERSON] (а.с.117), ні у чинному заповіті, що оскаржується у даній справі, [PERSON] не призначав позивачів у справі своїми спадкоємцями. Заповіт, що оскаржується, складений 28.11.2012р., заповідач помер [INFO], тобто, між складанням заповіту та смертю заповідача було півтора року, протягом яких заповідач не відмінив його і не вніс до нього зміни. Суд вважає, що позивачі у відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не довели суду ті обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог, складання заповіту [PERSON] під впливом тяжких для нього обставин є недоведеним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Оскільки підстав для визнання заповіту недійсним судом не встановлено, правові підстави для визнання за позивачами права власності на спадщину в порядку спадкування за законом також відсутні. З урахуванням викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed