Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

В жовтні 2013 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON]) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказували на те, що відповідно до договору від 13.01.2006 р. відповідачка отримала від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором не виконала, просили стягнути з неї заборгованість за кредитним договором станом на 19.09.2013 р. в розмірі 32 722 грн. 09 коп. та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ "Приват Банк" в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Відповідно до заяви, просив про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали посилаючись на те, що між сторонами по справі не існує кредитного договору, оскільки відповідачка його не підписувала, не отримувала кредитної картки та відповідно кредитних коштів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 13.01.2006 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому назву було змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON]) був укладений кредитний договір, який складався з Заяви позичальника від 13.01.2006 р., Умов надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою та Тарифів, згідно умов якого Банк надав відповідачці кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. На підтвердження отримання платіжної картки у непошкодженому стані та запечатаного конверту з ПІН-кодом відповідачкою було підписано Розписку (а.с. 82). Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, комісію; згідно п. 8.6 при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 120 днів передбачено сплата штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку , і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно частини другої статті 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 19.09.2013 р., заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитом складає 32 722 грн. 09 коп., а саме: 4 156 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 26 531 грн. 27 коп. - заборгованість за відсотками, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 534 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачка [PERSON] посилається на те, що вона не підписувала заяви на видачу кредиту від 13.01.2006 р., та не отримувала кредитні кошти, як про це зазначає позивач. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 43, 44, 45-46), відповідачка [PERSON] неодноразово зверталась до ПАТ КБ "ПриватБанк" з заявами про те, що вона не отримувала кредитної картки, не отримувала кредитних коштів та не підписувала кредитного договору 13.01.2006 р. Проте, згідно Висновку про службове розслідування від 25.11.2008 р., проведено ПАТ КБ Приват Банк", встановлено, що факт оформлення кредитної картки на ім'я відповідачки шахрайським шляхом не підтвердився. Також відповідачка зверталась в зв'язку з фактом оформлення кредиту на її ім'я , без її відома, до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області (а.с.71), проте про результати розгляду поданої заяви їй не відомо. Судом по даній справі була призначена судова почеркознавча експертиза. Згідно експертного висновку № 1473 від 03.02.2015 р. судової почеркознавчої експертизи, виконаного експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, підписи від імені [PERSON] в графах «підпис» анкети-заявки на видачу кредитної картки від 13.01.2006 р. та "Дата та підпис отримувача" розписки від 13.01.2006 р. виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи вищевикладене та те, що [PERSON] не мала наміру укладати кредитний договір із позивачем, та при його оформлені підпис було виконано невідомою особою, суд вважає, що позовні вимоги безпідставні та в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки позивачем не було доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів та існування між сторонами правовідносин за вказаним договором.

Outcome: dismissed