Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, зобов'язання відповідача передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки: квартиру під [ADDRESS] загальною площею 74,3 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог представник позивача вказав, що 27 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», який є правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11279476000 та відповідачу був наданий кредит у сумі 98000 доларів США строком по 27 грудня 2023 року. У забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, в цей же день, Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем був укладений договір іпотеки. У забезпечення виконання кредитного договору відповідачем в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру під [ADDRESS] загальною площею 74,3 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., яка належить відповідачу, згідно договору купівлі продажу на праві власності. Також вказує, що ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором № 11279476000 ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. Також зазначив, що в порушення норм ЦК України, відповідач умов кредитного договору не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 152366,55 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2013 року є еквівалентом 1217865,83 гривень. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить суд постановити заочне рішення, розглянути справу за відсутністю представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 27 грудня 2007 між АКІБ «Укрсиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та став правонаступником всіх прав та забов»язань АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11279476000 . Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 98000 доларів США , які зобов'язався повернути у повному обсязі в строк до 27 грудня 2023 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 27.12.2007 року між відповідачем та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено іпотечний договір, відповідно якого відповідач передав позивачу у забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору належне йому на праві особистої власності нерухоме майно: квартиру під [ADDRESS] загальною площею 74,3 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., яка належить відповідачу, згідно договору купівлі продажу на праві власності. Предмет іпотеки, квартира, сторонами була оцінена в 641618,00 гривень (п. 1.2 договору іпотеки). На предмет іпотеки була накладена заборона на відчуження. АКІБ «Укрсиббанк» свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 98000 доларів США. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином. В силу вказаних норм, 08.12.2001 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за зазначеним вище кредитним договором ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та актом прийому передачі документації. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу" Відповідно до п. 4.1.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором, а також в інших випадках відповідно до діючого законодавства. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої забов'язання належним чином не виконав, в наслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 152366,55 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2013 року є еквівалентом 1217865,83 гривень. Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 вказаного Закону, іпотекодержателем у зв'язку з невиконанням боржником умов кредитного договору іпотекодавцем були надіслані повідомлення-вимоги про порушення основного зобов'язання. Згідно зі ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання зобов'язання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекою є застава нерухомого майна. Тому в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Підстави та порядок виселення передбачений Законом України „Про іпотеку" та Житловим кодексом Української РСР, зокрема, відповідно до ч.1, 2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно з с.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Статтею 109 Житловим кодексом Української РСР визначено, що «Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті». Відповідно до п. 1.4 кредитного договору квартира предмет іпотеки була придбана за рахунок кредиту. Відповідачі, які проживають у квартирі, що є предметом іпотеки вимогу Позивача про виселення добровільно не виконали, що дає підстави вважати, що у найближчий термін вони також не звільнять предмет іпотеки у добровільному порядку. За таких обставин, відповідач та інші мешканці квартири, яка є предметом іпотеки підлягають виселенню у судовому порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Окрім, того п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Права та обтяження, що підлягають державній реєстрації» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved