Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

19.06.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON], яка на час ліквідації колгоспних дворів проживала у спірному будинку. Крім неї, в цьому будинку на вказаний час також були зареєстровані та проживали: дочка голови двору - [PERSON], онуки голови двору - позивачі та правнук голови двору - [PERSON], [INFO]. [INFO] року голова колгоспного двору [PERSON] померла, яка документів на спірне будинковолодіння за життя не виготовила. 09.02.1993 року виконкомом Ліснослібичинської сільської ради на ім'я дочки померлої та матері позивачів - [PERSON] видане свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належну їй частку вказаного будинку, а також на успадковану нею частку, яка належала її матері [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] на частку в спірному будинковолодінні не претендує, що підтверджується поданою ним заявою, посвідченою Ліснохлібичинською сільською радою. Померла [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON] Однак, державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності зареєстроване за померлою головою колгоспного двору [PERSON], а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено. Тому позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності відповідно на 4/5 та 1/5 частини вказаного будинковолодіння. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, подали до суду спільну письмову заяву, в якій зазначають, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати в їх відсутності. Відповідач подав до суду письмову заяву, посвідчену 23.06.2014 року секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Сончак З.П., в якій вказує, що позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом також встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 18.06.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району реєстраційної служби в Івано-Франківській області, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 22 (а.с.10). Крім того, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 09.02.1993 року виконкомом Ліснохлібичинської сільської ради на підставі рішення цього ж виконкому, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON] (а.с.14). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.11.2013 року виконкомом Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 30 (а.с.11). Із копій свідоцтв про народження позивачів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони є дітьми померлої [PERSON] (а.с.7,8). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 29.10.1988 року, позивачка змінила своє прізвище із "[PERSON]" на "[PERSON]", уклавши 29.10.1988 року шлюб з [PERSON] (а.с.8). На підставі довідки №547, виданої Ліснохлібичинською сільською радою Коломийського району 27.05.2014 року, судом встановлено, що в житловому будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року в господарстві були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON], [PERSON] - онуки, [PERSON] - правнук. На час смерті [PERSON], а також [PERSON] в зазначеному будинку був також, крім перелічених осіб, зареєстрований інший правнук [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені померлої [PERSON] у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради не посвідчувався. У вказаній довідці зазначено, що заповіт від імені [PERSON], посвідчений 21.03.2006 року виконкомом Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, за реєстровим №30, не скасовувався (а.с.13). Згідно вказаного заповіту [PERSON] заповіла все своє майно позивачці [PERSON] (а.с.5). Судом також встановлено, що згідно з даними виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ" згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м. та господарські будівлі та споруди в [ADDRESS] в реєстровій книзі №1 під реєстровим №13 (а.с.14). Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП "Коломийське МБТІ" 05.06.2014 року, вбачається, що інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] становить 107 025,00 грн. Рік побудови будинку -1977. Спірне будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера "Б", стайні - літера "В", стодоли - літера "Г", навісу - літера "Ж", вбиральні - літера "З", колодязя -"№", огорожі "№1-2" (а.с.15-17). Згідно з даними відповіді державного нотаріуса Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 13.06.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності і їм не вбули виділені частки в цьому майні (а.с.20). П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст.346 ЦК України право власності на частки померлих припинилося з моменту їх смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що в зв'язку з наведеними обставинами позивачі як єдині спадкоємці після смерті своєї матері не взмозі оформити свої права на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з урахуванням вищевказаного заповіту, визнанням позову відповідачем за позивачами слід визнати право власності на запропоновані ними частки. На підставі наведеного, ст.ст. 392,1233, 1268 ЦК України та,

Outcome: approved