Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним договору будівельного підряду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що влітку 2012 року він вирішив відремонтувати свій власний будинок по вул. Шевченка, 5 в смт. Луків Турійського району і найняв бригаду майстрів-будівельників для проведення ремонтно-будівельних робіт, серед яких був відповідач [PERSON] та [PERSON] Будучи безробітними, зазначені особи найнялися до позивача на роботу під виглядом досвідчених майстрів-теслярів, але, не маючи необхідної кваліфікації, виконали свою роботу з серйозними порушеннями технології будівництва і, скориставшись довірою позивача та його необізнаністю в будівництві, заволоділи його коштами шляхом шахрайства. Вони підрядились швидко, якісно і недорого підняти будинок позивача, поміняти закладні бруси за денну плату в сумі 150 грн. на кожного члена бригади, але істотно недоробили свою роботу, за яку отримали аванс в сумі 560 грн. В своїй позовній заяві позивач вказував на те, що між ним та відповідачем відбувся усний договір будівельного підряду, що підтверджується товарними чеками і накладною на закупку будматеріалів. З приводу неправомірних дій відповідача позивач неодноразово звертався до Турійських правоохоронних органів і прокуратури з питанням порушення кримінальної справи на інших підставах, однак відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в зв'язку з чим обґрунтовував в позовній заяві неправомірність дій (бездіяльність) правоохоронних органів. Заподіяна позивачу моральна шкода, на його думку, виражається: у заволодінні його коштами шляхом обману; у зловживанні його довірою та необізнаністю в галузі будівництва; в неякісно проведеному ремонті його будинку; в недотриманні умов усного договору; в неповерненні своїх нечесно зароблених коштів; в незаконному позбавленні позивача можливості проживати в своєму будинку в зв'язку з істотним погіршенням експлуатаційно - технічного стану будівлі, користуватися житловими приміщеннями, проводити час на відкритому повітрі. Зважаючи на викладене, позивач просив суд: визнати його потерпілим внаслідок кримінального правопорушення; стягнути з відповідача 4814,50 грн. на відшкодування моральної шкоди; визнати недійсним договір підряду, укладений між ним та відповідачем; покласти на відповідача всі судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи /а.с. 1-20, 75-90/. В судове засідання по розгляду даної справи позивач не з'явився, однак в позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутності /а.с. 12-13/. Додатково подав суду письмове пояснення по суті справи, в якому зазначав, що відповідач [PERSON] представився йому фахівцем по будівництву дерев'яних будинків, ввійшов до нього в довіру і випросив завдаток у сумі 2000 грн. на закупку будматеріалів. 06 вересня 2012 року відповідач організував будівельну бригаду з двох осіб, до складу якої входив його син [PERSON] Вони працювали два дні. 10.09.2012 року громадянин [PERSON] перевірив їх роботу та виявив в ній істотні відступи від технології будівництва, однак відповідач не прийняв його зауважень та призупинив роботу. На момент розірвання їх договору, у відповідача залишилась менша половина грошей, які він дав йому на закупку матеріалів. Не маючи вибору, позивач прийняв їх роботу під тиском з огляду на безпеку його майна, життя та здоров'я і не наполягав на своїх правах /а.с. 21-23, 91-93/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Поштові відправлення з судовими повістками були повернуті до суду з відміткою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання". Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про те, що позов безпідставний та до задоволення не підлягає. Зокрема, відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач дійсно є власником ? частини житлового будинку, що знаходиться по вул. Шевченка, 5 в смт. Луків Турійського району. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.05.2000 року державним нотаріусом Турійської державної нотаріальної контори [PERSON] /а.с. 27/. Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів. Як вбачається з позовної заяви та з письмових пояснень позивача, останній стверджує, що між ним та відповідачем було укладено усний договір підряду що проведення ремонтних робіт в зазначеному будинку. В той же час будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують дану обставину, позивачем не надано та судом не здобуто. Покликання позивача на те, що наявні в нього товарні чеки та накладна є доказами укладеного між ним та відповідачем договору підряду, суд вважає безпідставними з таких мотивів. Товарні чеки № 994 від 06.09.2012 року та № 1004 від 08.09.2012 року /а.с. 30/ дійсно підтверджують придбання будівельних матеріалів в той період, коли, на думку позивача, було укладено договір підряду, однак ці чеки не містять будь-якої інформації щодо предмета доказування, зокрема не містять інформацію про покупця цих будівельних матеріалів. Накладна № 224 від 10.09.2012 року /а.с. 31/ про відпуск щебеню та піску також не містить інформації щодо предмета доказування та лише свідчить про відпуск цих будівельних матеріалів громадянину (ці) Кисляк, який (яка), очевидно, не має відношення до даної справи. Допитати в судовому засіданні свідка [PERSON] з приводу відомих йому обставин справи, про що просив в позовній заяві позивач, не виявилось можливим, оскільки свідок в судове засідання не з'явився, а поштове відправлення з судовою повісткою було повернуто до суду з відміткою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання". Додані позивачем до позовної заяви документи з приводу його звернень до правоохоронних органів, знову ж таки не містять будь-якої інформації щодо порушення будь-яких прав позивача саме відповідачем. Аналізуючи все викладене вище в сукупності, суд прийшов до твердого переконання, що позивачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме - не доведено, що між позивачем та відповідачем було укладено усний договір будівельного підряду, а тому вимога позивача про розірвання цього договору є безпідставною та до задоволення не підлягає. В зв'язку з встановленням судом безпідставності позовної вимоги про розірвання договору підряду та зважаючи на те, що вимога позивача про стягнення немайнової (моральної) шкоди має похідний характер від попередньої вимоги, суд вважає за необхідне в частині стягнення моральної шкоди також відмовити. Вимога позивача про визнання його потерпілим внаслідок злочину не підлягає до задоволення, оскільки ця вимога не є вимогою цивільного характеру і не може бути розглянута судом в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене, позивачем не доведено порушення його цивільних прав та інтересів саме відповідачем, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача, а відтак про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в цілому. Відмовляючи в задоволенні позову, суд на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, відносить на рахунок держави судовий збір, який мав би бути сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, оскільки позивач є інвалідом І-ї групи /а.с. 29/ та, відповідно до вимог ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed