Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив, що 15.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11332982000, за умовами якого [PERSON] було надано кредит в національній валюті у сумі 205 000 гривень з відсотковою ставкою 17 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором був укладений Договір іпотеки від 15.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П. за реєстровим номером 1607, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 15.04.2008 було накладено заборону та іпотеку на нерухоме майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12.12.2011 року між AT «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ». Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №П 14773 від 11.08.2020 року в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано п`ять осіб, а саме: [PERSON] 1957 р.н. (зареєстрована у 1993 році), [PERSON] 1954 р.н. (зареєстрований у 1990 році), [PERSON] 1984 р.н. (зареєстрований у 2013 році), [PERSON] 1983 р.н. (зареєстрована у 2004 році), [PERSON] 1975 р.н. (зареєстрований у 2012 році), тобто вже після укладення Договору іпотеки. В п. 2.4.6. Договору іпотеки від 15.04.2008, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як іпотекодавці, зобов`язалися не надавати дозвіл на реєстрацію в предметі іпотеки фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. Ні АКІБ «УкрСиббанк», ані ТОВ «Кей-Колект» не надавало згоди на реєстрацію будь кого в іпотечному майні. Відповідно до статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Таким чином, право користування об`єктом іпотеки може здійснюватися виключно за згодою іпотекодержателя, тобто без наявності письмової згоди останнього, будь-яка особа позбавлена можливості здійснити реєстрацію свого місця проживання на об`єкті, що є предметом іпотеки. Власники квартири (яка знаходиться в іпотеці) вправі, відповідно до положень наведеного законодавства, реєструвати в останній своїх рідних членів сім`ї (зокрема малолітніх та неповнолітніх дітей за згодою батьків), а також інших осіб при відповідній наявності належного дозволу іпотекодержателя такої квартири, обов`язок щодо чого передбачений ст. 9 Закону України «Про іпотеку». Отже, вже після укладення договору іпотеки від 15.04.2008 органами реєстрації було зареєстровано місце проживання однієї особи, всупереч тому, що зазначене нерухоме майно знаходилось під двома обтяженнями (заборона та іпотека) та за відсутності дозволу зі сторони ПАТ «УкрСиббанк» та/або ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Отже, зареєстрована особа не має достатніх правових підстав для реєстрації в вищезазначеній квартирі, жодних договорів про надання в користування цього майна із ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не укладалось. Отже, власник нерухомого майна, що знаходиться в обтяженні та є предметом іпотеки, може використовувати його тільки за цільовим призначенням та розпоряджатися останнім тільки за наявності відповідної згоди іпотекодержателя, чого в даному випадку не відбулося, та під час реєстрації особи у жилому приміщенні, останнє знаходилося під арештом, а іпотекодержатель своєї згоди на вчинення зазначених дій не надавав. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як іпотекодавці, подаючи заяви на реєстрацію місця проживання [PERSON] у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, свідомо порушили умови Договору іпотеки від 15.04.2008, а також ст.9, 10 Закону України «Про іпотеку», ст. 628 Цивільного Кодексу України. Просить визнати протиправними дії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] при поданні заяв на реєстрацію місця проживання [PERSON] у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, а саме у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . та відновити становище яке існувало до порушення; скасувати рішення органів реєстрації місця проживання (якими проведено такі реєстраційні дії) щодо реєстрації місця проживання [PERSON] у нерухомому майні, що є предметом іпотеки, а саме у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] направив до суду відзив, у якому зазначив, що він у 2012 році був на законних підставах зареєстрований за адресою проживання та реєстрації своєї сім`ї - дружини [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] , народження [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вважає позовні вимоги ТОВ "Кей-Колект" незаконними та безпідставними з з тих причин, що нііхто і ні за яких обставин не може заборонити йому проживати на законних підставах та перешкоджати бути з його сім`єю та дитиною. Ніякої згоди на це, окрім його сім`ї, законом не передбачено. Посилання позивача на ст. 9 Закону України "Про іпотеку" безпідставні, оскільки питання реєстрації за місцем проживання цією статтею не передбачені. Просив позовну заяву ТОВ "Кей-Колект" залишити без задоволення за безпідставністю. Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідач помилково вважає, що предметом позовної заяви є виселення, у той час, як предметом розгляду справи №544/1028/20 є визнання протиправними дій іпотекодавців при поданні заяви на реєстрацію місця проживання [PERSON] у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, а саме у квартирі що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також скасування такого рішення шляхом відновлення становища яке існувало до порушення. Визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання є належним способом захисту, оскільки скасуванням протиправного рішення відновлюються права іпотекодержателя, які були порушені діями відповідачами. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» пред`явленням даного позову не має наміру нікого «виселяти», а просить суд скасувати реєстрацію, яка була здійснена іпотекодавцем без дотримання умов Договору іпотеки, а також ст. 9. 10 Закону України «Про іпотеку» та ст. 628 Цивільного Кодексу України, і відповідно, порушила цим права ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» як іпотекодержателя. Посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі №552/1361/18 також не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду у тій справі є «усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття з реєстрації та виселення із квартири», що не є предметом спору в даній справі. У запереченні на відповідь на відзив відповідач [PERSON] зазначив, що позивач не надав ніяких тверджень що його реєстрація в спірному житлі впливає на стан та якість іпотечного майна. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Пирятинська районна державна адміністрація та Пирятинська міська рада Полтавської області, у судове засідання не з`явилися, направили до суду листи про розгляд справи без їх участі. Пирятинська міська рада при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Пирятинська районна державна адміністрація вважає, що не є належною стороною у вказаній справі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11332982000, за умовами якого [PERSON] було надано кредит в національній валюті у сумі 205 000 гривень з відсотковою ставкою 17 % річних (а.с.8-11). В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором був укладений Договір іпотеки від 15.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П. за реєстровим номером 1607, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). 15.04.2008 нотаріусом було накладено заборону на нерухоме майно,що є предметом іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-23). Згідно п. 2.4.6. Договору іпотеки від 15.04.2008, іпотекодавці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язувалися не надавати дозвіл на реєстрацію в предметі іпотеки фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. 12.12.2011 року між AT «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно яких право вимоги за вищевказаними Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» (а.с.14-19). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №П 14773 від 11.08.2020 року в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано п`ять осіб: [PERSON] , 1957 р.н. (зареєстрована у 1993 році), [PERSON] 1954 р.н. (зареєстрований у 1990 році), [PERSON] , 1984 р.н. (зареєстрований у 2013 році), [PERSON] , 1983 р.н. (зареєстрована у 2004 році), [PERSON] , 1975 р.н. (зареєстрований у 2012 році). Тобто, відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі вже після укладення договору іпотеки та без згоди іпотекодержателя(а.с.7). Згідно зі ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Відповідач [PERSON] є чоловіком співвласника квартири [ADDRESS] , [PERSON] (а.с.78) та був зареєстрований у квартирі на правах члена сім`ї співвласника. Останній не мав і не має права власності на це житло. Він набув право користування зазначеною квартирою як член сім`ї власника відповідно до ст.405 ЦК України та зберігає це право протягом часу перебування будинку в іпотеці. Суд зазначає, що позивач, порушуючи питання про скасування реєстрації місця проживання відповідача в іпотечному майні, не вказав, яким чином реєстрація відповідача порушує його майнові права. Доводи представника позивача про те, що у разі звернення стягнення на спірне майно, яке є предметом іпотеки, у позивача будуть перешкоди у реалізації предмета іпотеки, через неможливість виселення осіб, які там проживають, суд не бере до уваги, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Згідно ч.1 ст. 12 Закону , у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Частиною 1 ст.33 цього Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Згідно ч.3 ст.33 Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Позивач не надав суду доказів, що на час вирішення судом даного спору, боржник не виконанує або неналежно виконанує основне зобов`язання, наявне рішення суду або виконавчий напис нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Не надано також доказів, що іпотекодержателем вжито звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності з положеннями ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом (ч.3 ст.109 ЖК України). Доводи представника позивача, що факт реєстрації особи у іпотечному майні без дозволу іпотекодержателя, є доказом порушення права іпотекодержателя на реалізацію предмета іпотеки в майбутньому, не заслуговують на увагу, оскільки судовому захисту підлягають наявні порушені права, а не можливе порушення майнових прав позивача у майбутньому. Відповідач [PERSON] не є власником приміщення, що перебуває в іпотеці, а лише має право користування спірним жилим приміщенням як член сім`ї власника, тому підстави вважати, що порушені майнові права позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок реєстрації відповідача в спірному приміщенні, відсутні. Реєстрація ще однієї особи (окрім власників) у житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, жодним чином не збільшує ризиків, пов`язаних із реалізацією предмета іпотеки. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення (припинення) права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм статей 71, 72, 116, 156 ЖК України або статей 405, 406 ЦК України. Обставини, на які посилається позивач, не є передбаченими законом підставами для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а також відсутні підстави для визнання його таким, що безпідставно набув право користування спірним житлом, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову про визнання дій відповідачів протиправними та скасування рішення про реєстрацію місця проживання [PERSON] .

Outcome: dismissed