Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач - [PERSON], в особі свого представника - [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач та її уповноважений представник зазначили, що відповідно до заповіту від 30.08.2004р., посвідченого виконавчим комітетом Великобийганської сільської ради, [PERSON], належне їй майно, зокрема вищевказаний житловий будинок, заповідала позивачу у справі - [PERSON], 30.07.2012р. спадкодавець померла. Позивачем ініційовано звернення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з підстав розбіжностей щодо адреси розташування будинку, які були зазначені в заповіті та в правовстановлюючому документі на нерухоме майно. Зважаючи на відсутність умов для оформлення спадщини в позасудовому порядку, позивач та її представник просили суд визнати за позивачем право власності на вказаний спадковий будинок. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак останнім через канцелярію суду подана заява, згідно якої просить розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Великобийганської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі та не заперечує проти позовних вимог [PERSON]. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явились. На підставі п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення за відсутності вказаних осіб, не відкладаючи розгляду справи. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач та її представник посилались, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, надавши правову оцінку визнанню позову відповідачем, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 серпня 2004 року виконавчим комітетом Великобийганської сільської ради посвідчено заповіт складений [PERSON], відповідно до якого, спадкодавець заповіла належний їй на праві власності будинок розташований за адресою: [ADDRESS] - позивачу у справі - [PERSON]. Іншими документами, що наявні в матеріалах справи, зокрема: заявою про прийняття спадщини, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, підтверджується, що позивач вчасно та належним чином ініціювала питання прийняття спадщини. Листом Берегівської державної нотаріальної контори позивача повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із розбіжностями, які мають місце в частині зазначення адреси житлового будинку, який входить до спадщини відповідно до заповіту та правовстановлюючому документі, який за свого життя отримала спадкодавець - [PERSON]. Судом також встановлено, що відповідно до відомостей погосподарської книги Великобийганської сільської ради, спадкодавцю - [PERSON] за життя належав житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], аналогічна адреса будинку зазначена і у відомостях КП "Берегівське БТІ", що вбачається із технічного паспорту будинку та з довідки виконавчого комітету Великобийганської сільської ради, копії яких наявні в матеріалах справи. В матеріалах справи також наявна копія свідоцтва про право на спадщину за законом, видана [PERSON], за її життя, Берегівською державною нотаріальною конторою 22 лютого 1991 року, із зазначенням розташування спадкового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до позиції викладеної в п.3.1. Роз'яснень ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013р., правова оцінка правовстановлюючих документів на нерухоме майно повинна відбуватись на підставі законодавства, що діяло на момент виникнення права власності. Відповідно до п.п.1,30 "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР" затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966р. (Інструкція втратила чинність 13.12.1995р.), реєстрація будинків та домоволодінь у населених пунктах провадилась виконавчими комітетами місцевих рад та бюро технічної інвентаризації із веденням відповідних реєстраційних книг. За наведених обставин, суд визнає підставними та обґрунтованими твердження позивача про те, що для правильності визначення адреси розташування спадкового будинку пріоритет мають відомості зазначені в реєстрових книгах бюро технічної інвентаризації та органу місцевого самоврядування, як уповноважених згідно із законодавством органів здійснювати реєстрацію нерухомого майна, на час виникнення права власності у спадкодавця - [PERSON] Згідно із ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом п.23 Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р., відсутність умов для прийняття спадщини в нотаріальній конторі, дає підстави для вирішення питання щодо спадщини в судовому порядку. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається у день смерті особи, або оголошення її померлою - ст.1216, ч.1 ст.1220 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Право на спадщину мають особи вказані у заповіті - ч.1 ст.1223 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що спадкодавцю за життя належав будинок фактично розташований за адресою: [ADDRESS], і вказаний будинок входить до складу спадщини за заповітом складеним на користь позивача у справі. Наявність інших осіб, в тому числі і тих, які б за законом мали право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України - судом не встановлено. Судом також приймається до уваги і той факт, що треті особи без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на час смерті спадкодавця проживали у спадковому будинку не входять до кола спадкоємців за законом визначених в ст.ст.1241,1261-1265 ЦК України та права на спадщину щодо вказаного будинку ці особи - не мають. Зважаючи на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом є законними та обґрунтованими, а визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З огляду на вказані обставини та

Outcome: approved