Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

08.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить захистити його права, як споживача послуг та стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за договором 13080200294291 від 02.08.2013 року в розмірі 476,64 грн., неустойку за затримку повернення коштів в розмірі 1149,57 грн. та в рахунок відшкодування моральної коди суму в розмірі 1000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.08.2013 року він вирішив придбати в магазині мережі "АЛЛА" за адресою: вул. Сумська, 41/2 в м. Харкові, комунікатор HTC Desir V (мобільний телефон) вартістю 1999,00 грн. Працівники магазину повідомили, що придбати даний товар він може на умовах оплати частинами за допомогою кредитної картки ПАТ КБ "ПриватБанк" та запевнили, що за даних умов придбання товару, він не буде сплачувати додаткових комісій або відсотків. Однак, під час покупки, після того, як працівник магазину "АЛЛО" здійснив списання грошових коштів в розмірі 275,00 грн. з його кредитної картки ПАТ КБ "ПриватБанк", виявилося, що замість сервісу "оплата частинами" його покупка була оформлена на сервіс "миттєва розстрочка", за умовами якої він повинен був сплатити окрім вартості товару ще й додаткову комісію в розмірі 377,64 грн., про що був автоматично, шляхом роздруківки касового чеку оформлений договір 13080200294291 від 02.08.2013 року. Про такі умови придбання товару його ніхто не попереджав до оформлення вказаного договору. Працівники магазину повідомили, що така зміна умов придбання товару виникла випадково, внаслідок збою програмного забезпечення, яке формує послугу "оплата частинами". Оскільки він, фактично, не отримував товар та умови його придбання значно відрізнялися від умов, запропонованих працівниками магазину, він був вимушений відмовитися від придбання даного товару. Відповідно до відомостей на касових чеках, які автоматично формувалися касовим апаратом під час укладання та розірвання договору, договір 13080200294291 від 02.08.2013 року був укладений о 13-28 годині та розірваний о 13-46 годині, тобто діяв лише 18 хвилин. Працівники магазину "АЛЛО" оформили документи про розірвання договору з поверненням грошей та запевнили, що грошові кошти, що було списано з його кредитної картки, йому буде повернено протягом кількох днів, шляхом зарахування на картку в повному обсязі. Того ж дня, в іншому магазині мережі "Алло", він придбав аналогічний товар, на умовах, що його влаштували, та сплачує щомісяця грошові кошти в розмірі 222,12 грн. Однак, не зважаючи на запевнення працівників магазину, на його карту не тільки не було перераховано списані гроші, а ще й додатково, 02.09.2013 року списано суму в розмірі 201,64 грн. та нічим не обґрунтовано. Таким чином сума списаних за розірваним договором грошових коштів складає 476,64 грн. На його неодноразові звернення з вимогою повернути грошові кошти, працівники магазину "АЛЛО"запевняли, що обов"язково повернуть кошти, для чого потрібен певний час для узгодження документів. 25.11.2013 року він звернувся до ТОВ "АЛЛО" з письмовою вимогою про повернення грошів, однак відповіді не отримав, до теперішнього часу гроші на картку не перераховано, через що він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Крім того, в зв"язку з несвоєчасним перерахування грошових коштів на його картку, споживачеві виплачується неустойка в розмірі 1% суми, належної до повернення. Укладений договір за своєю суттю є договором про надання споживчого кредиту. Договір було укладено 02.08.2013 року та кінцевий термін повернення грошей минув 09.08.2013 року, тобто на момент звернення з позовом до суду затримка повернення коштів в розмірі 476,64 грн., сплачених за договором, склала 241 день. Тобто, сума неустойки за кожен день прострочення, складає 4,77х241+1149,57 грн. Крім того, зневажливе відношення ТОВ "АЛЛО" до його законних прав споживача, завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 1000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, подав письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати у його відсутність. В разі неявки в судове засідання представника відповідача, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Уповноважений представник відповідача - ТОВ "АЛЛО" на судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, письмових заперечень, щодо пред'явлених вимог, клопотання про перенесення розгляду справи або заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. З огляду на вищенаведене, справа розглядається у відсутність позивача, уповноваженого представника відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 02.08.2013 року позивач вирішив придбати в магазині мережі "АЛЛА" за адресою: вул. Сумська, 41/2 в м. Харкові, комунікатор HTC Desir V (мобільний телефон) вартістю 1999,00 грн. Працівники магазину повідомили, що придбати даний товар він може на умовах оплати частинами за допомогою кредитної картки ПАТ КБ "ПриватБанк" та запевнили, що за даних умов придбання товару, він не буде сплачувати додаткових комісій або відсотків. Однак, під час покупки, після того, як працівник магазину "АЛЛО" здійснив списання грошових коштів в розмірі 275,00 грн. з кредитної картки ПАТ КБ "ПриватБанк", що є карткою позивача, виявилося, що замість сервісу "оплата частинами" його покупка була оформлена на сервіс "миттєва розстрочка", за умовами якої позивач повинен був сплатити окрім вартості товару ще й додаткову комісію в розмірі 377,64 грн., про що був автоматично, шляхом роздруківки касового чеку оформлено договір 13080200294291 від 02.08.2013 року. Про такі умови придбання товару позивача [PERSON] ніхто не попереджав до оформлення вказаного договору. Працівники магазину повідомили, що така зміна умов придбання товару виникла випадково, внаслідок збою програмного забезпечення, яке формує послугу "оплата частинами". Оскільки [PERSON], фактично, не отримував товар та умови його придбання значно відрізнялися від умов, запропонованих працівниками магазину, він був вимушений відмовитися від придбання даного товару. Відповідно до відомостей на касових чеках, які автоматично формувалися касовим апаратом під час укладання та розірвання договору, договір 13080200294291 від 02.08.2013 року був укладений о 13-28 годині та розірваний о 13-46 годині, тобто діяв лише 18 хвилин. Працівники магазину "АЛЛО" оформили документи про розірвання договору з поверненням грошей та запевнили позивача, що грошові кошти, що було списано з його кредитної картки, йому буде повернено протягом кількох днів, шляхом зарахування на картку в повному обсязі. Того ж дня, в іншому магазині мережі "Алло", позивач придбав аналогічний товар, на умовах, що його влаштували, та сплачує щомісяця грошові кошти в розмірі 222,12 грн. Однак, не зважаючи на запевнення працівників магазину, на карту позивача не тільки не було перераховано списані гроші, а ще й додатково, 02.09.2013 року списано суму в розмірі 201,64 грн. та нічим не обґрунтовано. Таким чином сума списаних за розірваним договором грошових коштів складає 476,64 грн. На неодноразові звернення [PERSON] з вимогою повернути грошові кошти, працівники магазину "АЛЛО" запевняли, що обов"язково повернуть кошти, для чого потрібен певний час для узгодження документів. 25.11.2013 року позивач звернувся до ТОВ "АЛЛО" з письмовою вимогою про повернення грошів, однак відповіді не отримав, до теперішнього часу гроші на картку не перераховано. Вимогами ч.5 ст. 203 ЦК України, передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з положеннями п.6 ч.1 ст. 15 ЗУ "Про захист прав споживачів", споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної інформації про продукцію, що забезпечує можливість його свідомого та компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання товару та містити, зокрема, дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції. В порушення вимог ЗУ "Про захист прав споживачів", позивачу не було повідомлено дані про дійсну ціну товару та умови та правила його придбання на умовах сервісу "миттєва розстрочка" зі сплатою додаткових відсотків. Згідно з положеннями ч. 1 ст.. 700 ЦК України, продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 700 ЦК України, якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, - в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. В зв"язку з несвоєчасним перерахування грошових коштів на картку позивача, споживачеві виплачується неустойка в розмірі 1% суми, належної до повернення, що передбачено вимогами ЗУ "Про захист прав споживачів". Укладений договір за своєю суттю є договором про надання споживчого кредиту. Договір було укладено 02.08.2013 року та кінцевий термін повернення грошей, встановлений ЗУ "Про захист прав споживачів" в 7 днів, минув 09.08.2013 року, тобто на момент звернення позивача з позовом до суду затримка повернення коштів в розмірі 476,64 грн., сплачених за договором, склала 241 день. Таким чином, сума неустойки за кожен день прострочення, складає 4,77х241+1149,57 грн. Відтак, сума матеріальної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача, обґрунтована та підтверджена належними та допустимими доказами, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, зневажливе відношення ТОВ "АЛЛО" до законних прав позивача, як споживача, завдало [PERSON] моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 1000 грн. Завдана позивачу моральна шкода виразилася в тому, що відповідач надавав весь час неправдиву інформацію про повернення грошів. Позивач вимушений був витрачати час на телефонні дзвінки, особисте відвідування магазину, вимушений був коректувати свої робочі плани та плани на грошові кошти, сподівався на вирішення питання, як йому було обіцяно. Але, не взираючи на це, відповідач знов в листопаді 2013 року безпідставно списав з картки позивача грошові кошти в розмірі 201,64 грн. Враховуючи наявність у продавця персональних даних [PERSON] та випадок неправомірного списання з його карти грошових коштів, він мав підстави занепокоїтися, що призвело до моральних страждань та хвилювань. Бездіяльність відповідача вимусила позивача звернутися за юридичною допомогою. Всі ці негативні переживання призвели до того, що позивач не може повернутися до нормального життєвого ритму. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди, пов'язаної з бездіяльністю відповідача щодо повернення необґрунтовано списаних грошових коштів що спричинило душевні страждання та хвилювання, очевидний та не викликає сумнівів. Визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 1000 грн., відповідає вимогам розумності та справедливості, заявлений у розмірах, адекватних обставинам справи, як це передбачено діючим законодавством України. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми заборгованості за договором, з урахуванням неустойки за весь час затримки повернення грошових коштів та стягнення суми моральної шкоди, завданої внаслідок бездіяльності відповідача. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання не виконав, у позивача виникло право на звернення до суду з дійсним позовом. Судові витрати, понесені позивачами при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на їх користь з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved