Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачами [PERSON] та [PERSON], які є її сусідами, перебуває в неприязних стосунках, пов'язаних із конфліктними ситуаціями, що виникають між ними в зв'язку із земельними спорами. Крім того, відповідачі пишуть на неї в різні інстанції листи з наклепами та поширюють серед жителів с.Бистрик, де проживають сторони, неправдиві чутки відносно позивачки, принижуючи її честь, гідність та ділову репутацію. Вказаними діями відповідачі завдають їй моральної шкоди. А тому, з врахуванням викладеного, та уточнення своїх позовних вимог, позивачка остаточно просила суд: -визнати недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену: -[PERSON] та [PERSON] у їхньому зверненні до відділу освіти Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області від 28.09.2012р. про те, що "[PERSON] зловживає алкоголем, у неї неадекватна поведінка, у неї відсутні як педагога-психолога, професійні навички; -[PERSON] у зверненні до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України восени 2012 року про те, що "поведінка [PERSON]" є неналежною; -[PERSON] серед жителів села Бистрик Ружинського району Житомирської області [PERSON], [PERSON], 2 [PERSON] про те, що "[PERSON] надає сексуальні послуги сільському голові села Бистрик [PERSON] та споює алкоголем сільського священика [PERSON]"; -стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 40000 грн.; -стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 10000 грн.(а.с.4-5, 128-129). [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив суд : -визнати викладені [PERSON] в позовній заяві відомості такими, що не відповідають дійсності, принижують честь та гідність [PERSON]; -зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження честі та гідності [PERSON], а також честі та гідності його дружини та всіх прохожих до його будинку; -стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди солідарно в сумі 105000 грн. (а.с.44-48). Ухвалою суду від 20.08.2015р. зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] (а.с.59-61). Ухвалою суду від 02.12.2016р. зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди була залишена без розгляду та набрала законної сили (а.с.123-124, 146). В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі, незважаючи на неодноразові повідомлення про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, заперечень відносно позову до суду не надали. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, оглянувши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на повагу до його гідності і честі, які є недоторканими. І кожна фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі. При розгляді справ зазначеної категорії підставою для задоволення позову може бути наявність правопорушення, яке має сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] існує стосовно порядку користування земельними ділянками, що розглядався в судовому порядку( а.с.49-54). 3 Відповідачем [PERSON], як вбачається з його зустрічної позовної заяви від 18.08.2015р., визнано те, що він та його дружина [PERSON] звертались із листами з приводу поведінки [PERSON] до відділу освіти Ружинської РДА та до Міністерства освіти . Судом встановлено, що у заяві [PERSON] та [PERSON], направленій ними до відділу освіти Ружинської РДА 28.09.2012р., міститься вказівка на те, що по поведінці [PERSON], зокрема, і по її "зловживанні алкоголем" можна зробити висновок, що "ніякої професійної підготовки психолога вона не отримала". Крім того [PERSON] та [PERSON] у вказаній заяві зазначають, що "з перших днів нашого переїзду в с.Бистрик, ми побачили і почули як вона поводить себе по відношенню до своєї матері, а тепер до нас, то цілком стає ясно, що людина неадекватна і це вона в черговий раз показала на протязі цілого дня 25.09...". Також у вказаній заяві зазначено, що "...у вечері 25.09. вона напилась до такого стану, що знову не мала можливості вже заїхати до будинку...."( а.с.102-103). Частина зазначених відомостей, а саме: те, що по поведінці [PERSON] можна зробити висновок, що вона " ніякої професійної підготовки психолога не отримала" , що з поведінки [PERSON] випливає, "що людина неадекватна", виходячи з тесту всього листа, на думку суду є оціночним судженням відповідачів щодо дій позивачки і не містить фактичних даних відносно неї, а тому не підлягає спростуванню та доведеності його правдивості. В заяві, поданій [PERSON] П.І.12.11.2012р. до Міністра освіти і науки, молоді та спорту України, [PERSON] розповідає про неприязні стосунки, які виникли між ним та [PERSON] , зазначає, що "такі незаконні дії вчительки [PERSON] є самоправством. Вчитель насамперед повинен бути взірцем моральності, а не самоуправства. Я не знаю, яка з [PERSON]вчителька, але судячи по діям - їй неможливо довіряти виховання молодого покоління, бо вона являє собою негативний приклад"(а.с.98-99). Зазначена інформація також, на думку суду, є оціночним судженням [PERSON] і також не містить фактичних даних відносно [PERSON], а тому не підлягає спростуванню та доведенню правдивості. Крім того, на думку суду вказані висловлювання відповідача за своїм змістом\~\~не порушують права, свободи позивачки, не\~\~ганьблять її честь, гідність та\~\~ділову репутацію, оскільки не є негативною інформацією, тобто інформацією, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.\~ Як вбачається з роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду Українивикладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи\~ інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів суд повинен враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). В якому, зокрема, зазначено, що\~ 4 згідно з частиною п'ятою статті 55 Конституції України "кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань". Судом встановлено, що [PERSON] працює вчителем і, відповідно, [PERSON] та [PERSON], вважаючи, що остання порушує їхні права, могли звертатись з відповідними заявами до вказаних органів, які наділені повноваженнями щодо організаціяї навчально-методичного і кадрового забезпечення навчальних закладів, підвищення кваліфікації педагогічних працівників. З врахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відносно визнання недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність, ділову репутацію, інформації поширеної [PERSON] та [PERSON] у листі до відділу освіти Ружинської РДА від 28.09.2012р. про те, що у [PERSON] неадекватна поведінка і що у неї відсутні, як педагога-психолога професійні навички, та у листі до Міністра освіти і науки, молоді і спорту про те, що поведінка [PERSON] є неналежною, суд відмовляє. Одночасно судом встановлено, що частина інформації, викладеної у листі від 28.09.2012р. до відділу освіти Ружинської РДА, а саме: про те, що [PERSON] "зловживає алкоголем", є негативною. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.10 ЦПК України). Проте відповідачами не доведено того, що вказана негативна інформація відносно [PERSON], а саме те, що вона зловживає алкоголем, відповідає дійсності. З врахуванням викладеного, в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню , а вказана інформація - визнанню недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки. Позивачка в судовому засіданні відмовилась від клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків [PERSON] та [PERSON] Тому позовні вимоги щодо визнання недостовірною та такою, що порочить честь , гідність та ділову репутацію [PERSON], інформації , яка була надана відповідачем [PERSON] вказаним особам, задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано доказів відносно поширення відповідачем недостовірної інформації цим особам. З пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що на початку літа 2015 року [PERSON] повідомив їй інформацію про надання позивачкою сексуальних послуг сільському голові [PERSON] та споювання останньою сільського священика. Вказана інформація по своїй суті є негативною, доказів щодо її достовірність відповідачем [PERSON] суду не надано, а тому вона підлягає визнанню недостовірною та такою, що порочить честь , гідність, ділову репутацію позивачки. Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " від 31.03.1995р. №4 (з наступними змінами та доповненнями). Суд з врахуванням з пояснень позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], приходить до впевненості, що своїми неправомірними діями щодо поширення відносно позивачки недостовірної інформації про зловживання нею 5 алкогольними напоями, наданню нею сексуальних послуг сільському голові та споюванню нею сільського священика, відповідачі заподіяли позивачці моральну шкоду. При визначенні розміру відшкодування вказаної шкоди суд враховує розмір душевних страждань позивачки, яка внаслідок поширення недостовірних відомостей відносно неї пережила нервовий стрес та вимушена була спростовувати недостовірні відомості, зокрема, шляхом написання пояснення начальнику відділу освіти. Моральна шкода була заподіяна позивачці діями двох відповідачів, проте розмір відшкодування визначається судом з урахуванням ступеня вини кожного з них. Так [PERSON] лише поширила неправдиві відомості відносно позивачки у вищевикладеному листі до відділу освіти , а відповідач [PERSON], крім того, поширив інші неправдиві відомості серед жительки села Бистрик. При визначенні розміру вказаної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги, зокрема, і похилий вік відповідачів та їхній матеріальний стан. З відповідачів також на користь позивачки відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, розмір яких суд обраховує, виходячи з наступного. Позовна вимога немайнового характеру оплачена позивачкою судовим збором в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1). Позовна вимога про стягнення моральної шкоди оплачена позивачкою судовим збором в сумі 500 грн., що складає 1% ціни позову (а.с.2). Проте вказана позовна вимога задоволена судом частково, а тому з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір по вказаній позовній вимозі в мінімальному розмірі, передбаченому ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір"(що діяв на час подачі позову до суду), а саме: в сумі 243 грн. 60 коп. Таким чином з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 1\\2 частці з кожного від загальної суми 487 грн.20 коп.

Outcome: partial