Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача, [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому зазначив наступне. 14.08.2006 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір №КФ(06)125-06, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 30\~000 доларів США, з терміном погашення до 13.08.2021 року, з оплатою відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 14.08.2006 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки №ЗФ(06)125-06, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку банку обєкт нерухомості, а саме двоповерховий садовий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд. 111, садівниче товариство „Трансформаторщик-2 з господарськими будівлями та спорудами. Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] умови кредитного договору не виконувала. Станом на 13.12.2016р. за відповідачем по укладеному з АБ „ТАС-Бізнесбанк кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 4\~926,62 доларів США (що за курсом НБУ на 13.12.2016р. складає 128\~935,21 грн.), у тому числі: заборгованість за кредитом 4\~870,57 долари США; відсотки за кредитом 56,05 доларів США. Позивач, ПАТ «ТАСКОМБАНК» просить суд: стягнути з відповідача, [PERSON], на коритьПАТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4926,62 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: двоповерховий садовий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, 111 в садівничому товаристві „Трансформаторщик-2 з господарськими будівлями та спорудами, шляхом проведення прилюдних торгів та встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача, ПАТ «ТАСКОМБАНК» надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялась, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надала. У звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 14.08.2006 року між Акціонерним банком «ТАС-Бізнесбанк» (правонаступником якого, є ПАТ «ТАСКОМБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір №КФ-(06)125-06, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 30\~000 доларів США, на строк з 14.08.2006р. по 13.08.2021р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних. У випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості за цим договором більше 5-ти календарних днів, розмір плати за користування кредитом збільшується на 2% річних. Згідно п. 4 кредитного договору, кредит відповідачу надавався для купівлі нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, Ленінський район, садівниче товариство „Трансформаторщик-2, садовий дім №111. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач, [PERSON], порушувала свої договірні зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку складає 4926,62 долари США (що за курсом НБУ на дату винесення рішення, 25.05.2017р. (2626,6118 грн. за 100 доларів США) складає 129403,18 грн.), у тому числі: заборгованість за кредитом 4870,57 доларів США; відсотки за кредитом 56,05 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Пунктом 7.1 кредитного договору встановлено що банк має право достроково стягнути суму виданого кредиту та відсотків за користування кредитом у випадку порушення позичальником умов кредитного договору або умов іпотечного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. 1046-1053 ЦК України). Відповідно до ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 14.08.2006 року між АБ „ТАС-Бізнесбанк (правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК») та [PERSON] укладено договір іпотеки №ЗФ(06)125-06, відповідно до умов якого іпотекодавець передала в іпотеку Банку обєкт нерухомості, а саме: двоповерховий садовий будинок №111 по вул. Нижній в м. Запоріжжі, у садівничому товаристві „Трансформаторщик-2, загальною площею 136,1 кв.м., з побутовими та господарськими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 636 кв.м. Зазначений будинок належить на праві власності відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2006 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №1209. Відповідно до ст. 1 Закону „Про іпотеку іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пунктом 3.2.3 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення позичальником будь-якої з умов кредитного договору. Частиною 1 ст. 35 Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідачці 20.05.2015 року було направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору. Відповідач порушення основного зобов'язання не усунула, кредит та проценти за користування ним не повернула. Таким чином, у позивача виникло передбачене ст. 35 Закону України "Про іпотеку" право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду. Статтями 39 і 41 вищевказаного закону передбачена можливість реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Суд вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України\~\~"Про іпотеку", за початковою ціною, розмір якої не буде нижчим розміру звичайних ринкових цін на подібне майно, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У позовній заяві позивач просить суд і стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором і, в рахунок погашення заборгованості, звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак, згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. У звязку з викладеним, позовні вимоги ПАТ „ТАСКОМБАНК до [PERSON] підлягають задоволенню частково, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON], для задоволення вимог кредитора, ПАТ „ТАСКОМБАНК про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4926,62 доларів США. Відповідно до платіжних доручень№35 від 22.06.2015р. на суму 2142,14 грн. і №56 від 21.07.2015 р. на суму 2142,14 грн., позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 4284,28 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial