Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

19.02.2018 року, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час, сума стягнутих аліментів є недостатньою для належного утримання дитини. За час стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 600 грн. істотно змінилися обставини, що впливають на визначення розміру аліментів, крім того, на теперішній час її матеріальне становище змінилося, оскільки вона перебуває у декретній відпустці. Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд: збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 600,00 грн. до 930,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; відкликати виконавчий лист від 05.11.2013 року справа № 336/8150/13-ц, провадження № 2/336/3366/2013; стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач зявилася, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач зявився, позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності дя того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 34). Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, вислухавши думку позивача та відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 186, що додане до матеріалів справи (а.с.5). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] взяла собі прізвище чоловіка «Давидова». 18.02.2008 року народився [PERSON], батьками якого є: матір [PERSON] та батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.10.2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 254, що додане до матеріалів справи (а.с. 9). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-4630/10 від 21.09.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/8150/13-ц від 05.11.2013 року визнано мирову угоду, укладену при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно з якою стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в сумі 600 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2013 року до повноліття [PERSON] (а.с.8). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. Таким чином, судом встановлено, що станом на час розгляду справи, син сторін ще не досяг повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з довідки № 04-26/7-4178 від 23.02.2018 року, виданої старшим інспектором ВРФО Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] (а.с. 28). Неповнолітній - [PERSON], [INFO], проживає за тією самою адресою, що підтверджується довідкою № 04-26/7-4177 від 23.02.2018 року, виданої старшим інспектором ВРФО Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с.27). Як визначено ст.. 181 СК України\~та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. З позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання сина, а обмежує свою участь у вихованні виключно сплатою 600 грн. аліментів щомісяця, яких катастрофічно не вистачає на повноцінне забезпечення найелементарніших потреб дитини. Позивач самотужки намагається утримувати сина та забезпечувати його усім необхідним. Згідно приписів ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України "Про індексацію грошових доходів населення"\~(зі змінами) встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2). Також, у\~ст. 9 цього Закону\~визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Суд враховує, що обовязок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до\~ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі. Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Доказів протилежного відповідачем суду не подано. Згідно приписів\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів з 600 грн. до 930 грн. на утримання сина щомісячно, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з урахуванням приписів\~ст.180 СК України, та не буде надто обтяжливим для платника аліментів. Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно\~ст.192 СК України\~є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наявність підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначені в порядку ст.. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вимоги позивача про відкликання виконавчого листа № 333/8150/13-ц, виданого 05.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішення процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень регламентовано ст.ст. 430-446 ЦПК України. Жодною нормою закону не передбачено такої процесуальної дії як відкликання виконавчого листа, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пп.1 п. 1 ч.2\~ст.4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 708,40 грн. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатила судові витрати при розгляді справи, а саме: судовий збір у сумі 704, 80 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи, що позивача просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір, беручи до уваги, той факт, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача в частині стягнення з відповідача на її користь суми судового збору в розмірі 708 гривень 80 копійок підлягає частковому задоволенню та, при цьому, позивачу слід повернути з державного бюджету судовий збір в розмірі 352,40 грн. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial