Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" на його користь 9472 грн. 58 коп. страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що у відповідача він застрахував ризики, пов'язані з експлуатацією автомобіля [NUMBER] відповідно до договору від 27.02.2014 року, терміном дії з 02.03.2014 року по 01.03.2015 року. 10.07.2014 року застрахований автомобіль був пошкоджений на проспекті Перемоги, 90 в м. Чернігові при виїзді з парковки. Відповідач провів огляд автомобіля, визначив суму страхового відшкодування в розмірі 9472 грн. 58 коп., проте до цього часу кошти не виплатив. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224-226 ЦПК України. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків №38-00/26599 від 27.02.2014 року позивач у ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" застрахував ризики, пов'язані з експлуатацією автомобіля [NUMBER], 2011 року випуску. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим договором транспортним засобом. Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У п.31.1.3 договору відповідач взяв на себе зобов'язання при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування у порядку та на умовах, що передбачені договором. Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що під час дії договору 10.07.2014 року по проспекту Перемоги, 90 в м. Чернігові дружина позивача [PERSON], керуючи застрахованим автомобілем [NUMBER], при виїзді з парковки заднім ходом, не помітила виступаючу частину паркану та скоїла наїзд, в результаті чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень у вигляді розриву заднього бамперу. Відповідачем проведено огляд пошкодженого застрахованого автомобіля і у страховому акті визначено суму страхового відшкодування 9472 грн. 58 коп., проте на час розгляду справи судом коштів не виплачено. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пунктом 35.4 договору страхування сторони передбачили, що страховик виплачує страхове відшкодування протягом п'ятнадцяти робочих діб з дня складання страхового акта. Матеріалами справи підтверджено складання відповідачем 21.08.2014 року страхового акта №000020343, проте страхова виплата до цього часу не здійснена, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved