Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує наступним. 08 серпня 2008 року ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ) та [PERSON] був укладений кредитний договір №182/08, відповідно до умов якого відповідачу відкрито не відновлювальну відкличну кредитну лінію під заставу нерухомості з лімітом у сумі 123 200, 00 грн. на строк до 07 серпня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ) та [PERSON] укладено договір іпотеки № 182/08-01 від 08.08.2008 року, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно-земельну ділянку несільськогосподарського призначення, надану для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0, 038 га, кадастровий номер 2110100000:01:002:0143, яка знаходиться в [ADDRESS] . Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав повністю, зокрема відповідачу в рахунок кредитної лінії двома окремими траншами були видані кредитні кошти на загальну суму 92200, 00 грн. на підставі заяви про видачу готівки № 1001_78 від 08.08.2008 року на суму 62 200, 00 грн. та на підставі заяви про видачу готівки № 133_1 від 19.09.2008 року на суму 30 000 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2013 року у справі №308/4956/13-ц стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором та звернуто стягнення на предмет іпотеки. 30.01.2019 року та 31.01.2019 року Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області по виконавчому провадженню відносно [PERSON] , [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням. Датою фактичного виконання рішення суду позивач вважає 16.01.2019 року, тобто день фактичного надходження коштів на відповідні банківські рахунки по обліку заборгованості відповідача [PERSON] . Позивач вказує на те, що сам по собі факт надіслання відповідачу письмової вимоги про повернення заборгованості з подальшим звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості не є підставою для припинення кредитних правовідносин між Банком та відповідачем та зокрема й припинення нарахування процентів за користування кредитними коштами. Відповідач вважає, що положення ст. 1048 ЦК України допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості, оскільки на його думку наявність судового рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін або припинення зобов`язань. Позивач вказує на те, що станом на 29.05.2019 рік згідно відповідного розрахунку заборгованість відповідачів за кредитом за період з 17.05.2011 року по 29.05.2019 рік складає 192 321, 37 грн., в тому числі: 0, 00 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 0,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 0, 00 грн. - поточна заборгованість по процентах; 71 227, 78 грн. - прострочена заборгованість по процентах; 26 995, 38 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 94 098, 21 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 30.05.2016 рік по 29.05.2019 рік. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача прострочену заборгованість по процентах за кредитним договором № 182/08 від 08.08.2008 року у розмірі 192 321, 37 грн. та сплачений позивачем судовий збір, а також в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором в розмірі 192 321, 37 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за довго ром іпотеки № 182/08 - 01 від 08.08.2008 року, а саме на нерухоме майно - земельну ділянку несільськогосподарського призначення, надану для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0, 038 га, кадастровий номер 2110100000:01:002:0143, яка знаходиться в [ADDRESS] , реалізацію предмета іпотеки провести шляхом продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачі у передбачеий законом строк відзиву на позов не подали. Вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї письмові докази, судом встановлено наступне. 08 серпня 2008 року ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ) та [PERSON] був укладений кредитний договір №182/08, відповідно до умов якого відповідачу відкрито невідновлювальну відкличну кредитну лінію під заставу нерухомості з лімітом у сумі 123 200, 00 грн. на строк до 07 серпня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ) та [PERSON] укладено договір іпотеки № 182/08-01 від 08.08.2008 року, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно-земельну ділянку несільськогосподарського призначення, надану для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0, 038 га, кадастровий номер 2110100000:01:002:0143, яка знаходиться в [ADDRESS] . Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав повністю, зокрема відповідачу в рахунок кредитної лінії двома окремими траншами були видані кредитні кошти на загальну суму 92200, 00 грн. на підставі заяви про видачу готівки № 1001_78 від 08.08.2008 року на суму 62 200, 00 грн. та на підставі заяви про видачу готівки № 133_1 від 19.09.2008 року на суму 30 000 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2013 року у справі №308/4956/13-ц стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" в особі Ужгородської філії АБ "Укргазбанк" заборгованість в сумі - 101 957 грн. 24 коп. в тому числі - 20 540 гри. 00 коп. - простроченого кредиту, 58 309 грн. 00 коп. - залишку кредиту, 14 164 грн. 96 коп. - нарахованих та несплачених процентів, 6155 грн. 78 коп.- пені за порушення строків повернення кредиту, 2787грн. 50 коп. пені за порушення сплати процентів; звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки (без оформлення заставної) №182/08-01 від 08.08.2008 року, а саме на нерухоме майно - земельну ділянку несільськогосподарського призначення, кадастровий номер 2110100000:01:002:0143, надану для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,038га, яка знаходиться в [ADDRESS] і яка на праві власності належить Відповідачу-2 [PERSON] , а також на всі будівлі та споруди, які знаходяться на ній. Реалізацію предмета іпотеки -земельної ділянки, а також всіх будівель та споруд,що знаходяться на ній, на що звертається стягнення, провести шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом Украйни "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку". 30.01.2019 року та 31.01.2019 року Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області по виконавчому провадженню відносно [PERSON] , [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням. Датою фактичного виконання рішення суду позивач вважає 16.01.2019 року, тобто день фактичного надходження коштів на відповідні банківські рахунки по обліку заборгованості відповідача [PERSON] . Позивач вважає, що сам по собі факт надіслання відповідачу письмової вимоги про повернення заборгованості з подальшим звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості не є підставою для припинення кредитних правовідносин між Банком та відповідачем та зокрема й припинення нарахування процентів за користування кредитними коштами. Відтак сторона позивача вказує на те, що положення ст. 1048 ЦК України допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості, оскільки на їх думку наявність судового рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін або припинення зобов`язань. Позивач вказує на те, що станом на 29.05.2019 рік згідно відповідного розрахунку заборгованість відповідачів за кредитом за період з 17.05.2011 року по 29.05.2019 рік складає 192 321, 37 грн., в тому числі: 0, 00 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 0,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 0, 00 грн. - поточна заборгованість по процентах; 71 227, 78 грн. - прострочена заборгованість по процентах; 26 995, 38 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 94 098, 21 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 30.05.2016 рік по 29.05.2019 рік. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до умов договору скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, про що свідчить копія судового рішення, що міститься в матеріалах справи. Разом з тим Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 р. № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Слід зазначити, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, строк дії якого був змінений і настав. Таким чином право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін. У цьому разі положення абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються. Такий висновок зробив ВС в постанові №175/4753/15-ц Натомість в подальшому права та інтереси Банку підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, за змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог банк не заявляв. Вивчивши вимогу позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступного. КЦС зазначив, що підстави припинення застави визначені в ст. 28 Закону України «Про заставу», відповідно до якої застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Як слідує з вказаної норми закону такою прямо передбачено, що застави припиняється при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави та в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Таким чином у даному конкретному випадку суд вважає, що згідно з ст. 593 ЦК України, оскільки застава має похідний характер від основного зобов`язання, що забезпечується нею, вона втратила чинність з припиненням основного зобов`язання шляхом його виконання відповідачем [PERSON] . Також суд звертає увагу на те, що за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2013 року вже звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки (без оформлення заставної) №182/08-01 від 08.08.2008 року, а саме на нерухоме майно - земельну ділянку несільськогосподарського призначення, кадастровий номер 2110100000:01:002:0143, надану для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,038га, яка знаходиться в [ADDRESS] і яка на праві власності належить Відповідачу-2 [PERSON] . Відтак, враховуючи, що за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2013 року у справі №308/4956/13-ц стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, та врахувавши, що у подальшому права та інтереси банку підлягають захисту відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, проте, такі вимоги позивачем не заявлялися, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed