Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В провадження Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач користуються послугами ЛМКП "Львівводоканал" і згідно до ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги у встановлений термін. Однак відповідач не здійснює оплату за послуги. В квітні 2016 року ЛМКП "Львівводоканал", звернулось до Пустомитівського районного суду Львівської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача 2765,54 гривень заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Ухвалою Пустомитівського районного суду від 22.04.2016 року ЛМКП "Львівводоканал" було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Станом на 01.09.2016 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 3 122, 85 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідача та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, подали письмові заперечення та просили застосувати строки позовної давності до 01.04.2013 року. Заслухавши думку відповідача та представників з'ясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що у будинку за адресою [ADDRESS], Пустомитівського району, Львівської області, постійно проживає та зарежєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою № 1342 від 01.09.2016 року виданою Зубрянською сільською радою, Згідно із ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (в тому числі за послуги водопостачання та водовідведення) у встановлений термін. Як вбачається із долученої до матеріалів справи відомості про нарахування та оплату послуг від 13.09.2016 року, заборгованість відповідача становить 3 122, 85 грн. за період з 01.01.2014 року по 09.09.2016 року. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві послуги водопостачання та водовідведення, відповідач своїх зобов'язань не виконав, що підтверджується матеріалами справи. Стороною відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України, а саме до 01.04.2013 року, з врахуванням позовної давності та звернення із заявою про видачу судового наказу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивачем заборгованість відповідачу нарахована починаючи з 01.01.2004 року по 01.09.2016 року. Позивач 20.04.2016 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.04.2016 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено. Тому враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що на момент звернення позивача із позовною заявою до суду, строки позовної давності частково сплили, а саме по квітень 2013 року, оскільки в квітні 2016 року позивачі звернулися до суду із вимогою про захист свого цивільного права, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період 01.01.2004 року по 01.04.2013 року з відповідача слід відмовити. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 724, 00 грн.

Outcome: partial