Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

28.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 89/463 від 28.10.2010 року в розмірі 135 561.67 грн., з яких: 103 686.08 грн. -залишок несплаченого основного боргу, 13 644.43 грн. - відсотки за користування кредитом, 15 781,47 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 2 449,69 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, звернути на користь Публічного акціонерної товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії-Чернігівське обласне правління АТ" Ощадбанк" стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 43.9 кв.м.. житловою - 27.3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вулиця Доценка. [ADDRESS], що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 28.10.2010 року укладеним між Відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України» та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу, визначеною у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та стягнути судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належними чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2010 року між Відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України"" (назва змінена на Публічне-акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" згідно постанови КМУ від 06.04.2011 № 502: надалі - Банк, Позивач та/або Іпотекодержатель) з одного боку, та [PERSON] з іншого, був укладений договір про іпотечний кредит № 89/463, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 120000, 00 грн. на споживчі потреби, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22 % річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначених Кредитним договором. Кредит надавався строком на 5 років з остаточним терміном повернення не пізніше 27.10.2015. 11.10.2011 року між сторонами укладено Додатковий договір № 1/423, яким внесено зміни до Кредитною договору, а саме - п. 1.5 викладено в новій редакції, згідно якої позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 2411,30 грн. до 10 числа кожного місяця починаючи з травня 2012 року, та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом до 10 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2011 року. На період з 01.10.2011 року по 31.03.2012 року відповідачу надано відстрочення погашення кредиту на 6 місяців. Останнє погашення кредиту повинно бути здійснено позичальником не пізніше 27.10.2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 28.10.2010 року між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1407/22, згідно умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим договором предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності. Предметом іпотеки, відповідно до п. 1.2 Іпотечного договору, є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира № 91, що знаходиться в житловому будинку № 17 по вул. Доценка в м. Чернігові. Відповідно до п.п. 4.3.1-4.3.3 Кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені Кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів та штрафних санкцій. Сторони домовились, що розмір збитків визначатиметься Банком самостійно, на що Позичальник надає згоду. Пунктом 5.2 Кредитного договору визначено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та/або своєчасній сплаті процентів за користування кредитом. Позичальник: зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Частина 1 ст. 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме, договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання, взяті сторонами за договором, повинні виконувати належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Проте відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 24.04.2015 року заборгованість по договору становить 135 561,67 грн.: основний борг - 103\~686,08 грн.; відсотки за користування кредитом - 13\~644,53 грн., пеня за несвоєчасну оплату кредиту - 15 781,47 грн., пеня за несвоєчасну оплату відсотків - 2 449,69 грн. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору, 27.03.2015 року Банком була направлена Позичальнику вимога про дострокове повернення кредиту. Крім того, 27.03.2015 року Відповідачам були направлені вимоги про усунення порушення зобов'язань за Кредитним договором, а також попереджено, що в разі несплати заборгованості у строк, Банк буде вимушений вжити заходи примусового стягнення заборгованості за Кредитним договором. Згідно із ст. 33 Закону України ..Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 3.1.3 Іпотечного договору в разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання за кредитним договором Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна. Відповідно до п. 6.1 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет Іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків передбачених кредитним договором. В силу вимог ст. 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Частина 1 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 39 Закону України „Про іпотеку" суд при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки повинен зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки та початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 42 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України „Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продаж)" шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, шо початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державний банк - це банк, сто відсотків статутного капіталу якого належить державі. Згідно до Постанови КМУ № 876 від 21.05.1999 р. та на виконання розпорядження Президента України № 106 від 20.05.1999 року статутний фонд ВАТ "Державний ощадний банк України" затверджений із закріпленням у власності держави 100 відсотків акцій і перебуває у власності держави. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 р. №502 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 р. №261" 07.06.2011 р. здійснено державну реєстрацію змін до Статуту ВАТ "Ощадбанк", які стосуються, в тому числі, найменування Банку. Відповідно до п. 4 Статуту AT „Ощадбанк" повне найменування банку: українською мовою - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", скорочене - AT «Ощадбанк". Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1355 грн. 61 коп.

Outcome: approved