Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що під час відвідування нотаріуса з метою продажу належного йому майна, йому стало відомо, що постановою про відкриття виконавчого провадження 30983531 від 01.02.2012р., винесеною державним виконавцем Першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції Жилінською О.А., накладено арешт на усе належне йому нерухоме майно. Звернувшись до відповідача у справі для з`ясування підстав накладення арешту та його зняття, його було повідомлено, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби м.Луцька перебувало виконавче провадження № 30983531. 13.07.2018р. головним державним виконавцем Зварич Х.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» і у такому випадку підстав для зняття арешту не має. З метою захисту порушених прав йому було запропоновано звернутися до суду. Зазначає, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні дані щодо відкритих виконавчих проваджень, де він є боржником, виконавче провадження №30983531 завершене, а наявність арешту від 01.02.2012р. чинить йому перешкоди у здійсненні прав власника. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), накладений постановою про відкриття виконавчого провадження, 30983531, 01.02.2012р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Жилінською О.А., реєстраційний номер обтяження 12118818. Представник позивача подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою у прийнятті рішення по даній справі покладається на думку суду. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №30983531 від 26 січня 2012 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Жилінською О.А. було накладено арешт на усе майно, що належить [PERSON] з метою виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, та виданого на підставі нього виконавчого листа №2-1950-10 від 12.01.2012р. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Сведбанк» кредитної заборгованості в розмірі 77476,45 доларів США. та 910грн. судових витрат. Як випливає з постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №30983531 від 13.07.2018р., виконавчий документ №2-1950-10 від 12.01.2012р. було повернуто стягувачу. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2013 року замінено сторону виконавчого провадження, де стягувачем є публічне акціонерне товариство "Сведбанк", а боржником [PERSON] , а саме: стягувача з публічного акціонерного товариства "Сведбанк" замінено на товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи". Згідно квитанції №155064 від 29 листопада 2018 року [PERSON] було сплачено товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 520150,50грн. Як випливає з довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від 29 листопада 2018 року, яке є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», у [PERSON] відсутні кредитні зобов`язання , у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором на купівлю житлової нерухомості №0205/0208/45-003 від 19 лютого 2008 року. Таким чином, судом встановлено, що станом на день розгляду справи, виконавче провадження щодо [PERSON] завершено, невиконані зобов`язання позивача перед державною виконавчою службою відсутні. Приймаючи до уваги те, що відкритих проваджень у державній виконавчій службі відносно [PERSON] . немає і вищевказаний арешт на нерухоме майно позивача не забезпечує виконання по жодному із проваджень, відтак, необхідність в його існуванні відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт майна, за відсутності реального виконання рішення, обмежує право власності позивача, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення його з- під арешту, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч.2 ,5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] , не є боржником за будь-яким виконавчим провадженням, в рамках виконання якого накладено арешт на нерухоме майно, факт наявності обтяження майна у вигляді арешту, порушує право власності [PERSON] , внаслідок чого він позбавлений права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, з огляду на що суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved