Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість станом на 05.05.2021 року у розмірі 29606,55 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 лютого 2016 року відповідач звернувся до АТ "Ощадбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № [NUMBER] . Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 року поточний (картковий) рахунок відповідача № [NUMBER] змінено на № [NUMBER] . При підписанні заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та підтвердив, що уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору (п. п. 3. 1 блоку 3 "Умова про приєднання до договору" заяви приєднання). Відповідно до умов договору банк відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) дебетово-кредитною схемою. Між банком та відповідачем було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в сумі 1000 гривень, строком кредитування - 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк, за яким розмір процентної ставки є фіксованим і складає 28 процентів річних, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду. 29 вересня 2016 між банком та відповідачем було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в сумі 23800,00 гривень, строком кредитування - 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк, за яким розмір процентної ставки є фіксованим і складає 28 процентів річних, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду. Підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідач погодився, що всі умови кредитного договору містяться у договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також з тим, що він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною відсотковою ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці обчислення вартості кредиту, та підтверджує факт отримання у письмовій формі паспорту споживчого кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Внаслідок цього, станом на 05.05.2021 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 29606 гривні 55 копійка, яка складається із заборгованості за основним боргом (кредитом) у сумі 23788,34 грн., процентів за користування кредитом у сумі 2565,44 грн., комісії - 14 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 76,80 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 1092,96 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 124,78 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 1739,68 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 204,55 грн. Яку позивач прохає стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.07.2021 року цивільний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 10.09.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Відповідач зазначає, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затверджений постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.09.2014 року № 694, що набрав чинності 02 серпня 2016 року він не підписував і з його умовами не ознайомлювався. Більш того, позивач посилається у позові на «Договір комплексного банківського обслуговування фізичний осіб» від 02 лютого 2016 року який в матеріалах справи відсутній. Водночас він не підписував, а ні Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії Кредиту від 28.09.2016 року, а ні Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії Кредиту від 29.09.2016 року, на які позивач посилається в позові, окрім того копія заяви від 29.09.2016 року, яка надана позивачем не містить підпису та печатку Банку, що свідчить про те що відповідний Договір не укладений між сторонами у належний спосіб. Таким чином у 2016 року відповідач з позивачем не укладав та не мав наміру взагалі брати та користуватись картковим кредитом.Проте відповідач користувався наданим йому AT «Ощадбанк» іншим кредитом про що свідчать заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії від 28.08.2017 року з максимальним кредитним лімітом 23 000 грн. та Заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії від 23.03.2018 року з максимальним кредитним лімітом 22 300 грн., заякі він повністю розрахувався з банком. Будь-яких претензій, від банку з приводу непогашення кредиту до нього не було. Відповідач вважає, що позивачем не доведена належним чином заборгованість за кредитним договором у розмірі 23788,34 грн. Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору було видано кредит саме в сумі 10895,01 грн., який в подальшому збільшився до 23788,34 грн. Визначення даної суми в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договору. Крім того відповідач просить застосувати положення, щодо пропуску позивачем строку позовної давності та відмовити позивачу у позові. 27.09.2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що всі заперечення відповідача носять характер припущень, не підтверджених відповідними та належними доказами, відповідачем наводяться суперечливі за своїм змістом обставини, з одного боку відповідач заперечує на укладення кредитного договору, а в іншому випадку відповідач просить застосувати строки позовної давності тобто свідомо підтверджує укладання кредитного договору. На обґрунтування відповіді зазначає, що позивачем представлений суду примірник, який був у наявності у позивача, розділ заяви на встановлення кредитного ліміту від 29.09.2016 року де відсутній підпис працівника банку, стосується заповнення працівником позивача, а не відповідача. Посилання на дану обставину не спростовує той факт, що відповідачем не було підписано заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 29.09.2016 р. В даному випадку питання щодо правильного чи не правильного підписання заяви від 29.09.2016 року стосується документообігу позивача, а не питанням укладання кредитного договору. Як було зазначено в позовній заяві та надано підтверджуючі докази, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом укладення заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, згідно якої Відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання була розміщена на офіційній інтернет-сторінці Банку: www.oschadbank.ua, складовою частиною даного договору були умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору (п.п. 3.1 блоку 3 «Умова про приєднання до Договору» Заяви про приєднання). В підтвердження факту надання кредитного ліміту та часткового погашення грошових зобов`язань за договором, позивач надав виписки по рахункам відповідача. Відповідно до умов договору, банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний», операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою (п.п. 3.2 Блоку 3, п.п. 4.1 Блоку 4 Заяви про приєднання). Позивач відзначає, що картковий рахунок № [NUMBER] обліковується в банківській системі за номером стандарту IBAN [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний», в підтвердження вказаної обставини позивач надав відповідну довідку, тобто по даному картковому рахунку, як вбачається з представлених виписок, відповідач отримував заробітну плату, що останнім не спростовується та не заперечується. Щодо видачі безпосередньо платіжної картки позивачем 04.10.2021 року надано до суду копію розписки про отримання платіжної картки та ПІН-конверту від 28.09.2016 року та заяви про випуску додаткової картки від 21.09.2016 року. Щодо строків позовної давності, позивач зазначає, що відповідно до умов підписаної позивачем та відповідачем заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 29.09.2016 р., в п. 6.5.3. вбачається, що відповідач повинен повертати отриманий кредит щомісячними обов`язковими платежами. Таким чином, застосування строку позовної даності як підставу для відмови у задоволенні позову є безпідставним. 27.09.2021 року відповідачем до суду надано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого відповідач зазначає, що при укладенні спірного кредитного договору позивачем не дотримано вимог, щодо письмової форми правочину, а тому позовні вимоги останнього, щодо стягнення заборгованості за кредитом є неправомірними, посилання позивача на його внутрішній документообіг суперечить чинному законодавству і безумовно свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Вважає, що визначення заборгованості, наведеного в позові позивачем, є необґрунтованим і не підтвердженим належними, допустимими і достовірними доказами тому позов не підлягає задоволенню. Вважає, що позивачем був дійсно порушений строк звернення з позовом про стягнення заборгованості по кредиту. За доводами позивача, останній кредитний договір був укладений між позивачем та відповідачем від 29.09.2016 року. Дата погашення кредиту 25 число кожного місяця. Строк сплати: 1 день. Відповідач не вносив за цим кредитним договором коштів взагалі. Розрахунок про стан заборгованості наданий позивачем, де зазначено що відповідач здійснив останній платіж за кредитом 07.06.2019 року в сумі 2674, 86 грн. не відповідає дійсності, остільки зроблений для іншого договору який в матеріалах справи відсутній. Позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом до суду лише в травні 2021 року, тобто після спливу граничного строку давності, який у даному випадку складає три роки, а твердження позивача про те, що він прохаючи суд застосувати строки позовної давності в даній справі ніби - то вказує на підтвердження з його боку на існування договірних зобов`язань між сторонами у формі укладеного договору не відповідає дійсності. Надана позивачем в якості доказу довідка від 17.09.2021 року про встановлення кредитного ліміту відповідачу за заявою від 28.09.2016 року в сумі 1000 грн. та заявою від 29.09.2016 року в сумі 23800 грн. не є належним та допустимим доказом, оскільки це є одностороннім документом виданий позивачем і залежить виключно від його волі. Враховуючи вищенаведене просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило. Представник позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав свої заперечення проти позову викладені у відзиві на позовну заяву. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2016 року відповідач підписав заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а. с. 9). На підставі вказаної заяви позивачем відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] . Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 року поточний (картковий) рахунок відповідача № [NUMBER] змінено на [NUMBER] . Також 28 вересня 2016 року між банком та відповідачем було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в сумі 1000 гривень, строком кредитування - 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк, за яким розмір процентної ставки є фіксованим і складає 28 процентів річних, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду (а. с. 10). 29 вересня 2016 року між банком та відповідачем було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в сумі 23800 гривень, строком кредитування - 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк, за яким розмір процентної ставки є фіксованим і складає 28 процентів річних, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду (а. с. 11). Підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідач погодився, що всі умови кредитного договору містяться у договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також з тим, що він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною відсотковою ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 29 вересня 2016 року та повідомленням про умови кредитування, що підтверджує факт отримання у письмовій формі паспорту споживчого кредиту (а.с. 12 зворот, 13). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 05.05.2021 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 29606 гривні 55 копійка, яка складається із заборгованості за основним боргом (кредитом) у сумі 23788,34 грн., процентів за користування кредитом у сумі 2565,44 грн., комісії у сумі 14 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 76,80 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 1092,96 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 124,78 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 1739,68 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 204,55 грн. (а.с. 14-18). Згідно з вимогами ст. ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.2 ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено договір про надання кредиту, позивачем надано в якості письмового доказу заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 28 вересня 2016 року та від 29 вересня 2016. Вказані заяви підписані від імені відповідача [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається із заяви про приєднання, у ній зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, РНОКПП, займаної посади та стажу роботи, відомості щодо його фінансового стану, а також міститься інформація про те, що відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору (а. с. 9). Із заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 28 вересня 2016 року вбачається, що відповідач прохає надати йому кредит на задоволення споживчих потреб, в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок № [NUMBER] із зазначенням "Бажаного розміру кредиту" у сумі 1000 гривень та "Максимального розміру кредиту" у сумі 100000 гривень, строком кредитування на 36 місяців. Згідно заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 29 вересня 2016 року вбачається, що відповідач прохає надати йому кредит на задоволення споживчих потреб, в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок № [NUMBER] із зазначенням "Бажаного розміру кредиту" у сумі 23800 гривень та "Максимального розміру кредиту" у сумі 100000 гривень, строком кредитування на 36 місяців. В заявах зазначено, що відповідач усвідомлює, що на момент підписання цих заяв розмір кредиту (окрім розміру "0.0") в полі "Бажаний розмір кредиту" та у п. 6.4 цих заяв вноситься виключно у разі виявлення ним бажання та за його згоди на одержання кредиту з урахуванням умов кредитування, які пропонуються банком на момент підписання цих заяв, та що він погоджується з визначеним цим пунктом порядок дій банку, спрямованим на направлення йому пропозицій щодо встановлення (збільшення) кредиту в межах, визначеного в цій заяві максимального (загального) розміру кредиту, який може бути йому доступний. Також вказано, що відповідач усвідомлює та погоджується з тим, що у разі надання ним в телефонному режимі згоди на встановлення (збільшення) бажаного розміру кредиту в межах визначеного в цій заяві максимального (загального) розміру кредиту, він зобов`язаний буде сплачувати банку проценти за (фактичне) користування кредитом та комісійні винагороди, визначені в цій заяві та у тарифах банку. Вказано, що відсоткова ставка за кредитом є фіксованою та становить 28 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки (а. с. 10-11). Позивач в позовній заяві стверджує, що ним на виконання умов вказаного договору відповідачеві було надано кредит у сумі 23800 гривень, але заяви не містять жодних даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії, та розмір наданого кредиту. Також не вказано будь-яких відомостей щодо строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Про вид картки не вказано і в самій позовній заяві. До суду надано лише розписку про отримання платіжної карт № [NUMBER] та ПІН-конверту до неї по рахунку № [NUMBER] , що засвідчена підписом відповідача [PERSON] 28 вересня 2016 року та заяву про випуск додаткової карти від 21 вересня 2016 року (а.с. 111-112). Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» картковий рахунок № [NUMBER] обліковується в банківській системі за номером стандарту IBAN [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний». Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 28 вересня 2016 року встановлено кредитний ліміт на суму 1000,00 грн., заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 29 вересня 2016 року встановлено кредитний ліміт на суму 23800,00 грн. (а.с. 103). Крім того, із даних заяв вбачається, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідачу не видавався, а відповідач беззастережно приєднався до вказаного договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. Натомість позивачем, ані договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), ані договору банківського рахунку, ані кредитного договору підписаного відповідачем, суду не надано. Крім того, з тих підстав, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору, відповідачу не видавався, а відповідач беззастережно приєднався до вказаного договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua, про що зазначає позивач в своїй позовній заяві, а тому вказані договори не підписувалися відповідачем, через що їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№ 6-16цс15) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18). Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, відповідно до вимог ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути поточну і прострочену заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами. У заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) зазначено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає: 28 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Натомість в заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування жодних даних про відсоткові ставки не зазначено. Крім того, у вказаних заявах та паспорті споживчого кредиту, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, пені і штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору, розміщений на сайті www.oschadbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. У справі, що розглядається, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.oschadbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Державний ощадний банк України» в період із часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг посилатися та додати до заяви договори, у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані умови та правила банківських послуг, відсутність у заявах домовленостей сторін про сплату конкретних відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на мінливий характер умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору, його не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), оскільки даний договір є значним за обсягом документом, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більш співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 03 липня 2017 року у справі № 342/180/17. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Державний ощадний банк України» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11З акону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а тому договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору, що розміщений на сайті www.oschadbank.ua, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 липня 2018 року шляхом підписання заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та унеможливив покладання на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. У наданому банком розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, укладеного між позивачем та відповідачем (а. с. 14-18) зазначено: про те, що розмір встановленого ліміту кредитної лінії відповідача становить 23800 гривень; термін дії банківської картки № [NUMBER] жовтень 2019 року; загальний розмір заборгованості становить 29606 гривні 55 копійка (що складається: із загальної суми заборгованості у сумі 23788 гривні 34 копійок, відсотків за користування кредитом у сумі 2565 гривня 244 копійок, комісії - 14 гривень 00 копійок, пені за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 00 гривень 00 копійки, пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 76 гривня 80 копійки, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 1092 гривень 96 копійки та 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у сумі 124 гривень 78 копійок), втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 1739 гривень 68 копійок, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 204 гривень 55 копійок. Сума наданого кредиту відповідачу становить 320436 гривні 01 копійок; сума погашеного кредиту становить 296647 гривень 67 копійок; залишок заборгованості за кредитом 23788 гривні 34 копійок; кількість днів прострочки 559. Оскільки фактично відповідач використав кредитних коштів на суму 320436 гривні 01 копійок, а повернув банку 296647 гривень 67 копійок, заборгованість за тілом кредиту, що підлягає стягненню на користь позивача, складає залишок заборгованості за кредитом 23788 гривні 34 копійок. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення на користь АТ «Державний ощадний банк України» з [PERSON] на підставі кредитного договору основної суми заборгованості (за тілом кредиту) фактично отриманого позичальником кредиту в розмірі 23788 гривні 34 копійок. Щодо строків позовної давності, позивач зазначає, що відповідно до умов підписаної позивачем та відповідачем заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 29.09.2016 р., в п. 6.5.3. вбачається, що відповідач повинен повертати отриманий кредит щомісячними обов`язковими платежами. Таким чином, застосування строку позовної даності як підставу для відмови у задоволенні позову є безпідставним. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1823,90 грн. (розмір заявлених вимог 29606,55 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 23788,34 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 2270 грн. (2270 грн. х 23788,34 грн. : 29606,55 грн. = 1823,90 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial