Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 18.05.1988 року помер її батько [PERSON], а 03.09.1995 року мати [PERSON], які на випадок смерті заповіту не залишили. Після смерті батьків відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та господарські будівлі і споруди на у с.Баківці по вул. Львівській,7 Жидачівського району Львівської області, які відносились до суспільної групи колгоспний двір та право на середню земельну частку (пай) розміром 1,17 га згідно сертифіката РН № 579538. Після смерті матері вона відповідно до вимог чинного на той час законодавства вступила в управління і володіння спадковим майном, тобто вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини, однак спадкових прав не оформила. За наслідками розгляду її звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у січні 2016 року, їй було відмовлено у цьому через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім"я спадкодавця. За вказаних обставин, за визнанням права на спадкове майно вона змушена звернутись до суду. Представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судових засіданнях 14 та 24 березня 2016 року позовні вимоги підтримав із підстав, вказаних у позові, а у судове засідання призначене на 08.04.2016 року не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача, Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області в особі сільського голови [PERSON], у судове засідання також не з"явився. Відповідачем подано письмову заяву про те, що проти задоволення позову заперечень не має, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з"явились, тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть (а.с.5) [PERSON] померла 03.09.1995 року, не залишивши заповіту на випадок воєї смерті, що стверджується довідкою Новострілищанської селищної ради (а.с.12). Оскільки спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України (в ред.1963 року), що узгоджується і правовими приписами Постанови ПВС України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Згідно із вимогами ч.1 ст.524 ЦК України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до вимог ч.1 ст.527 ч.1 ЦК України (1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Частиною 1 статті 529 ЦК України (1963 р.) при спадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти померлого, а також подружжя і батьки померлого. Відповідно вимог ст.548 ч.1 ЦК України (1963 р.) необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із вимогами ст.549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які знаходяться на вул.Львівська,7 у с. Баківці Жидачівського району Львівської області, які мали статус "колгоспного двору", що стверджується витягом із погосподарської книги по с.Баківці Жидачівського району Львівської області(а.с.13). Також відповідно до сертифікату про право на земельну частку(пай) серії РН №579538, що стверджується витягом із книги реєстрації Сертифікатів про право на середню земельну частку (пай) по Баковецькій сільській раді від 27.01.2016 року(а.с.9), спадкодавцю [PERSON] належало право на середню земельну частку розміром 1,17 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області. [PERSON] є дочкою спадкодавця померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 481186 (а.с.10), і як спадкоємець першої черги за законом(ст.529 ЦК України (в ред.1963 р.), після смерті матері, проживаючи без реєстрації у будинку, вступила в управління і володіння спадковим майном та відповідно до ст.549 ЦК України(в ред.1963р.), тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, що стверджується довідкою Новострілищанської селищної ради №157 від 27.01.2016 року. Згідно із ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Із постанови приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу [PERSON] №4 від 29.01.2016 року (а.с.6) вбачається, що позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім"я спадкодавця. Дослідженими судом документами стверджено належність спадкодавцю майна, на яке претендує позивачка. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Отже, відповідно до вимог діючого на час відкриття спадщини законодавства, позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги, має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON], а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved