Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що влітку 2002 року за житловим будинком № 11 по вул. Сонячній, 11 в м. Хорол Полтавської області на підставі дозволу № 1015/50 виконавчого комітету Хорольської міської ради від 21 травня 2001 року ним на належній Хорольській міській раді Полтавської області земельній ділянці збудовано гараж, розміром 4.0м. х 8.7 м. та льох під ним. Згодом 28 травня 2013 року з Хорольською міською радою Полтавської області ним укладено договір оренди земельної ділянки, що знаходиться під вищевказаним гаражем, площею 0.0035 га., якій присвоєно відповідний кадастровий номер, з цільовим призначенням «для індивідуального гаражного будівництва». Вказує, що зведений ним гараж відповідає архітектурним, санітарним та протипожежним нормам та правилам, знаходиться в межах земельної ділянки та не виходить за червону лінію вулиці, а також не знаходиться на суміжніх земельних ділянках. За таких обставинах просить визнати за ним право власності на цей гараж. В судове засідання позивач не звився, але відповідно до подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Хорольської міської ради [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив суд його задовольнити. Представник 3-їх осіб на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Державна реєстраційна служба при Клепачівській сільській раді Хорольського району полтавської області в судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутність, при вирішення спору поклався на розсуд суду. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 15 ч.1 ЦК України „кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч. 2 - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства". Відповідно до ст.16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу". Відповідно до ст. 328 ЦК України „право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом". Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України ( про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки ; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво" . Як встановлено в судовому засіданні позивач по справі [PERSON] в 2002 році побудував гараж, який розміщений у м. Хорол за житловим будинком по вул. Сонячна, 11, Полтавської області, про що підтверджує технічний паспорт на цей гараж. Правові наслідки самочинного будівництва, здійсненого власником на його земельній ділянці, встановлюються\~статтею 376 ЦК України". Згідно із\~ст. 376 ч. 3 ЦК України\~„право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки\~\~ у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; ч.5 „на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб".\~\~\~\~ П. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних і цивільних справ від 30.03.2012\~\~№ 6 зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26\~Закону № 2780-ІІ\~спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями ДБАК у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. У зв'язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону; п. 12 „у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2\~ст. 376 ЦК\~) Разом з тим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( ч.5\~ст. 376 ЦК\~). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті ; чи є порушені будівельні норми та правила істотними; п. 14 на підставі ч. 3\~ст. 376 ЦК Українисуд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалась у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною, проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3\~ст. 375 ЦК)". Копія наявного в матеріалах справи договору оренди землі свідчить, що 28 травня 2013 року з між позивачем та Хорольською міською радою Полтавської області укладено договір оренди земельної ділянки, що знаходиться під вищевказаним гаражем, площею 0.0035 га., якій присвоєно відповідний кадастровий номер, з цільовим призначенням «для індивідуального гаражного будівництва». Наявні в матеріалах справи письмові документи свідчать про те, що гараж відповідає архітектурним, санітарним та протипожежним нормам та правилам, знаходиться в межах земельної ділянки та не виходить за червону лінію вулиці, а також не знаходиться на суміжніх земельних ділянках.

Outcome: approved