Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області як законний представник обмежено дієздатної [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частки із майна в натурі. Свої вимоги мотивували тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2017 року позивачка [PERSON] є власником 9/200 часток домоволодіння з двох житлових будинків з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд за № 37 по вул. Г.Успенського в м. Вінниця. Зазначене майно позивач успадкувала після смерті свого батька [PERSON], померлого 20 грудня 2015 року. Державна реєстрація права власності проведена державним нотаріусом 16 травня 2017 року. Також представник позивача зазначила, що співвласниками зазначеного домоволодіння є відповідачі по справі, а саме: [PERSON], якій належить 63/200 частки домоволодіння, [PERSON], якому належить 9/50 часток домоволодіння; [PERSON], якій належить 9/100 часток домоволодіння; [PERSON], якому належить 9/100 часток домоволодіння; [PERSON], якому належить 4/25 частки домоволодіння, та [PERSON], якому належить 3/100 частки домоволодіння. У позивача виникла необхідність виділити належну її частку в натурі, оскільки неможливо користування власністю, не знаючи які приміщення належать позивачу. Досягти домовленості з відповідачами щодо виділу частки в натурі не має можливості, адже останні не допускають позивача до житлового приміщення. З посиланням на положення ст. 358, 364 ЦК України законний представник просила виділити [PERSON] в натурі 9/200 часток домоволодіння з двох житлових будинків з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд за № 37 по вул. Г.Успенського в м. Вінниця відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати (а. с. 1-2, т.1). Заявою від 21 серпня 2017 року законний представник позивача доповнила позовні вимоги та просила виділити відповідачам по справі в натурі частки домоволодіння, які належать останнім (а. с. 40, т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі (а. с. 41-41, т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2017 року частково задоволено клопотання представника позивача, витребувано з КП «ВМБТІ» інвентаризаційна справа на будинковолодіння №37 по вул. Г.Успенського в м. Вінниця та у Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть [PERSON] (а. с. 77-78, т. 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року задоволено клопотання представника позивача за довіреністю без винесення окремого процесуального документа із занесенням до журналу судового засідання, замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а. с. 139-141, т. 1) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року задоволено клопотання представника позивача, по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Подільський центр судових експертиз» та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи (а. с. 142-144, т. 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2017 року у звязку із надходженням до суду висновку експерта від 20 грудня 2017 року провадження у справі відновлено (а. с. 154, т. 1). 24 січня 2018 року законним представником позивача до суду надано заяву про уточнення позовних вимог в якій остання зазначила, що за висновком експерта від 20 грудня 2017 року неможливо провести дослідження, адже частки співвласників за своєю сумою не становлять одиницю. На думку представника позивача така ситуація сталась у звязку із тим, що в 2014 році КП «ВМБТІ» здійснено перерахунок часток співвласників будинковолодіння відповідно до якого частка [PERSON] змінилась з 27/200 на 9/50, частка [PERSON] змінилась з 9/50 на 4/25, частка [PERSON] та [PERSON] змінилась з 9/50 на 3/50, частка [PERSON] змінилась з 4/25 на 7/100, частка [PERSON] змінилась з 9/200 на 17/100, частка [PERSON] змінилась з 3/10 на 9/25. В свою чергу [PERSON] отримав правовстановлюючий документ на 9/25 частки будинковолодіння та продав свою частку [PERSON] [PERSON] також отримала правовстановлюючі документи на перерахований розмір часток. Інші співвласники таких документів не отримали. Відповідно до вищезазначеного перерахунку, частка [PERSON] становить 17/100 часток будинковолодіння до складу якої входять в житловому будинку з прибудовами літ «Г»: кухня 5-2, кімната 5-3 площею 24,1 м. кв. в тому числі 15,2 кв. м., убиральня літ «Ю». Представник позивача вважає, що фактично частка останньої становить 17/100 часток будинковолодіння, натомість нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину, не врахувавши проведення перерахунку ідеальних часток співвласників будинковолодіння. За наведених обставин просить змінити розмір часток домоволодіння № 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця всіх співвласників відповідно до заключення перерахунку ідеальних часток здійсненого в 2014 році КП «ВМБТІ»; визнати, що ідеальна частка позивача у будинковолодінні становить 17/100, ідеальна частка [PERSON] становить 9/50, ідеальна частка [PERSON] становить 4/25, ідеальна частка [PERSON] та [PERSON] становить 3/50, ідеальна частка [PERSON] становить 7/100, ідеальна частка [PERSON] становить 9/25. Одночасно просить виділити позивачу в натурі 17/100 часток будинковолодіння, а саме в житловому будинку з прибудовами літ «Г»: кухню 5-2, кімнату 5-3 площею 24,1 м. кв. в тому числі 15,2 кв. м., убиральню літ «Ю» (а. с. 188-190, т. 1). 08 лютого 2018 року представником відповідачів за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву в якому остання вказала, що довірителі позовні вимоги не визнають. Одночасно вказала, що спадкодавець [PERSON] із заявою про здійснення розрахунку його частки у праві спільної часткової власності не звертався, адже такий розрахунок датований 04 червня 2014 року, а [PERSON] набув право власності на 9/200 частки будинковолодіння лише 13 вересня 2014 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того вказала, що позивачем не надано доказів про неможливість проведення перерахунку часток у спосіб встановлений законодавством та яким чином порушені її права відповідачами. Також зазначила, що відповідно до правовстановлюючих документів, позивачці належить 9/200 частки будинковолодінння, а тому відсутні підстави для виділення її в натурі 17/100 часток будинковолодіння. Крім того, звернула увагу на те, що за нормами встановленими «ДБН В.2.2-15-2005 Житлові будинки. Основна частина», нижня межа площі однокімнатної квартири (для виділу в натурі) повинна становити 30 кв. м., а тому неможливо позивачу виділити в натурі нерухоме майно площею 24,1 кв. м. (а. с. 199-203, т. 1). 21 лютого 2018 року законним представником позивача до суду надано відповідь на відзив в якому остання зазначила, що відсутні підстави вважати заключення КП «ВМБТІ» від 2014 року недійсним як то стверджує представник відповідачів у відзиві, адже саме на підставі вказаного заключенння про розрахунок ідеальних часток колишнім співвласником [PERSON] отримано правовстановлюючий документ на 9/25 перерахованих часток будинковолодінння, які відчужені [PERSON] Також вказала, що позивач претендує користуватись лише тими будівлями, які перебували у користуванні її батька, не порушуючи прав інших спадкоємців (а. с. 210-212, т. 1). 02 березня 2018 року представником відповідачів за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] до суду надано заперечення на відповідь на відзив в якому остання зазначила, що її довірителі не заперечують факт наявності у позивача права власності на 9/200 частки будинковолодінння, адже такі обставини підтверджені правовстановлюючим документом. Крім того звернула увагу на те, що при поділі будинковолодіння необхідно врахувати і правовий статус земельної ділянки на якій розташоване останнє (а. с. 217-220, т. 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2018 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано з Департаменту адміністративних послуг належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких [PERSON] отримав 04.03.2015 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно: 9/25 часток будинку № 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниці, індексний № 34472608, а також належним чином засвідчену копію данного свідоцтва (а. с. 228-229, т. 1) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03травня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду (а. с. 37-38, т. 2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2018 року визнано явку відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] обовязковою для надання особистих пояснень (а. с. 80, т. 2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачів [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі (а. с. 123 ,т. 2). Представники позивача за законом та за довіреністю в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з врахуванням їх уточнення від 24 січня 2018 року, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] позов не визнала, вважає його безпідставним. Одночасно вказала, що відповідачі жодним чином не порушують прав позивача. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON]І [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Частиною 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009\~р.\~№2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Між сторонами склались правовідносини врегульовані положеннями Главою 26 «Право спільної власності» ЦК України. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету ВМР народних депутатів від 04 червня 1987 року № 200, існуючому будинку № 39 по вул. Гліба Успенського в м. Вінниця присвоєно № 37. Крім того, вказаному будинку в 1972 році присвоєно номер 41, в 1982 році - номер 39, що підтверджується листом КП «ВМБТІ» від 25 лютого 2015 року № 752 (а. с. 21, т. 2). Відповідно до договору від 11 червня 1975 року, посвідченого старшим нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-488, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав 3/10 частини будинку з відповідною часткою службових будівель в м. Вінниця по вул.. Г.Успенського, номер 41. Право власності зареєстроване ВООБТІ 25 червня 1975 року (а. с. 12-13, зворот, т. 2). Згідно із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори 14 жовтня 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2572, [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON], яке складається з 4/25 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями в м. Вінниця по вул. Г.Успенського, 39 (а. с. 128 т. 1). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 29 серпня 2003 року, 9/50 часток будинковолодіння № 39 по вул. Г.Успенського в м. Вінниця зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі рішення третейського суду м. Вінниця від 29 серпня 2003 року(а. с. 132, т.1). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2009 року КП «ВМБТІ» за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано по 9/100 часток будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами у м. Вінниця по вул. Г. Успенського, 39 на підставі рішення третейського суду м. Вінниця від 29 серпня 2003 року (а. с. 134, т. 1). Згідно із реєстраційного посвідчення від 18 травня 2004 року, 9/50 часток будинковолодіння № 39 по вул. Г.Успенського в м. Вінниця зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення третейського суду м. Вінниця від 12 травня 2004 року(а. с. 129, т.1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори 13 вересня 2014 року, зареєстрованому в реєстрі за № 2-1964, спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом є її донька [PERSON] в ? частках. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з 9/50 часток будинковолодінння з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер 37 (39) по вул. Г.Успенського в м. Вінниця. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 вересня 2014 року, право приватної спільної часткової власності на 27/200 частки будинковолодінння з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер 37 (39) по вул. Г.Успенського в м. Вінниця зареєстроване за [PERSON] (а. с. 136, 137, т. 1). Згідно із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори 13 вересня 2014 року, зареєстрованому в реєстрі за № 2-1961, [PERSON] є спадкоємцем ? частки майна померлої [PERSON], яке складається з 9/50 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями в м. Вінниця по вул. Г.Успенського, 39 (а. с. 299,\~інвентаризаційна справа). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 вересня 2014 року, право приватної спільної часткової власності на 9/200 частки будинковолодінння з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер 37 (39) по вул. Г.Успенського в м. Вінниця зареєстроване за [PERSON] (а. с. 300, інвентаризаційна справа). З наведеного вбачається, що співвласниками будинковолодіння з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер 37 (39) по вул. Г.Успенського в м. Вінниця були [PERSON] з відповідною часткою 3/10, [PERSON]В.з відповідною часткою 4/25, [PERSON] з відповідною часткою 9/100, [PERSON] з відповідною часткою 9/100, [PERSON] з відповідною часткою 9/50, [PERSON] з відповідною часткою 27/200 та [PERSON] з відповідною часткою 9/200, які в цілому становили 1 (3/10+4/25+9/100+9/100+9/50+27/200+9/200=1). Відповідно до п. 3.1, 3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55, зареєстрованому в міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, (надалі Інструкція) розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі\~невідповідності розмірів\~часток,\~указаних у\~правовстановлювальних документах,\~реальним часткам\~за згодою\~всіх співвласників\~здійснюється розрахунок\~відповідних часток\~нерухомого майна\~з метою\~отримання відповідних\~правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Співвласники будинковолодіння під номером 37 (39) по вул. Г.Успенського в м. Вінниця, вважаючи, що розмір часток, який зазначений у правовстановлювальних документах на нерухоме майно, не відповідає реальному розміру часток, звернулись до КП «ВМБТІ» із заявою про проведення розрахунку часток нерухомого майна. Відповідно до заключення КП «ВМБТІ», внаслідок проведеного розрахунку ідеальних часток проведеному із фактичних, що належать до реальних часток, співвласникам будинковолодіння під номером 37 (39) по вул. Г. Успенського в м. Вінниця належить: [PERSON] 9/25 часток, [PERSON] 9/50 часток, [PERSON] 17/100 часток, [PERSON] 4/25 часток, [PERSON] та [PERSON] 3/50 часток, [PERSON] 7/100 часток двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами із зазначенням складу приміщень, які входять до кожної із часток (а. с. 191, т. 1). Згідно із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори від 16 травня 2017 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1-334, [PERSON] є спадкоємцем майна померлого 20 грудня 2015 року [PERSON] Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з 9/200 часток домоволодіння з двох житлових будинків з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд номер 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця (а. с. 5, т.1). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 травня 217 року, за [PERSON] зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 9/200 частки домоволодіння з двох житлових будинків з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд номер 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця (а. с. 6, т. 1). За наведених обставин законний представник позивача звернулась до суду із вимогою до відповідачів про зміну розміру часток домоволодіння № 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця всіх співвласників відповідно до заключення перерахунку ідеальних часток здійсненого в 2014 році КП «ВМБТІ. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В контексті заявленої позовної вимоги суд не вбачає наявності порушення прав позивачки (їх невизнання або оспорювання) зі сторони відповідачів. Дії співвласників будинковолодіння щодо звернення до субєкту господарювання з метою здійснення розрахунку відповідних часток у праві власності на нерухоме майно здійснено останніми у спосіб передбачений діючим законодавством. Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3.3 Інструкції, за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Наразі жоден із співвласників внаслідок проведення перерахунку розміру часток у праві спільної часткової власності на будинковолодіння в 2014 році до суду у звязку із незгодою щодо зміни розміру часток не звертався, зокрема доказів суду про такі звернення не надано. Крім того, відповідно до положень вищезазначеної Інструкції, наслідком проведення розрахунку часток є отримання відповідних правовстановлюючих документів на перераховані частки. Зокрема, за колишнім із співвласників будинковолодіння [PERSON] 04 березня 2015 року зареєстроване право власності на 9/25 часток будинковолодіння № 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 24, зворот, т. 2). Однією із підстав для проведення державної реєстрації права власності на перерахований в 2014 році розмір частки у праві власності з 3/10 на 9/25 було і заключення КП «ВМБТІ» від 19 грудня 2014 року № 5364 (а. с. 14, т. 2). Тобто [PERSON] реалізував своє право на отримання правовстановлюючого документа на змінений розмір частки у праві спільної часткової власності внаслідок проведення перерахунку ідеальних часток у позасудовому порядку у спосіб передбачений законодавством. Заявляючи вимогу про зміну розміру часток домоволодіння № 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця, зокрема і в частині частки позивача з 9/200 на 17/100, відповідно до заключення перерахунку ідеальних часток здійсненого в 2014 році КП «ВМБТІ, представниками позивача не надано доказів про те, що останні намагалась реалізувати право позивача у позасудовому порядку у спосіб передбачений діючим законодавством та отримати правовстановлюючий документ на 17/100 частки будинковолодіння, а також про наявні перешкоди та неможливість реалізувати своє право, тобто про порушення прав позивача. Суд не погоджується із твердженням законного представника позивача про неможливість отримати правовстановлюючий документ у звязку із смертю спадкодавця [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до спадкоємця переходять не тільки майнові права фізичної особи яка померла, а також і немайнові права, які не припинились внаслідок смерті фізичної особи. Перелік прав та обовязків, які не переходять до спадкоємця визначені ст. 1219 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] дійсно не реалізував своє право на реєстрацію права власності на 17/100 частки будинковолодіння внаслідок проведеного в 2014 році перерахунку розміру часток всіх співвласників. Натомість, таке нереалізоване право спадкодавця, відповідно до наведених положень цивільного законодавства, успадкувала [PERSON], яка є спадкоємцем за законом. Отже позивач, зокрема її законний представник, не позбавлений права на отримання правовстановлюючих документів на 17/100 частки будинковолодіння внаслідок проведеного в 2014 році перерахунку розміру ідеальних часток у звязку із смертю спадкодавця [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, у задоволенні вимоги про зміну розміру часток співвласників домоволодіння № 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця відповідно до заключення перерахунку ідеальних часток здійсненого в 2014 році КП «ВМБТІ слід відмовити у звязку із не доведенням обставин порушення (оспорювання чи не визнання) прав позивача. Щодо вимоги про виділення позивачу в натурі 17/100 часток будинковолодіння, а саме в житловому будинку з прибудовами літ «Г»: кухню 5-2, кімнату 5-3 площею 24,1 м. кв. в тому числі 15,2 кв. м., убиральню літ «Ю» суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З наведеного вбачається, що співвласник майна має право на виділ в натурі належної йому частки майна. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 травня 2017 року, за [PERSON] зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 9/200 частки домоволодіння з двох житлових будинків з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд номер 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця (а. с. 6, т. 1). Отже, станом на момент розгляду справи, у порядку передбаченому законодавством за позивачем зареєстровано право власності лише на 9/200 частки будинковолодіння № 37 по вул. Г. Успенського в м. Вінниця. При цьому, право власності на зазначену частку майна у позивача, відповідно до положень ч. 4 ст. 334 ЦК України, виникло 16 травня 2017 року, тобто з моменту проведення державної реєстрації такого права. В контексті заявленої вимоги про виділ позивачу в натурі належної їй 17/100 частки з підстав передбачених положеннями ст. 364 ЦК України, є передчасною, адже [PERSON] такий розмір частки не належить на праві власності. Як зазначалось вище остання не позбавлена права на оформлення правовстановлюючих документів на розмір частки, яку вона просить виділити в натурі. Одночасно суд звертає увагу позивача на те, що виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки з нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року № 6-12цс 13. Суд зазначає, що заключення КП «ВМБТІ» від 2014 року, на яке посилається позивач, визначає лише розмір перерахованих часток співвласників, і жодним чином не є документом, який визначає чи встановлює порядок користування конкретними приміщеннями між співвласниками. Отже, для встановлення обставин наявності технічної можливості виділу частки в натурі із зазначенням приміщень, які входять до складу такої частки, необхідні спеціальні знання, тобто такі обставини можуть бути підтверджені висновком експерта. Наразі позивачем висновок експерта щодо технічної можливості виділу в натурі 17/100 частки майна суду не надано, в межах цивільної справи із зазначеного приводу заяви про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи не надано. Згідно ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюванихправ, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині позовних вимог про виділення позивачці в натурі 17/100 часток будинковолодіння.

Outcome: dismissed