Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

23.11.2016 року від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ від\~ 27.07.2011 року в розмірі 12126 грн. 64 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.07.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 27.07.2011 року, за якою [PERSON] отримав кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватись, як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Також ПАТ КБ "Приватбанк" надав відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування, серед яких є: Internet-banking Приват24; можуть проводитися банківські операції по картрахунку згідно п. п. 1.1.1.82, 1.1.1.96 "Умов та правил надання банківських послуг". Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, на порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В зв'язку з тим, що відповідач не поповнював картрахунок вчасно, та всупереч "Умов та правил надання банківських послуг" допустив заборгованість по проведеним операціям, яка стала заборгованістю по картрахунку відповідача. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2016 року має заборгованість - 12126 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 3094 грн. 40 коп. - заборгованості за кредитом; 6178 грн. 59 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 1800 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 553 грн. 65 коп. - штрафу (процентна складова). Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред'явлення в суді даного позову. Представник позивача [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факту укладання кредитного договору та розміру нарахованої заборгованості. Разом з тим, подав заяву в якій просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову, оскільки сплинув трирічний строк позовної давності, а саме останній платіж ним було здійснено 26.09.2013 року, а вказаний позов було подано 10.11.2016 року. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 27.07.2012 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" та склав заяву б/н від 27.07.2011 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк", за умовами якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а. с. 11-12, 13, 14-23). Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 30.09.2016 року за кредитним договором мається заборгованість - 12126 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 3094 грн. 40 коп. - заборгованості за кредитом; 6178 грн. 59 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 1800 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 553 грн. 65 коп. - штрафу (процентна складова). За даними зазначеного розрахунку [PERSON] здійснював платежі на виконання зобов'язань за кредитним договором №б/н від 27.07.2011 року до 26.09.2013 року, коли було зараховано останнє погашення за наданим кредитом. (а. с. 7-10). Правильність зазначеного розрахунку відповідачем не заперечувалася. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідач [PERSON] вказав своє місце проживання: [INFO]. (а. с. 11). З довідки ГУДМС України в Харківській області від 16.12.2016 року вбачається, що [PERSON] з 08.06.2012 року зареєстрований в [INFO]. (а. с. 36). Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 03.10.2016 року, позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості повернуто позивачеві для подання до належного суду. В даній ухвалі зазначено, що згідно довідки [PERSON] України в Харківській області від 26.09.2016 року відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. (а. с. 6). Оскільки зареєстроване місце проживання відповідачем було змінено після укладання кредитного договору без повідомлення позивача про це, ПАТ КБ "Приватбанк" володів інформацією лише щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] на час укладання кредитного договору, тому і позов первісно був пред'явлений за останнім відомим позивачеві зареєстрованим місцем проживання відповідача. Таким чином, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" до спливу трирічного строку позовної давності, тобто до 26.09.2016 року вчинило передбачені ч. 2 ст. 264 ЦК України дії, що є підставою для переривання строку давності. За таких обставин, заява відповідача про застосування позовної давності є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладенням кредитного договору №б/н від 27.07.2011 року, та наявності з боку відповідача [PERSON] невиконаних зобов'язань за вказаним кредитним договором, що не заперечувалось самим відповідачем. Доказів щодо безпідставності розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також доказів щодо відсутності у відповідача зобов'язання щодо погашення заборгованості, суду не надано. Відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання за кредитним договором від 27.07.2011 року. Внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" значною мірою позбавлено того, на що воно розраховувало при укладенні договору. За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved