Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", далі ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 4 червня 2009 [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31 березня 2017 року заборгованість відповідачки по кредитному договору становить 11175 грн. 99 коп., з яких заборгованості за кредитом - 491 грн. 33 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6151 грн. 28 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3525 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 508 грн. 38 коп. Позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість в сумі 11175 грн. 99 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в письмовому клопотанні, яке міститься в матеріалах справи, просить справу розглядати у відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.3). Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с.29), до суду не з'явилась. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно статуту (а.с.20) та [PERSON] було укладено договір від 4 червня 2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з заяви, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, що становлять кредитний договір (а.с. 8, 10-15). Своїм підписом відповідачка підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею та банком договір (а.с. 8). Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (п.9.12 умов та правил надання банківських послуг). Відповідачка зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг); у випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банка виконати зобов'язання по поверненню кредиту (п. 6.6 умов і правил надання банківських послуг). Згідно п.п.3.2, 3.3 умов та правил надання банківських послуг позичальник дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку відповідно до п.4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення позичальника. За незгодою зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість (п.6.4 умов та правил надання банківських послуг) (а.с.10-15). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 4 червня 2009 року, таким чином між позивачем та відповідачкою виникли цивільні права та обов'язки, які вони врегулювали договором від 4 червня 2009 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг (а.с. 10-15) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, також за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник сплачує банку пеню, розрахунок якої зазначено в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с. 9). Пунктом 5.7 умов та правил надання банківських послуг (ІІ. Правила користування платіжною картою) передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 4 червня 2009 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правоноступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON]., заборгованість станом на 31 березня 2017 року становить 11175 грн. 99 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 491 грн. 33 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6151 грн. 28 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3525 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 508 грн. 38 коп. (а.с. 6-7). За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачка [PERSON] не оспорювала договір позики, укладений між позивачем та нею, не надала суду доказів, що кредитний договір укладений проти її справжньої волі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачка не погасила узятий нею кредит, не сплатила відсотків, комісій, окрім того, за несвоєчасне погашення заборгованості їй нараховані штраф та пеня, і відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 31 березня 2017 року у розмірі 11175 грн. 99 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 491 грн. 33 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6151 грн. 28 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3525 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 508 грн. 38 коп., що виникла станом на 31 березня 2017 року та заявлена позивачем в позовній заяві. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1600 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються платіжним дорученням (а.с. 21), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3,4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 197, 212-215, 224 ЦПК України,-

Outcome: approved