Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

СФГ "Найдьон" звернулось до суду із позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", третіх осіб: відділу держземагентства у Покровському районі Дніпропетровської області, Державної реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису в державному реєстрі праві на нерухоме майно, в якому просило, з урахуванням уточнень позовних вимог, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 25.08.2015 року між [PERSON] та ТОВ "Відродження", зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, реєстровий запис № 24314856 від 10.09.2015 року; скасувати рішення № 24314856 від 10.09.2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; скасувати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстровий запис № 24314856 від 10.09.2015 року; стягнути з відповідачів на користь СФГ "Найдьон" судові витрати по справі. В обґрунтування поданого позову СФГ "Найдьон" послалось на те, що 02.01.2011 року між СФГ "Найдьон" та громадянином [PERSON], як власником земельної ділянки, загальною площею 9,780 га. був укладений договір оренди земельної ділянки, строком до 02.01.2020 року. 26.12.2011 року вказаний договір зареєстрований у Покровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі вчинено запис за номером № 122428346000159. Сторони вказаного договору розпочали і до цього часу здійснюють реалізацію умов договору оренди землі. Позивач до теперішнього часу використовує земельні ділянки у власній діяльності, та відповідно за користування землею протягом 2011-2015 років здійснював оплату, передбачену умовами договору оренди землі. У вересні 2015 року позивачу стало відомо, що незважаючи на наявність чинного договору оренди, без припинення його дії, [PERSON] було підписано з ТОВ "Відродження" інший договір оренди цієї ж земельної ділянки, на підставі чого ТОВ "Відродження" здійснило державну реєстрацію права оренди в державній реєстраційній службі Васильківського РУЮ Дніпропетровської області 10.09.2015 року, однак передача земельної ділянки в натурі не відбулася, оскільки вона продовжує використовуватись СФГ "Найдьон" у власній діяльності. Позивач вважає, що договір оренди землі укладений 25.08.2015 року між [PERSON] та ТОВ "Відродження" необхідно визнати недійсним, відповідно до вимог ст..ст. 203, 215 ЦК України, оскільки на момент укладення цього договору, існував договір оренди, укладений 02.01.2011 року між СФГ "Найдьон" та [PERSON], які не були розірвані та земельна ділянка не була витребувана з їх володіння. В якості підстав задоволення позову СФГ "Найдьон" вказало на ст..ст. 202, 203, 215, 525, 627, 638 ЦК України, ст. ст. 20, 24 ЗУ "Про оренду землі", ст.. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". Відповідачі [PERSON] та ТОВ "Відродження", а також треті особи: відділ держземагентства у Покровському районі Дніпропетровської області, Державна реєстраційна служба Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області письмових заперечень проти позову не подавали. В судовому засіданні представник позивача СФГ "Найдьон" - Кубрак В.В. позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримав у повному обсязі, спираючись на доводи, викладені в поданому позові та додав, що і на даний час умови договору, укладеного між [PERSON] та СФГ "Найдьон" продовжують виконуватись, земельна ділянка перебуває у використанні у СФГ "Найдьон", орендна плата сплачується [PERSON] вчасно та у встановленому розмірі, в тому числі і за 2015 рік. Договір оренди землі, що укладений між СФГ "Найдьон" та [PERSON] дійсні і до цього часу, тобто не розірвані та не визнані недійсними, та вчасно були зареєстровані в Покровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" згідно вимог законодавства України, що діяло на той час. При подальшому розгляді справи представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що він не підписував договору з СФГ "Найдьон", але орендну плату отримував до 2015 року, оскільки земельна ділянка використовувалась СФГ "Найдьон". Вони вирішили піти від СФГ "Найдьон" у ТОВ "Відродження", оскільки у них кращі умови договору, а СФГ "Найдьон" неналежним чином виконував умови договору: дорого возив воду, не обробляв їх присадибні ділянки тощо. Він доказів розірвання договору оренди, що укладений між СФГ "Найдьон" та [PERSON] - не має, СФГ "Найдьон" дозволило їм піти до ТОВ "Відродження" усно. До суду та правоохоронних органів з приводу того, що договір він - [PERSON] з СФГ "Найдьон" не підписував - він не звертався, письмових доказів визнання договору недійсним не має. Просив залишити земельну ділянку в користуванні ТОВ "Відродження". Після надання пояснень надав суду заяву про подальший розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ "Відродження" - Халинбаджах А.В. позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що договір між СФГ "Найдьон" та [PERSON] є недійсним, так як [PERSON] він не підписувався. В підтвердження цьому мають усні пояснення. До того ж, ТОВ "Відродження" цілком правомірно уклало договорі оренди земельної ділянки з [PERSON], оскільки договір з СФГ "Найдьон" закінчив свою дію. Просив в позові відмовити. Третя особа: відділ держземагентства у Покровському районі Дніпропетровської області направило клопотання про розгляд справи без їх участі в судовому засіданні і просили винести рішення на розсуд суду. Третя особа: Державна реєстраційна служба Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлене наступне: Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 02.01.2011 року, укладеного між СФГ "Найдьон" та [PERSON], [PERSON] передав в оренду належну йому земельну ділянку розміром 9,780 га. СФГ "Найдьон" для сільськогосподарського використання. Строк дії даного договору - до 02.01.2020 року (а.с. 4-5). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9.780 гектарів (а.с. 6). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.10.2015 року, зареєстровано договір оренди земельної ділянки та внесено його до Державного земельного кадастру, що укладений між СФГ "Найдьон" та [PERSON], встановлено дату реєстрації речового права - 24.12.2011 року і встановлено строк дії речового права - до 02.01.2022 року (а.с. 24-26). Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна та Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, мається відомість про державну реєстрацію договору оренди від 25.08.2015 року укладеного між ТОВ "Відродження" та [PERSON] з строком дії до 31.12.2022 року (а.с. 27-38). Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 25.08.2015 року, дійсно між ТОВ "Відродження" та [PERSON] укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки розміром 9.780 га. з строком дії 7 років до 31 грудня останнього року оренди (а.с. 29-31). Згідно копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24314856 від 10.09.2015 року видно, що спірний договір було зареєстровано (а.с. 32). Згідно копій відомостей про отримання орендної плати за 2010-2015 рр. [PERSON] отримував в СФГ "Найдьон" орендну плату за договором оренди належної йому земельної ділянки (а.с. 34- 109). Суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково виходячи з наступного: [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 9,780 га, яка розташована на території Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. 02 січня 2011 року між СФГ «Найдьон» та [PERSON] підписано договір оренди землі яким визначений строк дії договору до 02.01.2022 року. За умовами договору орендодавець [PERSON] надає, а СФГ «Найдьон» приймає в строкове, платне користування зазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір набирає чинності після його підписання і його державної реєстрації. Факт укладення вказаного договору підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Договір оренди землі, укладений між СФГ «Найдьон» та [PERSON] був зареєстрований у Покровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру, тобто пройшов державну реєстрацію. За користування земельною ділянкою СФГ «Найдьон» на користь лободи В.Г. протягом 2010 - 2015 років перераховувалась плата за користування земельною ділянкою у розмірі, визначену сторонами в договорі. Також судом встановлено, що 25 серпня 2015 року між ТОВ "Відродження" та [PERSON] був укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки, та 10 вересня 2015 року вказаний договір був зареєстрований в Реєстраційній службі Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської, однак передача земельної ділянки в натурі не відбулася, оскільки вона продовжує використовуватись СФГ «Найдьон» у власній діяльності. Так, ТОВ "Відродження" не надало суду належних та допустимих доказів факту приймання-передачі спірної земельної ділянки. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі від 25 серпня 2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Відродження», позивач посилався на те, що на момент укладення оспорюваного договору вже існував договір оренди цієї ж земельної ділянки між СФГ «Найдьон» та [PERSON] від 02 січня 2011 року, який не був розірваний та земельна ділянка не була витребувана з їх володіння. Заперечуючи проти позову ТОВ «Відродження» зазначало про те, що відсутні підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним, оскільки він прошов державну реєстрацію, а договір оренди між [PERSON] та СФГ «Найдьон» є недійсним, оскільки [PERSON] його не підписував. Однак, належних та допустимих доказів цій обставині суду також надано не було, доказів розірвання чи визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між СФГ "Найдьон" та [PERSON] - матеріали справи не містять. Будь-хто зі сторін не звертався до суду із вимогою про визнання цього договору недійсним. Крім того, з усних пояснень відповідача [PERSON] зрозуміло, що [PERSON] до будь-яких органів щодо визнання недійсним договору, укладеного з СФГ "Найдьон" не звертався. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний документ. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленого ст. 627 ЦК України. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладених в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (6-127цс13) та від 25 грудня 2013 грудня (6-118цс13). За таких обставин, суд дійшов до висновку, що договір оренди землі між СФГ "Найдьон" та [PERSON] від 02 січня 2011 року є вчиненими з моменту їх укладення та підписання, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, суд вважає, що договір оренди земельної ділянки набуває чинності (вважається укладеним) з моменту досягнення згоди з усіх його істотних умов та його підписання сторонами, а право володіння та користування цією земельною ділянкою (право оренди) в орендаря виникає з моменту реєстрації цього права. Тобто після підписання сторонами договору оренди землі між ними виникають права та обов'язки, пов'язані зі зміною та припиненням договірних відносин, у зв'язку з чим зміна умов договору чи його розірвання в односторонньому порядку, незалежно від проведення державної реєстрації прав за цим договором , не допускається, окрім випадків, передбачених законом чи договором. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов'язок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, суд дійшов висновку, що на моменту укладення оспорюваного договору оренди землі між ТОВ «Відродження» та [PERSON], діяв інший договір оренди тієї ж земельної ділянки між СФГ «Найдьон» та [PERSON] Тобто укладенням договору оренди між [PERSON] та ТОВ «Відродження», [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору і виконання зобов'язань за договором оренди, раніше укладеного з СФГ «Найдьон». За таких обставин, суд вважає, що при укладанні оспорюваного договору оренди землі 25 серпня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» були порушені приписи ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст. 13, 525, 526 ЦК України. В зв'язку з тим, що договір, що був укладений між [PERSON] та ТОВ "Відродження" пройшов державну реєстрацію, то вимога про скасування рішення № 24314856 від 10.09.2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - підлягає задоволенню, оскільки договір визнаний недійсним судом. Разом з тим, вимога про скасування в Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстрового запису № 24314856 від 10.09.2015 року - підлягає частковому задоволенню, оскільки дійсно, на підставі рішення № 24314856 від 10.09.2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було вчинено запис 10.09.2015 року в державному реєстрі, але номер цього запису не відповідає заявленому в позовних вимогах. На підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial