Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 16\~817,70 гривень. \~\~\~\~ В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] 09.07.2009 р. звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки та наданням статусу безробітного. За результатами опрацювання даних було встановлено, що відповідач зареєстрований як ФОП з 02.09.2005 р., діяльність якого припинена 29.10.2015 р., тобто в період перебування на обліку в центрі зайнятості. Директором Харківського міського центру зайнятості від 17.05.2016 року виданий Наказ «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]А.» в сумі 16817,70 гривень за період з 16.07.2009 року по 10.09.2010 року. Позивачем був направлений до відповідача лист\~претензія від 19.05.2016 року з пропозицією добровільного повернення коштів, але досі відповідач їх не повернув. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 09.07.2009 р. звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у зв'язку із чим була відкрита персональна картка № 201123609070900003, останньому було надано статус безробітного. За результатами опрацювання даних було встановлено, що відповідач зареєстрований як ФОП з 02.09.2005 р., діяльність якого припинена 29.10.2015 р., хоча при зверненні про отримання статусу безробітного зазначив, що не зареєстрований як ФОП (а.с. 15). В своїй заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] зазначив, що 09.07.2009 р. він звернувся до державної служби зайнятості, де був зареєстрований та йому було надано статус безробітного. В заявах про надання статусу безробітного він вказав, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що з 02.09.2005 р. він був зареєстрований як підприємець та відомості про припинення діяльності зареєстровані 29.10.2015 р. Однак, відповідач позов не визнає, так як він власноруч написав лише відомості про те, що не отримує пенсію, а оскільки він фактично не займався підприємницькою діяльністю, то він не знав, що не має право на допомогу через те, що зареєстрований як підприємець. Згідно п. 2\~ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"\~(в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до вимог Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - центри зайнятості), у разі, коли: подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої\~статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником відповідного центру зайнятості. Відповідно до п. б ч. 3\~ст. 1 вказаного Закону України\~в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до\~Закону України "Про особисте селянське господарство". Згідно\~ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення"\~безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Зокрема, Фізична особа - підприємець не може бути визнана безробітним, оскільки відповідно до п. б ч. 3\~ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення"\~віднесена до категорії зайнятого населення. Таким чином, відповідач в порушення ч. 2, 3\~ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття"\~під час призначення та отримання допомоги по безробіттю, своєчасно не повідомив Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати вказаної допомоги, а саме про те, що він є суб'єктом підприємницької діяльності, у зв'язку із чим не може бути визнаний як безробітний. Відповідно до абз. 1 ч. 3\~ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"\~сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі виявлених порушень з боку [PERSON], директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]А.» № 714 від 17.05.2016 р., в якому передбачено вжиття заходів по поверненню коштів у сумі 16817,70 грн., виплачених як допомога по безробіттю за період з 16.07.2009 року по 10.09.2010 року. Позивачем також був направлений на адресу відповідача лист\~претензія від 19.05.2016 року з пропозицією добровільного повернення коштів. Однак до теперішнього часу відповідач добровільно кошти не повернув. В своїй заяві відповідач також просить суд застосувати наслідки пропуску строків позовної давності, в обґрунтування якої зазначив, що позивач звернувся до суду із позовом лише 26.11.2016 р., хоча відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості до липня 2010 року. Крім того, позивач міг довідатись про порушення свого права до серпня 2013 року (протягом трьох років після перебування відповідача на обліку), оскільки відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі є відкритими і загальнодоступними. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК Укракїни\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З додаткових пояснень позивача вбачається, що у звязку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом» за №12-58-7 від 13.05.2014 року, структурними підрозділами Харківського міського центру зайнятості шляхом обміну інформацією опрацьована інформація, яка надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців стосовно фізичних осіб- підприємців. які припинили підприємницьку діяльність, яка свідчала що підприємницька діяльність [PERSON], припинена за судовим рішенням 29.10.2015 року. Для підтвердження данного факту Харківським міським центром зайнятості направлений запит до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців стосовно [PERSON] від 12.03.2016 за № [NUMBER], який підтвердив факт припинення підприємницької діяльності відповідача за судовим рішенням 29.10.2015 р. Судом встановлено, що позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права після направлення 12.03.2016 року запиту до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців стосовно [PERSON], тобто перебіг строку позовної давності починається з 12.03.2016 р. Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду 05.12.2016 р., тобто в межах позовної давності. \~\~\~\~ Наведені докази вказують на обґрунтованість заявленого позову і про можливість його задоволення. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved