Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

18.12.2018 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом (а.с.70), яким просить: визнати недійсним Акту №8002878 (далі - Акт), складений 08.11.2018р. працівниками акціонерного товариства "Одесаобленерго" (далі - АТ"Одесаобленерго") в особі працівників Болградського РЕМ - про порушення споживачем [PERSON] правил користування електричною енергією у виді крадіжки електричної енергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача; визнати недоведеним факт порушення ним, [PERSON] , Правил споживання електроенергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача; визнати засідання комісії Болградського РЕМу від 06.12.2001р. (протокол №28) таким, що відбулося на підставі недійсного Акту про порушення Правил користування електроенергією; та визнати неправомірними дії відповідача - АТ "Одесаобленерго" зі складання Акту про встановлення факту порушення ним, [PERSON] . Правил споживання електроенергії. Щодо судового збору, - позивач вважає, що він звільнений від його сплати на підставі ЗУ "Про захист прав споживачів". В обґрунтування вимог у позові зазначено, що 08.11.2018 року співробітниками ПАТ «Одесаобленерго» за відсутності власників і мешканців домоволодіння було проведено перевірку об`єкту - вищевказаного житлового будинку, де позивач фактично проживає зі своєю родиною, за адресою: [ADDRESS] , - на предмет відповідності споживання електричної енергії Правилам споживання електроенергії; після чого, без достатньої перевірки і доказів працівниками РЕМу встановлено факт порушення власником будинку - позивачем [PERSON] . Правил споживання електроенергії у виді крадіжки електроенергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача; в результаті чого працівниками Болградського РЕМу був складаний акт, який він, позивач, вважає таким, що складений з порушенням його, позивача, прав - як споживача, оскільки на підставі нього відповідачем безпідставно встановлено неіснуючий факт порушення ним, позивачем, споживання електроенергії невстановленим шляхом підключення до електромереж, який, виходячи з вказаного Акту, є незаконним. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просила задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що позивач є добросовісним споживачем електроенергії, Акт, складений працівниками відповідача є неправомірним, потяг за собою неправомірне нарахування позивачу заборгованості в розмірі 10375,20грн. за неспожиту ним електрику внаслідок неіснуючого порушення, вчиненого, начебто позивачем, при користуванні електроенергією, і ввів у борг, з-за чого позивач втратив спокій, хвилюється, переймається, що його неправомірно звинувачено крадієм. Проте ані позивач, ані члени його родини, що проживають з ним у вказаному домоволодінні, - не скоювали будь-яких правопорушень. Ці кошти для позивача є дуже великою сумою, є фактично вимаганням, як покарання за неіснуюче правопорушення, оскільки відповідач, в особі працівників Болградського РЕМу, на засіданні комісії з розгляду неправомірного Акту не довів представнику позивача за довіреністю - [PERSON] наявність незаконного підключення, докази цьому відсутні, він, позивач, сам не вчиняв, а також не бачив у своєму будинку незаконного підключення до електромереж відповідача, оскільки його родина споживає електрику лише за лічильником, а залишення цього Акту без оскарження вже потягло за собою неправомірне нарахування позивачу заборгованості. Далі, оскільки позивач не може сплатити неправомірно нараховану відповідачем суму з-за скрутного матеріального становища, тому просить захистити його права у судовому порядку. Так, позивач не має, крім того, наміру оплачувати цей неіснуючий борг, бо незгоден ані з Актом, ані з фактом, що в ньому зафіксований, але черговим кроком з боку відповідача - буде неправомірне, з порушенням прав споживачів, відключення домоволодіння позивача від споживання електроенергії, про що він вже отримав усне роз`яснення, але вважає, що ці усні роз`яснення надані з метою залякування і примушування оплатити неіснуючий борг до моменту ухвалення судом остаточного рішення. Ці кошти відповідач цілком може зарахувати не як плату за спожиту за лічильником енергію, а за неправомірно нарахований борг за Актом і до суду вже не звернеться, що потягне нарахування іншої заборгованості - вже за спожиту за лічильником енергію, оскільки родина не має такої великої суми, щоби оплатити спочатку кошти за рішенням комісії, а потім звертатися до суду і продовжувати оплачувати електрику за лічильником, а погодження на реструктуризацію - це визнання вини у тому, чого не скоював. Крім того, відповідач, стверджуючи, що викрив позивача у розкраданні електроенергії, не звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою, розслідування та встановлення факту незаконного підключення та розкрадання позивачем з електромереж електроенергії не проведено, тому нічим не доведено й факти, викладені в оскаржуваному Акті, який до того ж, був складений неправомірно, без присутності свідків начебто правопорушення та незаконного підключення, яке працівники РЕМу цілком мали змогу вчинити самі, оскільки до проводу, зазначеного в Акті, вільно може будь-хто дотягнутися з вулиці, до будинку працівники РЕМу не заходили, не перевіряли, яким чином позивач користується електроенергією, які електроприлади включені. Третя особа - [PERSON] , пояснила суду, що вона є дочкою позивача та проживає разом з ним і своїм чоловіком [PERSON] у приватному будинку [ADDRESS] , є також споживачем послуг відповідача, просить задовольнити позов, оскільки вважає, що її родина - батько, вона і чоловік не підключалися до лінії електромереж незаконним способом, тому і не викрадали таким чином електроенергію, і цьому немає і не може бути доказів, бо немає в цьому необхідності: її чоловік - [PERSON] - є пільговиком, оскільки є інвалідом 2-ї групи, до того ж, вона з чоловіком часто проживають в батьків [PERSON] , за електрику у зв`язку з цим сплачують небагато, бо споживають небагато, а тому Акт був складений незаконно і безпідставно, з порушеннями прав як позивача, так й інших членів його родини - як споживачів, і її особисто, у тому числі, порушують право їх, як споживачів, користуватися електроенергією, оскільки складання й існування цього неправомірного Акту потягло за собою неправильне і неправомірне рішення відповідної комісії при Болградському РЕМі про нарахування позивачу, а тому її родині 10375,20грн. за недовраховану електроенергію, яку фактично ані позивач, ані його родина не споживали, що підтверджується платіжками за електроенергією за показниками лічильника, оскільки кількість спожитої електроенергії як до начебто виявленого порушення, так і після складання Акту - не змінилася, хоча, за логікою, лічильник мав би показувати цифри обліку за спожиту електрику набагато більші, ніж до складання Акту та відключення того, начебто підключеного позивачем проводу, який, начебто, виявили працівники РЕМу. Також [PERSON] розказала суду, що вона працює неподалік від місця проживання, у дитячому садочку методистом, і, оскільки 08.11.2018року був робочий день, - вона була на роботі. Приблизно об 11.00 годині, ближче до обіду її викликало керівництво - завідуюча, в кабінеті якої вона, свідок, побачила працівників РЕМу, які розмовляли нечемно, повідомили завідуючій, що вона та її родина скоїли правопорушення та вимагали, щоб її, [PERSON] , відпустили з роботи, і її завідувачка відпустила на півгодини. Вона, [PERSON] , хоча і мала термінову роботу, яка вимагала її присутності, але змушена була піти з працівниками РЕМу до домоволодіння, де проживає, і яке розташоване неподалік - хвилин десять йти, і вони їй вдома показали якійсь провід, пояснивши, що він неправомірно підключений. Яким чином і хто той провід там протягнув і що він з`єднував, вона не розуміла. Вона бачила, що дійсно, до будинку, під дах її будинку, де вона проживає, йде якийсь провід, але впевнена, що він, проходячи через горище їхнього будинку простягався далі, до будинку сусідів, який розташований за їхнім, але для чого і в який період часу він там з`явився - їй невідомо, вона цього не помічала. Працівники РЕМу чекали якусь бригаду. Вона попросила працівників РЕМу дочекатися її чоловіка, бо вона на цьому всьому не розуміється, а також має бути на робочому місці у зв`язку з невідкладною терміновою роботою, але вони не погодилися і сказали, що починають складати Акт. Тоді вона попросила, коли прибуде бригада, зателефонувати їй і побігла на роботу. В її присутності працівники РЕМу до подвір`я домоволодіння, де вона проживає, не заходили, куди провід йде і до чого був підключений - не бачили і не перевіряли, оскільки, по-перше, поспішала, а по-друге - не наважилася їх впустити, бо боялася: їх було троє, і вони мали можливість сфальсифікувати будь-яке правопорушення, адже пойнятих чи безсторонніх свідків ніяких не було, а вона була одна і мала терміново повернутися на роботу; просила працівників РЕМу приїхати пізніше, коли вдома буде її чоловік, та повідомила, що, оскільки їй терміново потрібно йти, просить їх, щоби вони їй зателефонували і повідомили, коли прибуде бригада та буде складено Акт, вона тоді прийде і підпише його, написавши свою незгоду, бо не побачила правопорушення і була впевнена, й наразі впевнена, що його не було: був якийсь провід, який працівники РЕМу могли самі підключити ще до її приходу, свідків чи будь-яких пойнятих правопорушення і самого правопорушення не було. Проте їй працівники РЕМу не зателефонували в той день і, очевидно, склали Акт, оскільки потім її батька викликАли на засідання комісії при РЕМі, на яке пішов її чоловік [PERSON] , оскільки він більше всього розбирається у цих питаннях і має від її батька - позивача [PERSON] - довіреність. Вона і її родина, у тому числі й позивач, як власник домоволодіння, вважають, що нарахування вартості неіснуючого споживання електроенергії за вказаним безпідставним Актом порушує права усіх членів її родини і її особисто, оскільки вже потягло за собою неправомірне нарахування заборгованості та потягне за собою відключення від електропостачання житла, а до його відновлення у судовому порядку уся родина, яка є добросовісним користувачем, буде залишатися без основної зручності сучасності - електроенергії» й ані відповідач, ані РЕМ, працівники якого склали незаконний Акт, що не відповідає фактичним обставинам, відповідальності нести не буде, тому просить задовольнити вимоги позову та захистити права споживачів - її і її родини. Представник відповідача надав суду відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнав, просив залишити його вимоги без задоволення, посилаючись на те, що Акт про порушення Правил, на підставі якого ухвалене рішення комісії, є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акту та протоколу, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний надати оцінку щодо дійсності цього акту. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Крім того, представник відповідача стверджувала, що відмова споживача - третьої особи, що присутня у судовому засіданні - [PERSON] - дочки позивача - підписати Акт, що наразі оскаржується, підтвердили своїми підписами свідки, вказані в Акті. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи відзиву, наполягаючи, що Акт не підлягає оскарженню у суді, оскільки сам факт його складання не потягнув за собою порушень прав позивача, як споживача, оскільки до суду відповідач з позовом про стягнення коштів, які нараховані внаслідок складання цього Акту, - не звертався. А позивачем не доведено у суді факт порушення його прав споживача відповідачем. Щодо звернення до правоохоронних органів з заявою про викрадення електроенергії, представник пояснила, що практика відповідача - звертатися до поліції лише в разі, якщо викрадення виявлене у великому розмірі - понад 100тис.грн. Судом також були допитані в якості свідків: - працівники Болградського РЕМу : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також працівники Болградської міської ради: [PERSON] та [PERSON] . Вислухавши представників позивача і відповідача, третю особу на боці позивача, свідків, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Суд розглядає справу, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно свідоцтва про спадщину за законом [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] (а.с.31); - з договору №21208-86 про користування електричною енергією між позивачем і відповідачем вбачається, що він був укладений 24.06.2015р. між позивачем і представником відповідача (а.с.32-33); - 08.11.2018р. працівниками акціонерного товариства "Одесаобленерго" (далі - АТ "Одесаобленерго") в особі працівників Болградського РЕМ, був складений Акт №8002878, згідно якого споживачем [PERSON] порушено правила користування електричною енергією у виді крадіжки електричної енергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача (а.с.4-5); - згідно Акту №7202196 від 08.11.2018р. про встановлення/зміну/технічну перевірку/контрольний огляд/пломбування/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті Споживача [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складено Акт про порушення споживання електроенергії, проте в чому полягає порушення, з неякісної копії цього акту, що надана суду позивачем, - не вбачається (а.с.6-7, 25-26); - з протоколу №28 від 06.12.2001р. з додатком (розрахунком) засідання комісії Болградського РЕМ з огляду актів про порушення ПРРЕЕ вбачається, що рішенням комісії у присутності [PERSON] - представника (якої особи не вказано) за довіреністю, визнано, що позивачем порушено Правила користування електроенергією у виді самовільного підключення до електричної мережі без врахування фазного проводу від кронштейну з будинку [ADDRESS] будинок [ADDRESS] , виявити дане порушення неможливо. Розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ виконано у відповідності до п.3.1.6 Методики визначення обсягу та вартості необлікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергії України від 04.05.2006р. №562 (зі змінами та доповненнями, але яка наразі, з 27.07.2019р. втратила чинність), за 6640кВтгод позивачу нараховано 10375,20грн.; представник [PERSON] у протоколі зазначив, що з ним та Актом не згоден (а.с.8-9, 27-28); - допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є працівником Болградського РЕМу, та стверджував, що він особисто встановив при обході, що здійснював разом з працівницей їхнього РЕМу [PERSON] , порушення: несанкціоноване підключення до будинку [ADDRESS] - вони побачили оголений провід, що йшов до будинку [ADDRESS] від відводу проводу з кронштейну стовпа електромережі - до будинку [ADDRESS] , входив під його дах. Він, свідок, особисто викликав чергову бригаду РЕМу, яка виміряла навантаження на цьому несанкціонованому проводі і вимірювальний прилад показав, що споживання електрики є; куди саме був підключений інший кінець проводу - сказати не може, оскільки до двору їх, працівників РЕМу, дочка власника, що присутня у судовому засіданні - [PERSON] - не пустила; він впевнений, що споживання було підключено у будинку [ADDRESS] , хоча мешканці будинку це категорично спростовували (вийшла ще дружина власника, але розмовляти і підписувати акт відмовилася); [PERSON] також відмовилася підписати Акт, пішла на роботу, і тому юрист РЕМу пішов до міської ради та запросив свідків; втручання в роботу лічильника виявлено не було, оскільки там стоїть магнітна пломба і вона не була порушена; оскільки було виявлено порушення - викрадення електрики, то був складений Акт, працівників поліції не викликАли; - свідок [PERSON] підтвердила пояснення свідка [PERSON] , надавши свідчення, аналогічні його свідченням та пояснила, що є працівником Болградського РЕМу, результати її роботи не залежать від виявлення правопорушень (премії, тощо); а також повідомила, що дійсно [PERSON] ) відмовилася підписати Акт у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , і ці свідки були присутніми при виявленні правопорушення, оскільки в їх присутності працівники РЕМу робили вимір на проводі, що йшов до будинку [ADDRESS] і вимірювальний прилад показував напругу, лічильник у будинку [ADDRESS] не працював, а напруга була присутня, тому очевидно, що споживання було поза лічильником, вимірювання знімали на телефон, фото додається; - свідок [PERSON] пояснила суду, що є працівником РЕМу, за адресою позивача було виявлено порушення правил споживання електроенергією шляхом незаконного підключення до лінії електромереж, була викликана група ОВБ щоби зафіксувати факт підключення цього будинку [ADDRESS] ; вона, свідок, підтверджує, що в її присутності і у присутності третьої особи - [PERSON] було виміряно напругу на проводі, що був підключений від відгалуження з лінії електромережі до будинку [ADDRESS] і простягався до будинку [ADDRESS] , попід дахом, на горище цього будинку, було зрозуміло, що будинок [ADDRESS] споживає електрику поза приладом обліку через це відгалуження і незаконне підключення, і це підтвердило вимірювання - в її, свідка присутності та у присутності [PERSON] , але [PERSON] відмовилася підписати Акт, тому були запрошені представники міської ради, які мали зафіксувати в Акті, що мешканець відмовився від його підпису. Вона підтверджує, що [PERSON] саме у присутності свідків відмовилася від підписання Акту, - для цього, власне, й запрошувалися свідки - зафіксувати відмову споживача від підпису Акту - так викладено в інструкції. - свідок [PERSON] пояснив суду, що років півтори тому (точну дату не пам`ятає), він разом з водієм Бойчевим проводив огляд лінії електропостачання в м.Болград і побачили правопорушення. Адресу 25Серпня,192 він добре запам`ятав, оскільки споживачка (вказує на присутню у судовому засіданні [PERSON] ) - шуміла, тобто, вела себе нестримано, розмовляла на підвищених тонах, полаялася з [PERSON] (працівник РЕМу), а перед тим її довго чекали, поки вона прийде з роботи, оскільки жінка господаря не стала розмовляти і зайшла у будинок, не впустивши нікого та надала телефон [PERSON] . [PERSON] , яке ним було виявлено - це було відгалуження від утки опори абонента - два проводи, один, що йшов до лічильника будинку [ADDRESS] , а другий - на горище будинку [ADDRESS] , попід дахом. Працівники РЕМу зробили заміри, людина, що знає фізику, зрозуміє і зробить таке підключення просто, тобто, мешканці будинку самі взмозі це зробити. На тому незаконному проводі була напруга 11 ампер, а якби ток не споживався - було би «0». той провід точно не йшов до лічильника, тому неважко було визначити, що то було викрадання. [PERSON] склала Акт, він, свідок, того вже не бачив. Без доступу власників можна було підключити, якщо є доступ до даху. В момент обрізки несанкціанованого проводу - усунення правопорушення - він не бачив, не пам`ятає, чи була присутня [PERSON] , але в момент вимірювання - була, проте не пам`ятає, чи показували їй результати замірів. Прилад для вимірювання - це клєщі, на яких стоїть екран і показує напругу. Ці клєщі сертифіцировані, обліковуються по власних номерах. Хтось чужий міг прокласти цей провід, якщо мав доступ до даху будинку споживачів. Як інспектори фіксували це правопорушення - він не був присутнім - лише вимірював напругу та усував правопорушення - відрізав незаконний кабель. - свідок [PERSON] пояснила суду, що працює в міській раді, до них приїхав юрист РЕМу і попросив бути свідками при складанні Акту правопорушення. Вона не пам`ятає сам акт, але події пригадує - як вони під`їхали до дитячого садочка №5 за мешканкою будинку [ADDRESS] , під`їхали до самого будинку, працівники РЕМу показали провід та стовп, від якого йшло два проводи - до сусіднього будинку і того, біля якого усі зібралися. Жінка - працівниця РЕМу - складала Акт на капоті автомобіля. Вона, свідок, не пам`ятає, чи при ній відрізАли провід та вимірювали напругу. Свідок пояснила, що не розуміється на підключеннях електрики у приватному будинку, оскільки проживає в квартирі. На місці складання Акту вона не бачина [PERSON] (показує на неї, що присутня в залі судового засідання), працівники РЕМу сказали, що господарів домоволодіння немає. - репліка представника відповідача: свідки мали засвідчити відмову споживача від підпису в акті; - свідок [PERSON] пояснила суду, що не бачила, як [PERSON] відмовляється від підписання Акту. - свідок [PERSON] підтвердила пояснення свідка [PERSON] , пояснивши, що вона також є працівником Болградської міської ради і її також, разом з [PERSON] було запрошено в якості свідка правопорушення працівниками РЕМу до домоволодіння на [ADDRESS] , що при них, свідках, не вимірювалася напруга на проводах. Не пам`ятає, щоби при ній відрізали провід. Було три працівники РЕМу, господарів не було на місці складання Акту, який свідки підписали і розійшлися. Сам Акт свідки не вивчали і не пам`ятають його зміст. Таким чином, вислухавши представників сторін, третю особу на боці позивача та свідків, дослідивши усі надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Змістом пункту 3 частини 1статті 129 Конституції України, ст.81ч.1,4,6 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Доказування не має ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Статтями 77-80, 81ч.ч.4-7 ЦПК України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно за ч.1ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язаний оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] . Домоволодіння складається з двох житлових будинків, в одному з яких проживає позивач [PERSON] з дружиною, в іншому - його дочка - [PERSON] зі своїм чоловіком - зятем позивача - [PERSON] , які іноді проживають в батьків зятя. Будинок обладнаний електропостачанням з лічильником і газопостачанням. Ці відомості повідомила представник позивача, представник відповідача не заперечувала. Позивач у позові стверджує, що 08.11.2018р. працівниками акціонерного товариства "Одесаобленерго" (далі - АТ "Одесаобленерго") в особі працівників Болградського РЕМ був безпідставно і незаконно складений Акт №8002878 (далі - Акт), - про порушення саме споживачем [PERSON] правил користування електричною енергією у виді крадіжки електричної енергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача. Проте, стверджує у позові позивач, ані він, ані члени його родини не скоювали крадіжки електроенергії, про несанкціоноване підключення до електромережі йому нічого не відомо; його родина споживає електроенергію відповідно до показників лічильника, не у великих обсягах, своєчасно її оплачує, в них немає потреби користуватися електрикою поза лічильником, оскільки його зять має пільги як учасник бойових дій. До складання Акту і після складання Акту - він, позивач та його родина, як споживачі, оплачували послуги відповідача за лічильником майже в однаковому розмірі, та після складання Акту - навіть в меншому, оскільки дочка з зятем деякий час проживали в батьків зятя за іншою адресою. Представник відповідача не спростовував твердження представника позивача щодо розміру оплати та показників лічильника за адресою проживання позивача, а також наявність в цій родині пільг з оплати послуг постачання електроенергії. Правовідносини між сторонами - у виді постачання-споживання електроенергії виникли 24.06.2015року згідно договору за №21208-86, що був укладений між ними станом на час дії «Правил користування електричною енергією для населення», які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями), проте які на момент складання Акту - з 26.05.2018р. - втратили чинність. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018р. були затверджені нові «Правила роздрібного ринку електричної енергії» і діяли вже на момент складання спірного Акту. Відповідно до ст.27 Закону України «Про електроенергетику» (що діяв на момент виникнення договірних відносин між сторонами та складання спірного Акту, але втратив чинність 01.07.2019р.), правопорушеннями в електроенергетиці є, в тому числі, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Таким чином, правовідносини між сторонами на момент складання спірного Акту регулюються договором, що був укладений між ними 24.06.2015р. за №21208-86 та чинними та той момент відповідними нормативно-правовими актами. Вищевказаним договором між сторонами передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше, а електропостачальник має право, у тому числі перевіряти справність приладу обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку. Відповідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин - на момент складання спірного Акту, споживач енергії «несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією». На момент складання спірного Акту - з 14.03.2018р. діяли «Правила роздрібного ринку електричної енергії», згідно п.3.2.4 яких «В разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір». Про зміну відповідачем (постачальником) умов договору - щодо постачання електричної енергії позивачу (споживачу), - суду відомостей сторонами не надано. Згідно відзиву на позов, представник відповідача стверджує, що уповноваженими працівниками ПАТ «Одесаобленерго», які керувалися положеннями п.п.5.1.1, 8.2.5 «Правил роздрібної ринку електроенергії», затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р., була проведена перевірка домоволодіння позивача на відповідність споживання електричної енергії Правилам (або ПРРЕЕ), в ході проведення якої було виявлено порушення Правил, а саме: (мовою оригіналу) «самовольное подключение токоприемников к электросети, которая не является собственностью енергопоставщика. Подключение безучётного фазного провода от кронштейна ввода в дом №90 к дому №92 под крышу дома, выявить данное нарушение при съеме показаний невозможно». Крім того, представник відповідача у відзиві, та у судовому засіданні наполягав, що Акт, який оскаржує позивач, не може бути предметом спору, оскільки не породжує порушення прав позивача, а тому провадження у справі підлягає закриттю. Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні заперечують факт вчинення позивачем порушення правил споживання, та посилалися на неправомірність складеного Акту щодо позивача, стверджуючи, що позивач, як споживач, не має відношення до проводу, про який йдеться в Акті, стверджує, що не бачив його, і не визнає факту таємного споживання через нього електричної електроенергії, тобто, її викрадання; також, на думку позивача і його представника, Акт складений з порушенням вимог чинного законодавства, що потягло наслідки, які порушують права позивача. Пунктом 6.41 ПКЕЕ, що діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами та на підставі яких між ними було укладено угоду про постачання-споживання електроенергії, було встановлено, що в разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації, порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. Відповідно до п.п.8.4.6. нових Правил - ПРРЕЕ, «В разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 6-8 пункту 8.4.2 цієї глави (6-8 - це самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку; самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку; використання «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електричної енергії), положення цієї глави застосовуються за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, про що зазначається в Акті про порушення та позначається на схемі (крім випадків, передбачених цим пунктом). В акті про порушення зазначаються відомості про дії представників оператора системи, вжиті для виявлення місця підключення (наприклад, використання спеціальних технічних засобів (із зазначенням їх типу та способу застосування), здійснення часткового демонтажу будівельних конструкцій, оздоблювальних матеріалів та/або демонтажу приладів чи їх захисних панелей тощо). В разі визнання споживачем факту здійснення самовільного підключення та ненадання оператору системи доступу до приміщень об`єкта споживача та/або дозволу здійснювати на його об`єкті демонтаж будівельних конструкцій та/або оздоблювальних матеріалів для виявлення місця підключення, про що зазначається в акті про порушення, положення цієї глави застосовуються без виявлення місця підключення. У цьому разі в акті про порушення зазначається ділянка електричної мережі, до якої здійснено самовільне підключення. В разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-8 пункту 8.4.2 цієї глави, зразки кабелів (проводів), через які було здійснено самовільне підключення, можуть вилучатися, про що робиться відповідний запис в акті про порушення. Місця вилучення зразків позначаються на схемі.Згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1525 від 18.07.2019р., Правила доповнено новим Додатком 8 до Правил роздрібного ринку «Акт про порушення». Відповідно до 8.2.5 ПРРЕЕ, «В разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення, згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення. Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення. В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення. В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи). В разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою. До акту про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті. Представники оператора системи перед складанням акту про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акту, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Облік бланків актів про порушення ведеться оператором системи у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою журналі. Акти про порушення та документи, що підтверджують факт їх отримання споживачем, повинні зберігатися оператором системи протягом трьох років з дня оформлення акта про порушення. 8.2.6. На підставі акту про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. В разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день). В разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акту про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом. Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акту про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення. П.8.3. ПРРЕЕ визначає процедуру розгляду скарг та вирішення спорів, а саме, згідно п.8.3.1. «Учасники роздрібного ринку, які здійснюють розподіл або постачання електричної енергії споживачам, зобов`язані здійснювати розгляд скарг та вирішувати спори у порядку, визначеному цими Правилами, Кодексом систем розподілу та іншими нормативно-правовими актами Регулятора», а відповідно до п.8.3.20 «Розгляд скарг побутових та малих непобутових споживачів на дії чи бездіяльність суб`єктів роздрібного ринку, вирішення спорів між ними здійснюються енергетичним омбудсменом у порядку, встановленому законодавством України, та Регулятором у межах його повноважень, а також вирішуються у судовому порядку». Таким чином, твердження представника відповідача у відзиві, у суді та заяві про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що позивач неправомірно звернувся до суду з оскарженням Акту, спростовується ПРРЕЕ, а також Основним Законом, оскільки, згідно ст.55 Конституції України, «Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб». Пунктом 6.41 ПКЕЕ встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації, порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. Щодо поняття Акту, який, на думку представника відповідача, у даному випадку не підлягає оскарженню. Згідно Вікіпедії, Акт (від лат. actus «дія») - це офіційний документ, що констатує дію чи факт господарської діяльності, що відбулися, і підписується уповноваженими посадовими особами. Це слово має сінонімічні значення: «Протокол, що фіксує певний факт. Наприклад, акт ревізії, акт про нестачу товару, акт про передачу матеріальних цінностей. Та «дія установ, організацій, посадових осіб, громадян, на підставі яких зазвичай роблять висновки про дотримання та порушення правових норм». Невід`ємною ознакою мови, у тому числі юридичної, є багатозначність. В залежності від контексту термін «адміністративний акт» може мати різні розуміння, означаючи, наприклад, індивідуально-правові акти, або як індивідуальні, так і нормативно-правові акти. Термін може поширюватися не лише на акти, видані органами державної влади, або ж на акти, ухвалені чи складені органами місцевого самоврядування. Проблема визначення правових наслідків незаконних адміністративних актів істотно поглиблюється невдалою побудовою в законодавстві України механізмів, спрямованих на позбавлення незаконних актів юридичної сили. Зокрема, в більшості випадків незрозуміло, чи втрачає акт юридичну силу з моменту прийняття, або ж на майбутнє, чи то, взагалі, йдеться про просту констатацію незаконності (і нечинності) акту. Тобто, не вироблено ще практикою чітких критеріїв, за якими слід вважати, що акт «не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття», або ж що «акт втрачає чинність з визначеного судом моменту після прийняття такого акту». Так, ст.16 Цивільного кодексу України оперує формулюванням «визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб» (п.10 ч.2). Аналогічно, Кодекс адміністративного судочинства України також оперує терміном «визнання незаконним» або «таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили» по відношенню до нормативно-правових актів (напр., ч.8ст.171). Також в ньому згадана можливість «скасування» рішення суб`єкта владних повноважень (ст.105). У ст.162 мова йде про «визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень, дії чи бездіяльності» та «скасування або визнання нечинним рішення». При цьому положення ч.4ст.105, які визначають перелік можливих вимог, що можуть міститися в адміністративному позові (в т.ч. «скасування або визнання нечинним рішення ...») не повною мірою узгоджуються з вимогами ч.2ст.162, які встановлюють повноваження суду при вирішенні справи («визнання протиправними рішення ... і про скасування або визнання нечинним рішення»). Вживається у законодавстві по відношенню до адміністративних актів і термін «недійсність»: п.«г» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України передбачає можливість «визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування». У Основному Законі вживається термін «нечинність»: ч.3ст.57 передбачає, що «закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними; також є таке визначення, як визнання Акту неконституційним, що даного випадку не стосується. У даному випадку, позивач має на увазі Акт щодо констатації дотримання чи порушення ним правових норм стосовно споживання ним матеріальної цінності - електроенергії, яку він спожив (придбав) у відповідача, але, на думку відповідача - що вбачається з оскарженого Акту - у незаконний спосіб. У судовій практиці щодо актів вживається також термін «неправомірний», хоча він і не використовується у законодавстві при описі способів захисту прав. Можливо, приводом для такої практики є вживання терміну «протиправний» для характеристики певних дій суб`єктів владних повноважень, у т.ч. тих, які пов`язані з виданням певних актів, у податковому законодавстві (див., напр., ст.ст.21,49, 94 Податкового кодексу України). Вжитий у законодавстві термін «визнання незаконним» («таким, що не відповідає акту вищої юридичної сили») сам по собі не дає відповіді на питання про правові наслідки такого визнання: нечинність з моменту ухвалення рішення суду про «незаконність», нечинність з моменту ухвалення акту, з якогось іншого моменту (наприклад, з моменту ухвалення акту вищої юридичної сили), констатація вже наявної нечинності (тобто нікчемності). Те саме стосується визнання «нечинним» чи «недійсним» акту - незрозуміло, чи є це зміною правовідношення на перспективу (лат. ex nunc) чи зі зворотним ефектом, з самого початку (лат. ex tunc), чи лише констатацією вже наявної недійсності. Існують судові рішення у судовій практиці, у тому числі й Звичайна констатація факту протиправності рішення, дії чи бездіяльності працівника суб`єкта владних повноважень не може вважатися способом захисту права особи, адже з констатацією такого факту не пов`язуються жодні правові наслідки оспорюваного рішення». Можна дискутувати щодо того, чи завжди дане твердження є справедливим (є проблема здатності простого визнання незаконності акту бути способом захисту), проте очевидно, що як мінімум правові наслідки «визнання» законодавством чітко не визначені й можуть розумітися по-різному (як проста констатація, як анулювання зі зворотною дією, як скасування на перспективу). В даному випадку, у позові йдеться про визнання Акту недійсним «на перспективу», оскільки його існування з порушенням правил його складання, на думку позивача, тягне за собою порушення його права на визнання його добросовісним споживачем, а також є причиною настання несприятливих для нього, позивача, наслідків у виді неправомірного нарахування йому оплати за електроенергію, яку він не споживав, а тому - збитків. З даним висновком позивача - щодо можливості оскарження Акту відповідача - не можна не погодитися, оскільки його складання та існування породило наслідки у виді, на думку позивача, порушення його прав, за захистом яких він й звернувся до суду. Щодо думки представника відповідача про те, що оскарження Акту позивачем - це спір, який не підлягає судовому розгляду, то він співпадає з висновком Великої Палати Верховного Суду, яка у справі №522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18) зробила висновок, що оскарження протоколу щодо розгляду акту про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії обленерго щодо розгляду зазначеного акту неправомірними слід тлумачити як спір, який не підлягає судовому розгляду. Проте, ст.89 ЦПК України визначено, що Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а ст.263ч.5 цього ж Кодексу регламентовано, що Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин. Тому суду, для встановлення обставин та їх обґрунтування, має справу розглянути, і вже у зв`язку з цим твердження про те, що позов розгляду не підлягає - виходить поза межі Закону щодо захисту прав споживача, у даному випадку, а також стосовно вимог Конвенції про права людини на судовий захист. Про це ж йдеться в окремій думці судді Великої Палати Верховного Суду Ситніка О.М. від 06.02.2019р. у вищезазначеній справі №522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18), - який, не погоджуючись з висновком Великої Палати Верховного Суду зазначено: «ВеликаПалата Верховного Суду зробила висновок, що оскарження [PERSON] протоколу щодо розгляду акту про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акту неправомірними слід тлумачити як спір, який не підлягає судовому розгляду. При цьому у постанові не наведено жодного іншого способу захисту [PERSON] свого невизнаного, порушеного чи оспореного права. У ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Під правоздатністю пред`являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміється право подання позову у суд, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів й права, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов`язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «ЛеКонт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії», заяви № № 6878/75, 7238/75). ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії). Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»). Висновок про неможливість оскарження протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними обмежує право [PERSON] захищати відповідно до статті 124 Конституції України свої порушені, невизнані та оспорені права, визначати межі заявлених вимог та способи захисту прав. У статті 124 Конституції України закріплено, щоправосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору. Можна зробити висновок, що у Конституції України не встановлено обмеження доступу до правосуддя, окрім випадків, коли законом визначено обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Інших обмежень доступу до правосуддя Конституція України не містить. Винятковою компетенцією с суду є правосуддя, тобто здійснювана в передбаченому законом процесуальному порядку правозастосовча діяльність суду з розгляду справ. Суд зобов`язаний розглядати справу в межах заявлених вимог, а закриття провадження у справі фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням принципу доступу до правосуддя. Такий самий висновок міститься й у постанові Великої палати ВС України від 14.01.2020р. у справі №910/17955/17 (провадження №12-137гс19). Щодо складання Акту та його правомірності. Як вище викладено, п.8.2.5 ПРРЕЕ встановлені правила складання Акту працівниками електропостачального підприємства, яким є відповідач: «В разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення, згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. Судом встановлено, що Акт, який оскаржує позивач, складений з порушенням цих правил, а саме: складений не у присутності власника, споживача, чи іншої особи, яка наділена правом бути присутньою під час його складання - у Правилах сказано, що «іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи)». Цей факт підтвердили у судовому засіданні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень, свідки [PERSON] та [PERSON] , а також третя особа - споживач, що є дочкою позивача - [PERSON] . Також вони заперечували, що у присутності цих свідків [PERSON] відмовилася від підпису Акту, сама ж вона стверджувала, що мала намір ознайомитися з цим Актом і внести до нього заперечення, оскільки їй пояснили, що він буде про виявлення правопорушення, яке ані позивач, на її думку, ані члени його родини, - не скоювали. Також ці три особи спростовували твердження інших свідків та представника відповідача, що вимірювання напруги на незаконному відгалуження відбувалося у присутності [PERSON] і було їй показано. Свідки [PERSON] та [PERSON] також пояснили, що вони поставили свій підпис в Акті, не вивчаючи його зміст, вважаючи, що вони засвідчують, що Акт складений без присутності господарів домоволодіння, вони не можуть підтвердити факт правопорушення, оскільки в цьому питання не розбираються. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що є працівниками РЕМу, точно не змогли пригадати, чи була присутня при складанні Акту споживач [PERSON] , яка нетривалий час, на їх твердження, була присутня на місці складання Акту і перед цією дією, але цей факт ніким і не спростовується. Твердження представника відповідача у суді про те, що [PERSON] бачила результати вимірювання напруги на незаконному проводі, суд сприймає критично, оскільки сама представник не була присутньою на місці складання Акту, іншими доказами цей факт не підтверджується. Крім того, твердження представника відповідача про те, що [PERSON] відмовилася від ознайомлення і підписання Акту у присутності свідків, не підтверджується іншими відомостями, а також відео доказом, який, відповідно до 8.2.5 ПРРЕЕ має бути обов`язково. Фото електромонтера, який стоїть, за поясненнями представника відповідача і свідків - працівників РЕМу на автомобілі, щоби дістатися незаконно підключеного кабелю і вимірює приладом напругу - дуже поганої якості і точно побачити, що це фото фіксує, окрім силуету, розгледіти неможливо. Крім того, на твердження представника відповідача, Актом, що оскаржує позивач і рішенням відповідної комісії РЕМу встановлений факт розкрадання електроенергії позивачем. Проте, оскільки відповідач це заперечує, суд встановив наступне. Крадіжка електричної енергії - це її самовільне використання без приладів обліку, результати вимірювання яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків (якщо використання приладів обліку обов`язкове), або внаслідок умисного пошкодження приладів обліку чи у будь-який інший спосіб. Таке визначення наведено у ст.188 Кримінального кодексу України. Чинне законодавство України не надає порушникам можливості уникнути відповідальності за розкрадання електроенергії. Так, згідно з тією ж ст.188 Кримінального кодексу України, крадіжка електричної енергії шляхом самовільного використання без приладів обліку (якщо використання приладів обліку обов`язкове) або внаслідок умисного пошкодження приладів обліку чи у будь-який інший спосіб, якщо такими діями завдано значної шкоди, тягне за собою відповідальність: штраф від 100 до 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до 2 років або обмеження волі на строк до 3 років. Ті самі дії вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, якщо вони завдали шкоду у великих розмірах - караються позбавленням волі на строк до 3 років. Тому у випадку виявлення фактів крадіжки електроенергії шляхом безоблікового користування, самовільного підключення до мереж, пошкодження приладів обліку, зриву (пошкодження) пломби та інших дій споживача, які призводять до зниження показників роботи приладу обліку або мереж, працівники розподільної компанії складають акт про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ) та (в залежності від порушення) припиняють електропостачання. На підставі акту працівники компанії обчислюють розмір завданих збитків згідно з методикою, затвердженою відповідною Постановою НКРЕКП. Відновлення електропостачання споживачу здійснюється після усунення порушень і оплати ним збитків, завданих енергетичній компанії, та витрат на повторне підключення. Основою виявлення крадіжок електричної енергії є так званий "пофідерний аналіз", коли щодо окремих ділянок мереж товариства здійснюється детальний аналіз динаміки споживання у розрізі кожного споживача з використанням даних про споживання попередніх років, виявленням фактів підозрілої нестабільності (істотних спадів або нарощування), не пов`язаних з сезонними коливаннями споживання або іншими об`єктивними факторами. Безпосередньо виявлення фактів крадіжок електричної енергії відбувається під час планових і позапланових перевірок працівниками обленерго засобів обліку у споживачів, згідно з чинним законодавством України. Таку роботу проводить персонал, який пройшов відповідне навчання. Під час рейдової роботи використовується комплекс обладнання, яке включає зразкові лічильники, прилади вимірювання струму, прилади виміру залишкової намагніченості, аналізатори спектру електромагнітного випромінювання, тощо. Для створення достатньої доказової бази необхідної під час розгляду оформлених актів всі порушення фіксуються фото і відеоапаратурою. Окрім систематичної роботи по контролю за станом розрахункових обліків для запобігання виникненню у споживачів бажання безобліково споживати електричну енергію постійно проводиться робота по закриттю і пломбуванню дооблікових ділянок електричних мереж. При цьому використовуються пломби підвищеного захисту, принцип якого постійно удосконалюється виробниками, використовуються сертифіковані індикатори впливу магнітного поля, встановлюються лічильники, які мають захист від дії електромагнітного випромінювання або фіксують такий вплив у пам`яті лічильника. Під час проведення перевірок представники розподільної компанії надають споживачам свої посвідчення на підтвердження того, що вони мають право проводити таку роботу (З офіційного сайту Сумиобленерго). Проте, згідно ст.51 КУпАП, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто, у 2019 році - 192,1грн (0,2 х (50% х 1921)). Дрібна крадіжка тягне за собою покарання у виді штрафу від 17 до 510грн. або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням 20% заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб. Якщо вартість викраденого майна перевищує 192,1грн., настає кримінальна відповідальність. Відповідно до статті 185 Кримінального кодексу таємне викрадення чужого майна карається штрафом від 50 до 100 неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян (в санкції НМДГ становить 17 грн.) або громадськими роботами на строк від 80 до 240 годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до 6 місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років. Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про права людини, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до Конституції України (стаття 124) носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності. Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість. При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява №8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява №36650/03)). Працівники РЕМу та представник АТ «Одесаобленерго» підтвердили, що вони і в їх особі відповідач, не зверталися до правоохоронних органів з метою розслідування та підтвердження факту крадіжки Позивачем електроенергії, та не надали суду незаперчних доказів - фото- і відео-фіксації правопорушення, з яких би чітко вбачався той факт, що зафіксований працівниками відповідача в Акті №8002878, що був складений 08.11.2018р. працівниками АТ "Одесаобленерго" в особі працівників Болградського РЕМ. Таким чином, надаючи оцінку Акту №8002878, що був складений 08.11.2018р. працівниками акціонерного товариства "Одесаобленерго" в особі працівників Болградського РЕМ - про порушення споживачем [PERSON] правил користування електричною енергією у виді крадіжки електричної енергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача, суд виходить з того, що в ньому відображені лише припущення осіб, які його склали, оскільки як пояснив представник позивача та третя особа на його боці, на момент здійснення перевірки представниками РЕМу, вони не вчинили усіх необхідних дій для встановлення факту правопорушення, у тому числі, саме [PERSON] , тобто, не довели докладними і послідовними діями самовільного підключення Позивача до електромережі відповідача. Крім того, виходячи з того, що сам вищезазначений Акт №8002878 від 08.11.2018р. складений з порушенням п.8.2.5 ПРРЕЕ («Правил роздрібного ринку електричної енергії»), що діють з 14.03.2018р., тобто, діяли на час складання Акту і визначали необхідні і обов`язкові дії для встановлення і доведення правопорушення, він не є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є нечинним та таким, що не має породжувати правові наслідки. А тому вимоги позову є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог 133,141ч.2п.1 ЦПК України, суд дійшов висновку, що, ухвалюючи рішення про задоволення позову, та, враховуючи, що позивачем судовий збір не сплачено відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», з відповідача, слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки, відповідно до ст.ч.3ст.6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. В разі, якщо в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Outcome: approved