Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON], з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.72-77), заяви про уточнення позовних вимог (а.с.225),просить: 1.Визнати протиправним та скасувати рішення сесії №60-02/15 від 18.12.2015р. Малотур»янської сільської ради щодо затвердження проекту землеустрою №658-20/13 від 15.11.2013р. та передачі земельної ділянки кад.номер 2622083001:02:001:0123 в с.Мала Тур»я по вул.Незалежності, 21 А [PERSON]. Припинити право власності на земельну ділянку та скасувати реєстрацію права власності на ім»я [PERSON], за реєстраційним записом №13457760 від 22.02.2016р., реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції на нерухоме майно земельну ділянку, кадастровий номер 22622083001:02:001:0123 розміром 0.09 га по вул. Незалежності, 21 А, в с.Мала Тур»я, Долинського району. 2. Визнати протиправним та скасувати рішення сесії №13-01/15 від 06.11.2015р. Малотур»янської сільської ради щодо затвердження проекту землеустрою №1008-31/15 від 24.07.2015р. та передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0.09 га по вул.Незалежності 17, в с.Мала Тур»я. Припинити право власності на земельну ділянку та визнати недійсним свідоцтво на право власності, видане на ім»я [PERSON] №48191783 від 23.11.2015р. реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції на нерухоме майно- земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки 2622083001:02:001:0109 розміром 0.09 га по вул. Незалежності, 17, в с.Мала Тур»я, Долинського району та скасувати запис №12174894 в державному реєстрі нерухомого майна на нерухоме майно земельну ділянку кадастровий номер 2622083001:02:001:0109 розміром 0.09 га по вул. Незалежності, 17, в с.Мала Тур»я, Долинського району на ім»я [PERSON] . 3.Визнати протиправним та скасувати рішення сесії №12-01/15 від 06.11.2015р. Малотур»янської сільської ради щодо затвердження проекту землеустрою №1007-31/15 від 24.07.2015р. та передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0.09 га по вул.Незалежності,19 в с.Мала Тур»я. Припинити право власності на земельну ділянку та визнати недійсним свідоцтво на право власності видане на ім»я [PERSON] №48194999 від 23.11.2015р., реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції на нерухоме майно- земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки 2622083001:02:001:0108 розміром 0.09 га по вул.Незалежності, 19 в с.Мала Тур»я, Долинського району та скасувати запис №12175623 в державному реєстрі нерухомого майна на нерухоме майно- земельну ділянку кадастровий номер 2622083001:02:001:0109 розміром 0.09 га по вул. Незалежності, 19 в с.Мала Тур»я Долинського району на ім»я [PERSON]. 4. Стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення [PERSON] сільської ради від 30.12.1993р. її чоловіку [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,4795га, з яких 0,2397 га для ведення особистого селянського господарства в с.Мала Туря, урочище «Біля телевишки» та 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку , що знаходиться в с.Мала Туря по вул.Полуванки,101 в Долинському районі. Згідно записів земель у земельно кадастрових документах [PERSON] сільської ради, спірна земельна ділянка належить її чоловікові з 1994р. В звязку зі зміною меж населеного пункту с.Мала Туря, 26.09.2008р. було виготовлено акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки розміром 0,2397га. за участю Долинської РДА та акт встановлення межових знаків. Згідно акту встановлення меж сусідніми землекористувачами земельної ділянки розміром 0,2397 переданої у власність [PERSON] є: гр.[PERSON], [PERSON] та [PERSON] Аналогічна інформація міститься в ситуаційній схемі земельної ділянки за 2008р. та збірному кадастровому плані за 2008р., щодо суміжних землекористувачів. 10.11.2009р. Долинською РДА за результатами розгляду технічної документації з метою отримання державного акту [PERSON], було винесено розпорядження за №377 про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,2397га. за межами населеного пункту с.Мала Тур"я ,урочище «Біля телевишки». 23.04.2010р. її чоловік [PERSON] помер. Державний акт на земельну ділянку розміром 0,2397га її чоловік [PERSON] не встиг отримати. В звязку зі смертю чоловіка та прийняття нею спадщини, [PERSON] сільською радою було винесено рішення №133-05/11 від 03.06.2011р., згідно якого їй було передано у власність земельну ділянку розміром 0.25га по вул. Полуванки, 101. Земельну ділянку розміром 0.25 га нею було переоформлено та отримано витяг з державного земельного кадастру щодо права власності. На час прийняття нею спадщини земельна ділянка розміром 0,2397 га в урочищі «Біля Телевишки» вибула з відання с.Мала Тур"я в розпорядження Долинської РДА внаслідок зміни території села . В звязку з цим, 15.08.2011р. розпорядженням Долинської РДА №297 їй було передано у власність іншу частину спадкового майна-земельну ділянку розміром 0,2397га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного с.Мала Тур"я в урочищі «Біля телевишки». Також їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації та реєстрації державного акту. В свою чергу 03.08.2016р. вона отримала відмову в реєстрації права власності земельної ділянки розміром 0,2397 га, в звязку з накладенням меж на її земельну ділянку ділянками інших землекористувачів, а саме [PERSON]Р, [PERSON] та [PERSON], які до цього ніколи не були сусідніми землекористувачами. При розгляді зазначеної справи слід врахувати особливості земельного законодавства на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з ч. 1\~ст. 22 ЗК України 1990 року\~- право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені\~\~ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених\~Декретом Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(далі - Декрет). Пунктом 3\~Декрету\~встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених\~ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3\~Декрету\~визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7\~Перехідних положень ЗК України 2001 року\~- громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. До зазначеної позиції прийшов Верховний Суд України в своїй постанові від 30.05.2012р. у справі № 6-31цс. Рішення ВСУ є обов'язковим для всіх судів України. З врахуванням вищенаведеного, [PERSON] хоч і не отримав державного акту на землю, але був власником спірної земельної ділянки на час смерті в силу діючого на той час Земельного законодавства в редакції 1991-1993рр. Після смерті чоловіка спірна земельна ділянка розпорядженням Долинської РДА від 15.08.2011 року № 297 передана їй у власність та надано дозвіл на виготовлення технічної документації з метою отримання правовстановлюючого документу. З цією метою, вона 07.02.2014р. уклала договір про виготовлення технічної документації. 17.08.2015р. при виготовленні свідоцтва на право власності на земельну ділянку розміром 0,2397га, вона отримала рішення №2600039182015 відділення Держземагенства у Долинському р-ні, та 07.09.2015р. відповідь, згідно до яких земельна ділянка розміром 0,2397 га в с.Мала Тур"я урочище «Біля телевишки» має перетин із земельною ділянкою з кадастровим номером 2622083001:02:001:0069, яку згідно до витягу з Державного реєстру від 08.12.2014р. передано у приватну власність [PERSON] розміром 0,09га «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» В звязку з цим, в вересні 2015р. вона вперше звернулась з позовом до Долинського районного суду про визнання недійсним свідоцтва на право власності видане на імя [PERSON] та рішення [PERSON] сільської ради. 11.03.2016р. Долинський районний суд по справі № 343/1951/15-ц зазначив, що вона в належний спосіб прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та визнав незаконним вилучення без її згоди частини земельної ділянки, яка належить їй на праві власності в розмірі 0,2397 га та знаходиться «Біля телевишки» Вказаним судовим рішенням також зазначено , що рішенням [PERSON] сільської ради №132-05/11 від 03.06.2011 року було припинено право користування [PERSON] земельними ділянками загальною площею 0,4897 га, в тому числі і право на користування спірною земельною ділянкою. Приймаючи рішенням №132-05/11 від 03.06.2011 року Малотурянська сільська рада, припинила право користування [PERSON] спірною земельною ділянкою площею 0,2397 га для ведення ОСГ в с. Мала Тур»я урочищі «Біля телевишки», що вказує про вихід сільською радою за межі своїх повноважень, визначених\~Земельним кодексом України\~щодо розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту,оскільки спірна земельна ділянка перейшла у відання сільської ради після 25.11.2011 року, а відповідач прийняв рішення щодо цієї ділянки 03.06.2011 року.\~\~ Даним судовим рішенням встановлено і те, що «спірна земельна ділянка площею 0,2397 га в урочищі «Біля телевишки», яка частково перетинається з земельною ділянкою [PERSON], призначена\~для ведення особистого селянського господарства. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Ст. 20 ч. 5 ЗК України\~передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання встановлених ст.ст.31,\~33-37 цього\~Кодексу. Отже, реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, має право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку про погодження такої зміни з відповідними органами та після складання проекту відведення. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України). Згідно до ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області, рішення Долинського районного суду набрало законної сили 14.06.2016р. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після усунення накладення на її земельну ділянку земельною ділянкою [PERSON], вона повторно звернулась до державного реєстратора . 03.08.2016р. вона отримала відмову в реєстрації права власності земельної ділянки розміром 0,2397 га, в звязку з тим, що в період розгляду Долинським районним судом цивільної справи № 343/1951/15-ц, [PERSON] сільська рада без її згоди вдруге вилучила частину земельної ділянки з переданих їй у власність розпорядження Долинської РДА 0.2397га та незаконно передала відповідачам, а саме [PERSON] кадастровий номер 2622083001:02:001:0109 площею 0,09 га, [PERSON] кадастровий номер 2622083001:02:001:0108 площею 0,09 га, та [PERSON] кадастровий номер № 2622083001:02:001:0123 площею 0,09га. Згідно відповіді Малотурянської сільської ради за №246 від 11.08.2016р., на запит адвоката [PERSON],їй відмовлено у наданні відповіді щодо часу прийняття рішень органом місцевого самоврядування щодо зазначених земельних ділянок. Після повторно запиту адвоката їй надано рішення щодо підстав набуття прав власності відповідачами. Згідно до інформаційної довідки №67288582 земельна ділянка кад.номер 2622083001:02:001:0108 площею 0,09га зареєстрована за [PERSON]на підставі свідоцтва на право власності №48194999 від 23.11.2015р. Згідно до інформаційної довідки № 67288129 земельна ділянка кадастровий номер 2622083001:02:001:0109 площею 0,09га належить [PERSON] згідно до свідоцтва на право власності №48191783 від 23.11.2015р. Згідно до інформаційної довідки № 67289509 земельна ділянка кадастровий номер 2622083001:02:001:0123 площею 0,09га належить [PERSON] згідно до рішення [PERSON] сільської ради №60-02/15, від 18.12.2015р. та витягу з Державного земельного кадастру НВ-2601526422015 від 17.12.2015р. В цьому випадку, витяг з Держземкадастру оформлено, до рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у приватну власність. Вилучення частини земельних ділянок на користь [PERSON] за кадастровим номерами 2622083001:02:001:0109 площею 0,09га, [PERSON] кадастровий номер 2622083001:02:001:0108 площею 0,09га, та [PERSON] кадастровий номер № 2622083001:02:001:0123 2622083001:02:001:0060 та рішення сесії сільської ради №60-02-/15 від 18.12.2015р. відбулось без її згоди. Межі земельних ділянок з нею, [PERSON], як сусіднім землекористувачем не погоджувались. Крім цього, всупереч вимогам ст.20 ЗК України, без рішення органу місцевого самоврядування змінено цільове призначення земельної ділянки, а саме з земель для ведення особистого селянського господарства, землі при передачі відповідачам переведено для будівництва та обслуговування житлового будинку. Накладення меж земельних ділянок відповідачів на земельну ділянку, яка передана їй 15.08.2011р. розпорядженням Долинської РДА №297 в звязку з прийняттям спадщини, унеможливлює отримання нею правовстановлюючого документа та реєстрації права власності. Рішення сесії [PERSON] сільської ради №60-02/15 від 18.12.2015р. щодо надання земельної ділянки відповідачу [PERSON] та свідоцтва на право власності №48191783 від 23.11.2015р. на імя [PERSON] та №48194999 від 23.11.2015р.на імя [PERSON] підлягають до скасування з наступних підстав: 1) 25.11.2011 року рішенням Івано-Франківської обласної ради №227-11/2011 про внесення змін у межі населеного пункту с. Мала Тур» я Долинського району, були змінені межі населеного пункту, включивши земельні ділянки площею 49.9101 га. У відповідності до вимог\~ст.12 п."а" ЗК України\~до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад. Таким чином, приймаючи рішенням №132-05/11 від 03.06.2011 року [PERSON] сільська рада, припинила право користування [PERSON] спірною земельною ділянкою площею 0,2397 га для ведення ОСГ в с. Мала Туря урочищі «Біля телевишки», що вказує про вихід [PERSON] сільською радою за межі своїх повноважень, визначених\~ЗК України щодо розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту,оскільки спірна земельна ділянка перейшла у відання сільської ради після 25.11.2011 року, а відповідач прийняв рішення щодо цієї ділянки 03.06.2011 року.\~\~ 2) Як вбачається з оскаржуваних рішень частину земельної ділянки, яка належала їй без її відома було вилучено та передано відповідачам. Земельна ділянка розміром 0,2397га, що належала чоловікові та прийнята нею в спадок відноситься до категорії сільськогогосподарського призначення. Відповідно до ч.2 ст.20 ЗК України, зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення. В судовому засіданні під час розгляду цивільної справи № 343/1951/15-ц сільський голова підтвердила, що станом на момент винесення рішення суду тобто в 2016р. рішення щодо зміни цільового призначення спірних земель сесією не приймалось. Затвердження генерального плану не є підставою для зміни цільового призначення. Отже, реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, має право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку про погодження такої зміни з відповідними органами та після складання проекту відведення. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (ст.21 ЗК України). Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-35 цс14 від 14.05.2014 року. 3) Виключний перелік підстав припинення права користування земельними ділянками визначений ст.141 ЗК України. Як встановлено судовим рішенням Долинського районного суду від 11.03.2016р., по справі № 343/1951/15-ц, яке набрало законної сили, надана [PERSON] земельна ділянка для ведення СГ площею\~0.2397 га в урочищі «Біля телевишки» на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради Долинського району від 30.12.1993 року, розпорядженням Долинської РДА від 10.11.2009 року № 377 та розпорядження Долинської РДА від 15.08.2011 року № 297 вилучена у позивачки у встановленому порядку не була і вона не відмовлялась від права користування даною земельною ділянкою. Оскаржувані рішення сільської ради, щодо передачі земель у власність іншим особам винесені всупереч вимогам земельного законодавства. Відповідно до ч.ч.6,7 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.151 ЗК України, особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобовязані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення. В свою чергу земельні ділянки розміром по 0,9 га для [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не тільки було передано без зміни цільового призначення, а й вибір місця розташування земельної ділянки відбувся без відомо власника земельної ділянки та без її вилучення у власника землі, тобто [PERSON] У п.4\~рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7 - рн/2009\~(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що оскільки, індивідуально-правові акти, зокрема, місцевих рад, є юридичними фактами, на підставі яких у фізичних та юридичних осіб приватного права виникають, змінюються або припиняються конкретні права та обов'язки, то одностороннє скасування радами цих актів порушує право зазначених осіб на розгляд їх справ відповідно до встановленої Конституцією\~і законами України процедури. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 2 від 19.03.2010), вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. \ Абзац другий пункту 8 в редакції Постанови Верховного Суду N 2 ( v0002700-10 ) від 19.03.2010 \. Відповідно до ст.150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України, є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. На даний час, відсутнє судове рішення щодо припинення її права власності або вилучення земельної ділянки в порядку ст.149 ЗК України розміром 0,2413га. Всупереч вимогам ст.140 ЗК України, відповідно до якої визначено вичерпний перелік підстав для припинення права приватної власності на земельну ділянку, а саме: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; або невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом без звернення з позовом до суду та всупереч рішенню Конституційного суду України, від 16.04.2009р. орган місцевого самоврядування своїм рішенням сесії №597 -18/13 від 02.08.2013р. без її відома та без вилучення у власника земельної ділянки припинив її субєктивне право власності на земельну ділянку щодо володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою, яка їй була передана у приватну власність. Незаконне вилучення земельної ділянки відбулось і в звязку з не погодженням меж земельної ділянки в натурі. Крім обставин встановлених судовим рішенням у справі за її позовом, щодо зазначеного масиву існують і інші судові рішення, які набрали законної сили. 4) За приписами\~ст. 1 Закону України "Про землеустрій"\~, межування земель це комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних утворень, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка. Слід зазначити, що погодження меж земельної ділянки полягає у тому, щоб суміжному землекористувачеві було запропоновано підписати відповідний акт. В свою чергу з відповіді відповідача вбачається, що зазначені межі їй навіть не пропонувалось погодити, що призвело до накладення земельних ділянок, та незаконного вилучення частини її земельної ділянки. Так, в ст.55 \~ЗУ «Про землеустрій» \~визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі\~\~(на\~\~місцевості) проводиться відповідно\~\~до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.\~Встановлення меж земельної ділянки в натурі\~\~(на\~\~місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі,\~\~у тому\~ \~числі \~\~орендарі, зобов'язані дотримуватися \~\~меж\~ \~земельної ділянки,\~\~закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки передаються\~ за актом під нагляд на збереження власникам землі або землекористувачам. В свою чергу при виготовленні технічної документації відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з сусідніми землекористувачами межі земельних ділянок погоджено не було. За цих підстав у [PERSON] сільської ради не було підстав для затвердження розробленого проекту землеустрою відповідачів. Внаслідок саме цих дій, відбулось накладення меж земельних ділянок. Відповідно до ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання угоди недійсною. За цих обставин, вважає, що слід припинити право власності відповідача шляхом визнання недійсним свідоцтва на право власності. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вимоги викладені в позовній заяві, з врахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог підтримала, зіславшись на викладені в них обставини, просила позов задоволити. Представник [PERSON] сільської ради, сільський голова [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що в листопаді 2011 року урочище «Біля телевишки» було введено в межі села Мала Тур"я, Долинського району . В 2012 році сільською радою виготовлено та затверджено генеральний план забудови с.Мала Тур"я , і відповідно землі урочища «Біля телевишки», які увійшли в межі села, стали землями під забудову. В 1993 році померлому [PERSON] було передано у власність земельну ділянку, в т.ч. і земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за межами с.Мала Тур"я в урочищі «Біля телевишки». В 2009 році померлий [PERSON] звернувся з заявою про виготовлення документів на земельні ділянки. Долинська РДА видала відповідне рішення, однак оформити своє право власності, у зв»язку з смерту [PERSON] не встиг. В 2011 році [PERSON] звернулась в сільську раду з заявою про надання земельних ділянок біля житлового будинку і в урочищі "Біля телевишки". Рішенням сесії сільської ради позивачці передано земельну ділянку площею 0.25 га для обслуговування житлового [PERSON] сільська рада у зв"язку з смертю [PERSON] призупинила дію рішення за 1993 рік. Померлий чоловік позивачки не набув права власності на земельну ділянку площею 0.2397 га в урочищі "Біля телевишки". Розпорядженням Долинської РДА від 15.08.2011 року №297 земельна ділянка площею 0.2397 га була передана [PERSON] Земельна ділянка на місцевості не винесена, тому відповідно немає і суміжних користувачів. Рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок, після їх введення в межі села не потрібно. Після розроблення генерального плану с.Мала Тур"я, громадяни, які згідно рішень мали земельні ділянки в урочищі "Біля телевишки" звертались в сільську раду з заявами і їм наділялись земельні ділянки під забудову. Просила відмовити у позові, оскільки будь-яких порушень [PERSON] сільською радою не допущено. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON]- [PERSON] ( довіреність а.с.37,181), позовних вимог не визнав, суду пояснив, що в урочищі "Біля телевишки" він мав приватизовавне поле. Позивачка по справі суміжником по його земельній ділянці ніколи не була. Від своєї земельої ділянки він відмовився, а відповідно [PERSON] сільською радою було виділено два плани під забудову його родичам [PERSON] та [PERSON] Просив відмовити у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] ( довіреність а.с.38) позовних вимог не визнали, суду пояснила, що в урочищі "біля Телевишки" вони мали земельну ділянку. Після введення даного урочища в межі села, їм було виділено земельну ділянку під забудову. Їх земельна ділянка межує з дорогою, охоронною зоною, вільною земельною ділянкою. З гром. [PERSON] вони межі не погоджували,оскілька вона не являється їх межівником. Просили відмовити у позові. Представник третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє окремих позовних вимог - реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Положеннями ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Аналогічні норми містяться у Земельному кодексі України. Ч. 1 ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] \~рішенням [PERSON] сільської ради від 30.12.1993 року було передано у приватну \~власність земельні ділянки площею 0,4795 га., в тому числі спірну \~земельну ділянку площею \~\~0,2413 га в урочищі Біля телевишки в селі Мала Тур"я Долинського району для ведення особистого селянського господарства(а.с.20-21,54). Згідно плану межі земельної ділянки №2 погоджені з суміжними користувачами [PERSON], [PERSON], [PERSON]І.(а.с.62). Розпорядженням Долинської РДА від 10.11.2009р. №377 (а.с.15) [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.2397 га за межами населенного пункту с.Мала Тур"я в урочищі "Біля телевишки". Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності наземлю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет). Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власностігромадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобногогосподарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. З Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. В судовому засіданні встановлено, що в земельно-кадастрових документах [PERSON] сільської ради був зроблений запис, відповідно до якого за [PERSON] значилась вказана вище земельна ділянки. Державні акти на дані земельні ділянки він не отримав . Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 30.05.2012 р. у справі № 6-31 цс, яка згідно ч.2 ст 214 ЦПК України є обовязковою до застосування. Таким чином, [PERSON] є належним позивачем, оскільки вона у встановленому законом порядку прийняла спадок після смерті чоловіка [PERSON], право власності на спірну земельну ділянку якого посвідчується рішенням сесії [PERSON] сільської ради народних депутатів, про що зроблений запис у земельно-кадастрових документах. У відповідності з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. У зв"язку зі зміною меж населеного пункту села [PERSON]»я 26.09.2008 року було виготовлено акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки за участю представника Долинської РДА та спеціаліста по землевпорядкуванню [PERSON] сільської ради та суміжних землекористувачів розміром 0,2397 га, що знаходиться за межами с. Мала Тур"я ур. "Біля телевишки" та передано під нагляд на зберігання межові знаки. Спірна земельна ділянка перейшла з відання с.Мала Тур"я в розпорядження райдержадміністрації, на час виготовлення технічної документації змінено територію села ( а.с.64). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер 23.04.2010 року. Спадкоємцем його майна є його дружина [PERSON] ( свідоцтво про право на спадщину за законом а.с.69). Рішенням [PERSON] сільської ради №132-05/11 від 03.06.2011 року було припинено право користування [PERSON] земельними ділянками загальною площею 0,4897 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с.Мала Тур"я в зв"язку з його смертю (а.с.14). Того ж дня, 03.06.2011 року [PERSON] сільською радою було прийнято рішення за № 133-05/11 про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Мала Тур"я для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по вул. Полуванки, 101 (а.с.57). Право власності за [PERSON] на згадану земельну ділянку не оспорюється та підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.08.2015 року. Згідно розпорядження Долинської РДА від 15.08.2011 року №297 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,2397 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Мала Тур"я в урочищі "Біля телевишки" і надано дозвіл на виготовлення технічної документації та реєстрації державного акту(а.с.9). У відповідності до довідки №143 від 06.02.2014р. , виданої [PERSON] сільською радою(а.с.22), [PERSON] користується земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, в с.Мала Тур"я, урочище "Біля телевишки" площею 0.2397 га. Рішенням Долинського районного суду від 343/1951/15-ц (а.с.29-32), яке вступило в законну силу, задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги: реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області\~\~про визнання недійсним рішення сесії та свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Вирішено: Визнати протиправним та скасувати рішення сесії №597-18/13 від 02.08.2013 року [PERSON] сільської ради Долинського району щодо надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0900 га в с. Мала Туря по вул. Незалежності, 15 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Припинити право власності та визнати недійсними свідоцтво про право власності, видане 17.08.2015 року реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції на імя [PERSON] на нерухоме майно-земельну ділянку за кадастровим номером 2622083001:02:001:0069 площею 0,0900 га по вул. Незалежності, 15 в с. Мала Туря Долинського району. Скасувати запис в державному реєстрі нерухомого майна на земельну ділянку за кадастровим номером 2622083001:02:001:0069 площею 0,0900 га по вул. Незалежності, 15, в с. Мала Туря, Долинського р-ну на імя [PERSON]. Даним рішення суду встановлено, що "...відповідачем [PERSON] сільською радою без законних на те підстав після вирішення питання про надання у власність позивачці земельної ділянки площею 0, 2397 га на підставі рішення сільської ради від 30.12.1993 року, а згодом розпорядження Долинської РДА від 15.08.2011 року, повторно вирішено питання щодо частини цієї земельної ділянки та передано її в приватну власність відповідачці [PERSON] в об"ємі земельної ділянки загальною площею 0,0900 га, при цьому змінивши її цільове призначення". У відповідності до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України - обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 03.08.2016р. року при виготовленні свідоцтва про право власності на земельну ділянку розміром 0,2397 га. [PERSON] отримала рішення №РВ-2600092602016 державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у Долинському районі про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки земельна діляка позивачки перетинається з земельними ділянками 2622083001:02:001:0108, 2622083001:02:001:0109, 2622083001:02:001:0123 (а.с.17). Рішенням [PERSON] сільської ради від 24.07.2015р. №1008-31/15 (а.с.39) надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.09 га в с.Мала Тур"я, вул.Незалежності , 17 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будіветь і споруд. Рішенням [PERSON] сільської ради від 06.11.2015р. №13-01/15 (а.с.40), затверджений розроблений відповідно до рішення [PERSON] сільської ради від 24.07.2015р №1008-31/15 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Незалежності, 17 в с.Мала Тур"я,гр. [PERSON] Рішенням [PERSON] сільської ради від 24.07.2015р. №1007-31/15 (а.с.41) надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.09 га в с.Мала Тур"я, вул.Незалежності , 19 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будіветь і споруд. Рішенням [PERSON] сільської ради від 06.11.2015р. №12-01/15 (а.с.42), затверджений розроблений відповідно до рішення [PERSON] сільської ради від 24.07.2015р. №1007-31/15 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Незалежності, 19 в с.Мала Тур"я, гр. [PERSON] Рішенням [PERSON] сільської ради від 15.11.2013р. №658-20/13 (а.с.43) надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.09 га в с.Мала Тур"я, вул.Незалежності , 21А для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будіветь і споруд. Рішенням [PERSON] сільської ради від 18.12.2015р. №60-02/15 (а.с.40), затверджений розроблений відповідно до рішення [PERSON] сільської ради від 15.11.2013р. №658-20/13 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Незалежності, 21А в с.Мала Тур"я,гр. [PERSON] Згідно інформаційної довідки №67288582 земельна ділянка кад.номер 2622083001:02:001:0108 площею 0,09га зареєстрована за [PERSON]на підставі свідоцтва на право власності №48194999 від 23.11.2015р.(а.с.25-26) Згідно інформаційної довідки № 67288129 земельна ділянка кадастровий номер 2622083001:02:001:0109 площею 0,09га належить [PERSON] згідно до свідоцтва на право власності №48191783 від 23.11.2015р.(а.с.27-28). Згідно інформаційної довідки № 67289509 земельна ділянка кадастровий номер 2622083001:02:001:0123 площею 0,09га належить [PERSON] згідно до рішення Малотурянської сільської ради №60-02/15, від 18.12.2015р. та витягу з Державного земельного кадастру НВ-2601526422015 від 17.12.2015р. (а.с.23-24). У відповідності до ст.8 п."ж" ЗК України до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин належить, встановлення та зміна меж сіл, селищ. 25.11.2011 року рішенням Івано-Франківської обласної ради №227-11/2011 про внесення змін у межі населенного пункту с. Мала Тур»я Долинського району, були змінені межі населеного пункту, включивши земельні ділянки площею 49.9101 га. У відповідності до вимог ст.12 п."а" ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад. Таким чином, приймаючи рішенням №132-05/11 від 03.06.2011 року [PERSON] сільська рада, припинила право користування [PERSON] спірною земельною ділянкою площею 0,2397 га для ведення ОСГ в с. Мала Тур»я урочищі «Біля телевишки», що вказує про вихід [PERSON] сільською радою за межі своїх повноважень, визначених ЗК України щодо розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту,оскільки спірна земельна ділянка перейшла у відання сільської ради після 25.11.2011 року, а відповідач прийняв рішення щодо цієї ділянки 03.06.2011 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] вказала про те, що [PERSON] сільською радою при прийнятті рішень №60-02/15 від 18.12.2015р., №13-01/15 від 06.11.2015р., та №12-01/15 від 06.11.2015р. щодо затвердження проектів землеустрою гром. [PERSON], [PERSON], та [PERSON] було порушено вимоги ст.ст. 20, 118, 140-149 ЗК України. Згідно ст.116 ч.5 Земельного кодексу України (в редакції 2002 року) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку передбаченому цим Кодексом. Ст. 141 ЗК України передбачає підстави припинення права користування земельною ділянкою. Підставами припинення права користування є, в тому числі, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення ділянки у випадках передбачених цим Кодексом. \~Проте, як встановлено судом, надана [PERSON] земельна ділянка для ведення СГ площею \~0.2397 га в урочищі «Біля телевишки» на підставі рішення сесії Малотур»янської сільської ради Долинського району від 30.12.1993 року, розпорядженням Долинської РДА від 10.11.2009 року № 377 та розпорядження Долинської РДА від 15.08.2011 року № 297 вилучена у позивачки не була і вона не відмовлялась від права користування даною земельною ділянкою. Окрім цього, ст.19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови. В судовому засіданні встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0.2397 га в урочищі «Біля телевишки», яка частково перетинається з земельними ділянками [PERSON], [PERSON], [PERSON], призначена \~для ведення особистого селянського господарства. У відповідності до ч.1 та 2\~ст. 20 ЗК України\~віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Ст. 20 ч. 5 ЗК України передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання встановлених ст.ст.31, 33-37 цього Кодексу. Отже, реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, має право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку про погодження такої зміни з відповідними органами та після складання проекту відведення. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України). Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-35 цс14 від 14.05.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вищезазначеного, на момент передачі у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок площею по 0, 0900 га по вул. Незалежності, 21А, Незалежності, 17, Незалежності, 19 в с. Мала Тур»я для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ні проекту землеустрою щодо її відведення для зміни цільового призначення, ні відповідного рішення органу місцевого самоврядування про зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки не було. Доводи представника відповідача про те, що цільове призначення спірної земельної ділянки не змінювали, оскільки основним документом являється Генеральний план забудови, не заслуговують на увагу,так як суперечать ст.20 ЗК України. Таким чином, Малотур»янська сільська рада Долинського району в порушення вимог закону, без відповідного рішення про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, яка на час прийняття оспорювальних рішень перебувала в межах населеного пункту с. Мала Тур»я, відносилася до земель сільськогосподарського призначення, без вилучення її у позивачки, неправомірно надала її у власність відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], як землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. А відтак для прийнятих рішеннь про надання земельних ділянок з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, у відповідності до положень\~ст. 21 ЗК України\~наступають наслідки у виді визнання такого рішення недійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] сільською радою без законних на те підстав після вирішення питання про надання у власність позивачці земельної ділянки площею 0, 2397 га на підставі рішення сільської ради від 30.12.1993 року, а згодом розпорядження Долинської РДА від 15.08.2011 року, повторно вирішено питання щодо частини цієї земельної ділянки та передано її в приватну власність відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] га, при цьому змінивши її цільове призначення. З приводу наведеного Конституційним Судом України 16 квітня 2009 p. прийнято рішення N 7-рп/2009, відповідно до якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, зносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Окрім цього, у відповідності до правової позиції, висловленої судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-169цс12 від 06.02.2013 року, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувані рішення [PERSON] сільської ради №60-02/15 від 18.12.2015р., №13-01/15 від 06.11.2015р., та №12-01/15 від 06.11.2015р. про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0.09га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гром. [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в с.Мала Тур"я, по вул. Незалежності,21А, Незалежності ,17 та Незалежності, 19 відповідно прийняті з порушенням закону, що тягне за собою їх недійсність, порушує права позивачки на користування та розпоряджання наданою земельною ділянкою площею 0,2397 га для ведення особистого селянського господарства, а відтак підлягає визнанню судом протиправними та скасуванню разом із: припиненням права власності на земельну ділянку та скасуванню реєстрації права власності на імя [PERSON] за реєстраційним записом №13457760 від 22.02.2016р. реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції на нерухоме майно-земельну ділянку кадастровий номер 22622083001:02:001:0123 розміром 0,09га. по вул. Незалежності,21«а» в с.Мала Туря, Долинського р-ну. припиненням права власності на земельну ділянку та визнання недійсними свідоцтва на право власності виданого на імя [PERSON] №48191783 від 23.11.2015р. реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції на нерухоме майно-земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки 2622083001:02:001:0109 розміром 0,09га. по вул. Незалежності,17, в с.Мала Туря, Долинського р-ну та скасуванню запису № 12174894 в державному реєстрі нерухомого майна на нерухоме майно-земельну ділянку кадастровий номер 2622083001:02:001:0109 розміром 0,09га. по вул. Незалежності,17, в с.Мала Туря, Долинського р-ну на імя [PERSON]. припиненням права власності на земельну ділянку та визнання недійсними свідоцтва на право власності видане на імя [PERSON] №48194999 від 23.11.2015р. реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції на нерухоме майно-земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки 2622083001:02:001:0108 розміром 0,09га. по вул. Незалежності,19, в с.Мала Туря, Долинського р-ну та скасуванню запису №12175623 в державному реєстрі нерухомого майна на нерухоме майно-земельну ділянку кадастровий номер 2622083001:02:001:0108 розміром 0,09га. по вул. Незалежності,19, в с.Мала Туря, Долинського р-ну на імя [PERSON]. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 13,19 Конституції України , 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, ст.ст. 12,19,20,116,141,149, 152,153 ЗК України, Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 ( справа про скасування актів органів місцевого самоврядування),

Outcome: approved