Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач Фермерське господарство «Вікторія» звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовними вимогами до [PERSON] про визнання договору позики від 25 січня 2008 року недійсним. Зокрема позивач просив суд визнати недійсним договір позики датований 25 січня 2008 року, відповідно до умов якого, [PERSON] передає у власність Фермерського господарства «Вікторія» дизельне паливо та сільськогосподарську продукцію. Свої вимоги, щодо визнання договору недійсним позивач мотивує тим, що 10 травня 2011 року [PERSON] подала до Михайлівського районного суду Запорізької області позов до Фермерського господарства "Вікторія" про стягнення боргу у сумі 2692980 грн., надіславши на адресу відповідача копію договору позики від 25 січня 2008 року. Позов [PERSON], був мотивований неповерненням Фермерським господарством "Вікторія" у строк до 01 листопада 2008 року сільськогосподарської продукції та паливно-мастильних матеріалів, вказаних у договорі позики. Тільки із позовної заяви [PERSON] від 10.05.2011 року, позивач дізнався про наявність договору позики від 25.01.2008 року та про наявність зобов'язання Фермерського господарства "Вікторія" за цим договором. Проте Фермерське господарство "Вікторія" 25.01.2008 року договір позики з [PERSON] не укладало, оскільки голова Фермерського господарства "Вікторія" - Козлов В.А. такий договір не підписував і не уповноважував будь-кого на підписання такого договору. Тому ознайомившись з копією договору позивач, в особі голови фермерського господарства стверджує, що підпис на цьому договорі вчинено не ним. Посилаючись на положення ст.203 ЦК України, якими визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, позивач просить суд визнати договір недійсним, оскільки за вказаних обставин волевиявлення позичальника на укладення договору позики від 25.01.2008 року не було взагалі. Крім того, відповідно до твердження позивача не було потреби в укладенні вказаного договору. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України однією з підстав недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимоги, яка встановлена частиною третьою статті 203 цього Кодексу. Як зазначено у п. 2.1 договору позики від 25 січня 2008 року позикодавець передає Фермерському господарству "Вікторія" в позику пшеницю вагою 340 тон, соняшник кондитерський вагою 135 тон, ячмінь вагою 82,8 тон, просо вагою 100 тон, дизельне паливо у кількості 65000 літрів. Пунктом 3.1 договору передбачено, що позикодавець надає позику частинами по вимозі позичальника, а пунктом 3.2 договору встановлено, що позика вважається наданою позикодавцем позичальнику з моменту передачі товару. Договором позики від 25.01.2008р. визначено початок строку дії, зокрема у пункті 7.1 цього договору зазначено, що договір вважається укладеним з моменту надання позики позичальнику. Оскільки відповідно до п.1.2. договору у позику передається сільськогосподарська продукція, то договір позики вважається укладеним з моменту передання позичальнику зерна пшениці, соняшнику, ячменю, проса та дизельного пального у кількості та за якістю, визначених договором. Проте, відповідно до тверджень позивача, позикодавець вказану сільгосппродукцію та матеріали позичальнику не передавав. Доданий до договору акт приймання-передачі від 25.01.2008р., копія якого завірена відповідачем, не може бути доказом надання позики, оскільки цей акт голова Фермерського господарства "Вікторія", не підписував, а крім того передати таку кількість сільгосппродукції та дизельного пального в день укладення договору (25.01.2008р.) відповідно до тверджень позивача - неможливо. Інших доказів надання позикодавцем позики позичальнику не існує. [PERSON] не передавала, а Фермерське господарство "Вікторія" не одержувало від неї зазначені у договорі сільгосппродукцію та дизельне пальне, не оприходувало ці товари та не використовувало їх у виробничих потребах. Відповідно до частини першої статті 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій основі, що визначені договором речі насправді не були одержані ним від позичальника. Як зазначено у додатку до позову [PERSON] від 10.05.2011р. про стягнення боргу у сумі 2692980 грн. до позовної заяви, поданої в суд, були додані копія договору позики від 25.01.2008р. та копія акта приймання-передачі від 25.01.2008р. Оригінали вказаних документів [PERSON] суду не надавались. На обґрунтування своїх доводів, позивач надав суду: - Копія договору позики від 25.01.2008р. - Копія акту приймання-передачі від 25.01.2008р. - Копія статуту Фермерського господарства "Вікторія". - Копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 19.08.2011 року; - Копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.02.2012 року; - Талон-повідомлення УБОЗ; - Лист Козлова В.А. до УБОЗ від 01.02.2012 року; - Копію мирової угоди між [PERSON] та ФГ «Вікторія»; - Копію ухвали Василівського районного суду від 04 травня 2012 року; - Копію заяви про поновлення процесуальних строків від 26.07.2013 року; - Копію апеляційної скарги на ухвалу Василівського районного суду від 04.05.2012 року; - Копію ухвали колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду запорізької області від 22 серпня 2013 року; - Копію ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України від 06 листопада 2013 року; - Копію виконавчого листа Василівського районного суду від 04.05.2012 року; - Копію постанови про відкриття виконавчого провадження; - Копію акт опису та арешту майна від 15.10.2012 року; - Копію постанови про арешт коштів боржника від 19.09.2012 року; - Копію постанови про арешт коштів боржника від 20 травня 2013 року; - Копію ухвали господарського суду запорізької області від 23.05.2013 року; - Копію постанови Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2013 року; - Копію постанови Вищого господарського суду України від 14 жовтня 2013 року; - Копію протоколу обшуку від 23.07.2013 року. В судовому засіданні, голова фермерського господарства «Вікторія» - Козлов В.А., підтримав доводи позовної заяви та викладені у ній вимоги у повному обсязі, додатково пояснивши, що в процесі розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON], у 2011 році, йому стало відомо про існування договору позики від 25 січня 2008 року, між [PERSON] та фермерським господарством «Вікторія», який він як голова фермерського господарства не підписував та не укладав. Крім того Козлов В.А. пояснив, що також не підписував акт приймання-передачі до вказаного договору. Козлов В.А. стосовно обставин розгляду цивільної справи у Василівському районному суду з приводу позовної заяви [PERSON], також пояснив, що на мировій угоді у вказаній справі, переданій на затвердження судді, міститься його власноручний підпис. Вказана мирова угода була затверджена судом 04 травня 2012 року, в судовому засіданні за участі представника позивача та представника відповідача фермерського господарства «Вікторія» - адвоката [PERSON]. Підписання вказаної мирової угоди та передання її на затвердження суду, Козлов В.А. пояснив тиском на нього сторонніх осіб в інтересах [PERSON], зі страху перед якими, він підписав угоду. Щодо можливості звернення до правоохоронних органів, Козлов В.А., повідомив, що за часів керівництва державою Президентом Віктором Федоровичем це на його думку, не мало сенсу. Крім того, підписання мирової угоди, Козлов В.А. також пояснив непрофесійністю дій свого представника - адвоката [PERSON] В той же час, Козлов В.А. не зміг пояснити суду, чому за вказаних страхів перед особами, які вчиняли на нього тиск під час розгляду справи у Василівському районному суді, він все ж таки оскаржував ухвалу про затвердження мирової угоди до апеляційного суду Запорізької області, а потім до Вищого Спеціалізованого Суду України, звертався до правоохоронних органів з заявами про вчинення стосовно нього злочинних дій, які до речі також були вчинені за часів правління державою Президентом Януковичем В.Ф. Не зміг пояснити голова фермерського господарства Козлов В.А., підписаних та направлених ним на начальника ВДВС Михайлівського районного управління юстиції з проханням відтермінувати проведення виконавчих дій, через намір добровільно погасити заборгованість. Крім того, Козлов В.А. ознайомившись зі світлокопіями листів від його імені на адресу [PERSON] (№ 19 від 25.09.2012р., № 08 від 28.02.2013р., № 12 від. 26.03.2013р.) й підтвердивши їх достовірність у тому числі й свій підпис, які містять прохання повідомити розрахунковий рахунок для добровільного погашення боргу, не зміг пояснити суду сенс складання та направлення вказаних листів. В судовому засіданні, Козлов В.А. повідомив суд про те, що за результатами розгляду його заяв до правоохоронних органів, було прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальних справ. З вказаним рішенням Козлов В.А. погодився та не оскаржував. Представник відповідача, вважає доводи позивача надуманими та такими, що не підлягають задоволенню, через їх невідповідність фактичним обставинам. Так відповідно до тверджень представника відповідача, у власному позові Позивач просить суд визнати укладений з Відповідачем договір позики від 25 січня 2008 року недійсним з тієї підстави, що голова ФГ «Вікторія» - Козлов В.А. не підписував його. Проте, відповідно до заперечень представника відповідача, ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2012 року по справі № 2/802/174/12 (залишена без змін ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2013 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2013 року), встановлено що ФГ «Вікторія» визнано наявність та дійсність вказаного вище договору позики, а також боргу, який виник на його підставі. Слід зауважити, що вказану мирову угоду підписав особисто голова ФГ «Вікторія» - Козлов В.А., чим опосередковано підтвердив дійсність спірних правовідносин. Посилання Позивача на те, що ним не було отримано майно від Відповідача за договором позики від 25 січня 2008 року, також не відповідає дійсності, оскільки це також встановлено ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2012 року по справі № 2/802/174/12. Таким чином, факт дійсності укладеного між Позивачем та Відповідачем договору позики від 25 січня 2008 року та боргу, що виник на його підставі вже встановлений судовим рішення, яке набрало законної сили і його висновки мають обов'язкове значення для даної справи та не повинні бути піддані ревізії. Крім того відповідно до тверджень представника відповідача абзацом четвертим зустрічної позовної заяви (справа № 2/802/174/12) про визнання договору позики - удаваним Позивач (ФГ «Вікторія») підтверджує факт укладання договору позики від 25 січня 2008 року, а саме «Проте, ФГ «Вікторія» даний позов не визнає, та наполягає на тому, що укладений договір є удаваним». З даного абзацу, згідно тверджень представника відповідача, вбачається, що ФГ «Вікторія» знала про існування даного договору позики з моменту його підписання, а також те, що особисто голова ФГ «Вікторія» його підписав. Абзац вісім зустрічної вищевказаної позовної заяви про визнання договору позики - удаваним «Метою укладання даної угоди було приховування доходу та ухилення від оподаткування ТОВ «Лана», де [PERSON] працює заступником директора, а її чоловік [PERSON] є директором. Удаваність договору позики між позивачем та відповідачем підтверджується тим, що товар переданий ФГ «Вікторія» з даного договору позики насправді належав ТОВ «Лана». [PERSON] ніколи не мала в своїй власності такої кількості товару, що було передано ФГ «Вікторії» за вищевказаної угодою …». У даному абзаці зустрічної позовної заяви про визнання договору позики - удаваним також міститься інформація яка підтверджує факт отримання товару ФГ «Вікторія», а також підписання головою ФГ Козловим В.А. договору позики та акту приймання-передачі від 25 січня 2008 року. Сторона відповідача вважає, що зі смислу зустрічної позовної заяви про визнання договору позики - удаваним вбачаються факти того, що голова ФГ «Вікторія» знав про існування договору позики від 25 січня 2008 року та акту приймання-передачі від 25 січня 2008 року з самого його підписання, сам підписував та отримав товар зазначений в договорі позики від 25 січня 2008 року. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача надав суду: 1. Копію Зустрічної позовної заяви про визнання договору позики - удаваним; 2. Копію Мирової угоди від 26 квітня 2012 року; 3. Копію заяви ФГ «Вікторія» до ВДВС Михайлівського РУЮ від 25.09.2012 року; 4. Копію заяви ФГ «Вікторія» до ВДВС Михайлівського РУЮ № 20 від 25.09.2012 року; 5. Копію листа ФГ «Вікторія» до [PERSON] № 19 від 25.09.2012 року; 6. Копію листа ФГ «Вікторія» до [PERSON] № 08 від 28.02.2013 року; 7. Копію листа ФГ «Вікторія» до [PERSON] № 12 від 26.03.2013 року; 8. Копію ухвали Василівського районного суду від 04 травня 2012 року; 9. Копію ухвали колегії суддів Апеляційного суду від 22 серпня 2013 року; 10. Копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 грудня 2013 року. Крім того, 17.06.2014 року, [PERSON] на адресу суду було подано пояснення відповідно до змісту якого, вона намагалася знайти оригінал договору та акту приймання-передачі від 25 січня 2008 року, проте не змогла їх знайти. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, серед яких матеріали надані стороною позивача та стороною відповідача, суд приходить до висновку про потребу відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного: - відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; - відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1). Захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, с сімейних, трудових відносин, 3). інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства; - відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; - в судовому засіданні, на підставі вимог позовної заяви та пояснень представників позивача, встановлено, що позивач просить суд визнати недійсним договір позики від 25.01.2008 року та акту приймання-передачі від 25.01.2008 року з підстав нібито не підписання вказаних документів ФГ «Вікторія». В той же час, стороною позивача підтверджено достовірність підпису голови фермерського господарства «Вікторія» - Козлова В.А. в наданих суду сторонами: зустрічній позовній заяві про визнання договору позики удаваним (а.с.191) та мировій угоді адресованій Василівському районному суду поданої до канцелярії суду 26.04.2012 року (а.с.192). Крім того, в судовому засіданні головою ФГ «Вікторія» також підтверджено достовірність його підписів в заявах адресованих начальнику ВДВС Михайлівського РУЮ (а.с.193, 194), листах адресованих [PERSON] (а.с.195, 196, 197), заяві на адресу головного управління боротьби з організованою злочинністю Запорізької області (а.с.104 - 105); - відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи які беруть учать у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки; - відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; - оцінюючи доводи позивача про не підписання договору позики та акту приймання-передачі від 25.01.2008 року, дійсність яких ним оспорюється, суд вважає вказані доводи такими що не відповідають дійсності з підстав встановлених в процесі дослідження письмових доказів, наданих безпосередньо позивачем. Так відповідно до змісту наданої позивачем заяви до УБОЗ в Запорізькій області (третій абзац на другому аркуші, а.с.104-105) «А договор мой с его женой был его способом сокрытия другой сделки, а именно договора совместной деятельносты между ФХ «Виктория» и ООО «Лана». Поэтому договора оформленные на имя его жены счинаю ничтожными с момента их подписания», судом з особистих письмових пояснень Козлова В.А. встановлено про підписання оспорюваного договору сторонами. Крім того підписання договору позики та акту передачі-приймання представником ФГ «Вікторія» Козловим В.А. та обізнаність з наявністю вказаних документів також вбачається зі змісту зустрічного позову підписаного Козловим В.А. й поданого до Василівського районного суду (а.с.138 - 139, 191). Так абзац вісім зустрічної вищевказаної позовної заяви про визнання договору позики - удаваним, містить наступні відомості: «Метою укладання даної угоди було приховування доходу та ухилення від оподаткування ТОВ «Лана», де [PERSON] працює заступником директора, а її чоловік [PERSON] є директором. Удаваність договору позики між позивачем та відповідачем підтверджується тим, що товар переданий ФГ «Вікторія» з даного договору позики насправді належав ТОВ «Лана». [PERSON] ніколи не мала в своїй власності такої кількості товару, що було передано ФГ «Вікторії» за вищевказаної угодою …». У даному абзаці зустрічної позовної заяви про визнання договору позики - удаваним також міститься інформація, яка підтверджує факт отримання товару ФГ «Вікторія», а також підписання головою ФГ Козловим В.А. договору позики та акту приймання-передачі від 25 січня 2008 року. З зазначеної зустрічної позовної заяви про визнання договору позики - удаваним вбачаються факти того, що голова ФГ «Вікторія» знав про існування договору позики від 25 січня 2008 року та акту приймання-передачі від 25 січня 2008 року з самого його підписання, сам підписував та отримав товар зазначений в договорі позики від 25 січня 2008 року. Крім того факт обізнаності щодо існування договору в зв'язку з його підписанням, опосередковано підтверджується заявами Козлова В.А. на адресу ВДВС Михайлівського РУЮ та [PERSON], в яких повідомляється про намір добровільно виконати боргові зобов'язання. Факт того що ці заяви стосуються саме правовідносин, які виникли в результаті укладення договору позики від 25.01.2008 року, підтверджується змістом ухвали Михайлівського районного суду від 04 травня 2012 року (а.с.72), виконавчого листа (а.с.79), постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.80) в яких мається посилання на правовідносини, які виникли в результаті укладення договору позики. В зв'язку з викладеним, з урахуванням неможливості дослідження в судовому засіданні оригіналу договору, стосовно якого заявляються вимоги про визнання його недійсним, суд на підставі досліджених у судовому засіданні вищезазначених доказів, приходить до висновку про невідповідність доводів позивача щодо необізнанності з існуванням договору позики та його не підписанням, оскільки вказані доводи спростовуються дослідженими доказами, з яких вбачається, що голова фермерського господарства «Вікторія» був обізнаний з існуванням договору від 25.01.2008 року та приймав участь у його укладанні та підписанні, а його дії спрямовані на визнання договору недійсним мають ознаки недобросовісного використання своїх прав та виконання своїх процесуальних обов'язків. Тобто з огляду на вище наведене, відсутні підстави визнання договору недійсним передбачені ст.215 ЦК України; - посилання позивача на положення ст.1051 ЦК України, у вказаній справі не припустимі, оскільки положеннями вказаної статті передбачено можливість оспорювання договору позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані, в той час як позивачем оспорюється дійсність договору через його не підписання; - з огляду на наявність судового рішення Василівського районного суду у формі ухвали від 04 травня 2012 року (а.с.72), якою встановлено визнання відповідачем ФХ «Вікторія» суми боргу за договором позики від 25.01.2008 року укладеного між сторонами [PERSON] та фермерським господарством «Вікторія», в особі голови Козлова Віктора Анатолійовича, й затверджено мирову угоду, яке перевірялось в зв'язку з оскарженням апеляційним судом Запорізької області та Вищім спеціалізованим судом України, й визнано законним, суд у відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, згідно яких, обставини встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, вважає не припустимим дослідження встановлених цими рішеннями обставин та їх перегляд з підстав повідомлених позивачем. В той же час, обставини встановлені вказаними судовими рішеннями в частині наявності суми боргу за договором позики від 25.01.2008 року, суд вважає такими, що спростовують доводи позивача про не існування договору та його не підписанням. - Надані стороною позивача світлокопії постанов про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою позивача, з огляду на повідомлення позивачем про не оскарження вказаних рішень, через згоду з прийнятими рішеннями, на думку суду також підтверджують безпідставність вказаних заяв позивача. Світлокопії інших документів, наданих суду під час розгляду справи, не впливають на прийняте рішення суду, оскільки не пов'язані з обставинами які досліджувались. - З огляду на встановлені обставини, а саме підписання договору позики від 25.01.2008 року, головою фермерського господарства «Вікторія» Козловим В.А., через що він був обізнаний з існуванням договору з моменту його підписання, суд вважає що має місце пропущення строку позовної давності без поважних на те причин. Питання щодо розподілу судових витрат, підлягає вирішенню у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed