Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем як позичальником умов кредитного договору №б/н від 06.10.2008 року, у зв`язку з чим станом на 05.04.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 87379 грн. 58 коп., яку просить стягнути. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.10.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованостіза кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, погодили, що кредитний ліміт Банк має право зменшити або збільшити в будь-який момент. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 87379,58 грн., з яких: 3097,09 грн. - заборгованість за кредитом; 75583,46 грн. - заборгованість з відсотків за користування кредитом; 4300,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4149,03 грн. - штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача за довіренністю [PERSON] . позов АТ КБ "ПриватБанк" позов підтримав і суду пояснив, що дійсно відповідачка 04.10.2008 року звернулася до банку з заявою - анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої виявила бажання отримати кредитну картку із встановленням кредитного ліміту в розмірі 29000 грн. "55 днів пільгового періоду" з базовою відсотковою ставкою по кредиту 2,5 % в місяць на залишок заборгованості. 06.10.2008 року було вікрито картковий рахунок та відповідачці видано картку № [NUMBER] , яка в подальшому, після закінчення строку дії, перевипускалась декілька раз. В подальшому кредитний ліміт було зменшено. Відповідачка користувалась кредитними коштами, а саме отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів та здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням нарахованих відсотків. Останній платіж з погашення заборгованості було здійснено 29.08.2014 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору станом на 05.04.2018 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 87379 грн. 58 коп., яка складається з: - 3097,09 грн. - заборгованість за кредитом; - 75583,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 4149,03 грн. - штраф (процентна складова). Також пояснив, що протягом періоду користування кредитними коштами відбувалися зміни в умовах кредитування, а саме: з 01.09.2014 року по кредитному договору "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" було збільшено базову відсоткову ставку в місяць з 2,5% до 2,9%, а з 01.04.2015 року до 3,6%. Однак, дійсно відповідачка була ознайомлена зі змінами та отримала копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" лише 13.03.2019 року. Добровільно відповідачка заборгованість за кредитом не погашає, в звязку з чим АТ КБ "ПриватБанк" змушений був звернутися до суду та просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Окрім того, представник позивача просив стягнути з відповідача сплачений при зверненні судовий збір в сумі 1762,00 грн. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні визнала позов частково в розмірі тієї суми якою вона користувалась, зазначивши, що вона дійсно підписала заяву - анкету 04.10.2008 року та 06.10.2008 року їй було відкрито картковий рахунок і видано кредитну картку "Універсальна" на якій було встановлено кредитний ліміт в розмірі 500 грн. Вона дійсно користувалась кредитними коштами та здійснювала платежі, щодо погашення заборгованості. Проте, в період з 2014 рік у неї виникла заборгованість, яка була пов`язана з подіями, що відбувалися в Криму, оскільки в цей період вона знаходилася на його території і в неї не було можливості погашати кредит. За весь період користування кредитною карткою, вона понад два рази перевипускалася. Останній раз в 2013 році. Кредитний ліміт на картці збільшувався максимально до 3000 грн., проте такої суми як 29000 грн., про яку зазначав позивач, на картці ніколи не було. Зазначила також, що зміни в умовах кредитування, а саме про збільшення відсоткової ставки вона дізналась вже під час розгляду справи в суді 13.03.2019 року, коли представник банку надав їй копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна". Окрім того, просила застосувати строк позовної давності посилаюсь на те, що банк зазначив про наявність заборгованості в розмірі 87379 грн., проте не зазначив з якого часу виникла поточна заборгованість, а послався лише на дату заборгованості станом на час пред`явлення позову. Відповідно до умов договору зазначено, що кінцевим терміном повернення кредиту є дата останнього платежу за кредитом, що у свою чергу означає, при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня, коли позивачу стає відомо про порушення його права, починається дія трьохрічного строку для права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Останній платіж нею був здійснений 29.08.2014 року на суму 700 грн., що підтверджується наданим банком розрахунком. З вимогою про стягнення заборгованості позивач звернувся лише в 2018 році. Таким чином позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін, оцінивши докази у справі, прийшов до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні судом встановлено, що 06.10.2008 року [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана анкета-заява №б/н від 06.10.2008 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої відповідач виявив бажання отримати кредитну картку зі встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500 грн.зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, сторони погодили, що кредитний ліміт Банк має право зменшити або збільшити в будь-який момент. З підписанням відповідної анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою ", «Тарифами банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом клієнта у анкеті-заяві (а.с.9-16). На підставі анкети-заяви №б/н від 06.10.2008 р. позивачу було відкрито рахунок та видано платіжну картку № [NUMBER] , а на картковий рахунок було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн. Також відповідачем отримано пінкод до картки. Відповідні обставини були засвідчені особистим підписом позивача в заяві (а.с.9), довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.10) та підтверджуються банківською випискою по картковому рахунку.(а.с.6-8, 97-99) Згідно з ч.ч.1,2 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит га сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Однак, зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 05.04.2018 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 87379 грн. 58 коп., яка складається з: - 3097,09 грн. - заборгованість за кредитом; - 75583,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 4149,03 грн. - штраф (процентна складова). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Але з таким розрахунком позивача погодитись не можна з наступних підстав. Відповідно до укладеного мід позивачем та відповідачем договору початкова базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості становила 2,5%в місяць на залишок заборгованості. Проте, в подальшому позивачем в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку з 01.09.2014 року до 2,9%, а з 01.04.2015 року до 3,6%. При цьому, відповідача про зміну умов кредитування було повідомлено лише 13.03.2019 року.(а.с.134) Таким чином, суд не може погодитись з розрахунком заборгованості в частині нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки нарахування відсотків за користування кредитом має здійснюватись з урахуванням початкової базової відсоткової ставки в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості 2,5%. З урахуванням даної відсоткової ставки заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 46331,43 грн. за період з 06.10.2008 по 05.04.2018, виходячи з наступного розрахунку: - заборгованість по відсоткам за користування кредитом включно по серпень 2014 року з відсотковою ставкою 2,5% становить 490,19 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 01.04.2015 року з відсотковою ставкою 2,9% становить 2167,06 грн. (2167,06-490,19=1676,87 грн.- різниця) - збільшення відсотковї ставки за період з 01.09.2014 по 01.04.2015 на 0,4% (7 місяців х0,4 % =2,8; 1676,87- 46,95=1629,92 грн.); - загальна заборгованість по відсоткам за користування кредитом за перод з 06.10.2008 по 05.04.2018 року становить 75583,46 грн. ( 75583,46-2167,06=73416,34 грн.) - збільшення відсотковї ставки за період з 01.04.2015 р. по 05.04.2015 року становить 0,9 % (1,1% (загальне збільшення відсоткової ставки за період з 06.10.2008 по 05.04.2018) : 30 х 5дн.=0,18; 36 х 1,1% = 39,6 %; 39,6 + 0,18 = 39,78%; 73416,34 : 100 х 39,78% = 29205,02 грн.; 73416,34-29205,02= 44211,32 грн.) Таким чином заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 06.10.2008 року по 05.04.2018 року з урахуванням відсоткової ставки 2,5% становить: 490,19 + 1629,92 + 44211,32 = 46331,43 грн., яка і підлягає стягненню. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Відповідно до довідки наданої банком, після закінчення терміну дії картки [NUMBER] вона більше двох раз перевипускалася, а саме 26.03.2010 року та 31.05.2013 року. При цьому, строк дії картки за вищевказаним договором був встановлений два роки. (а.с.132) Відповідачка у своїх поясненнях просила застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). За змістом ч.1 ст.261ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. У разі застосування судом позовної давності, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Як встановлено судом вище та підтверджено письмовими доказами відповідач користувався кредитними коштами, а отже, мав зобов`язання перед банком щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а тому суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань було порушено право кредитора за захистом якого той звернувся до суду. Згідно наданої позивачем виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 06.10.2008 р. по 22.01.2019 р. судом встановлено, що в період з 06.10.2008 року по 20.08.2014 р. відповідач дійсно користувалася кредитними коштами в межах кредитного ліміту встановленого на картковий рахунок, а саме отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів та здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням нарахованих відсотків, остання операція щодо зарахування коштів на кредитну карту № [NUMBER] була здійснена 20.08.2014 року на суму 700 грн.(а.с.99 на звороті), що також має своє відображення і у здійсненому позивачем розрахунку заборгованості за договором (а.с. 7), відповідні обставини не були спростовані відповідачем в наданих у судовому засіданні поясненнях. В судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Строк дії картки за вищевказаним договором встановлений два роки. Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не із закінченням строку дії договору. Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарною дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі-останнім днем місяця, указаного на картці, і що останній платіж здійснено в 20.08.2014 року, дія картки закінчилась у листопаді 2018 року, а з позовом до суду банк звернувся у 27.04.2017 року. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року «справа №6-14 цс 14), згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Враховуючи вищевикладені обставини, слід зазначити, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав в межах строку позовної давності, а тому вимоги відповідача щодо застосування строку позовної давності задоволенню не підлягають. Що ж стосується пені, то така умова кредитування не зазначена у заяві позичальника про надання банківським послуг, а також не передбачена і наданими позивачем у матеріалах справи умовами та правилами надання банківських послуг, тому заборгованість за пенею також не підлягає стягненню з відповідача. До того ж відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 05.04.2018 року в сумі 49428,52 грн., з яких: 3097,09 грн. - заборгованість за кредитом; 46331,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Що стосується питання розподілу судових витрат, слід зазначити, що відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, який становить 1762 грн. Однак, враховуючи те, що відповідачка є одинокою матір`ю, має малолітню дитину, яка перебуває на її утриманні, суд вважає необхідним звільнити відповідачку від сплати судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: partial