Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фанчиківської сільської ради про визнання права власності. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON], власник будинку [ADDRESS] - дідо позивачки. 03.12.2008 року [PERSON], власник будинку [ADDRESS] склав заповіт який посвідчений секретарем сільської ради с.Фанчиково Виноградівського району за реєстром за № 364, який не змінено і не скасовано на ім'я онуки [PERSON]. Спадковий будинок будівництвом завершений в 1962 році і в цілому рахується за померлим [PERSON] Доказом того, що померлому [PERSON] належав вищезгаданий будинок є технічний паспорт на будинок виданий БТІ 15.11.2017 року, довідкою КП «Виноградівське РБТІ» №879 від 24.11..2017 року де вказано, що житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], рахується за [PERSON]. За оформленням права власності на спадкове майно позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу Боричок К.В., однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно позивачу відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно, в судове засідання не з'явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач-представник Фанчиківської сільської ради про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дідо позивача - [PERSON]. 03.12.2008 року [PERSON], власник будинку [ADDRESS] склав заповіт який посвідчений секретарем сільської ради с.Фанчиково Виноградівського району за реєстром за № 364, який не змінено і не скасовано на ім'я онуки [PERSON]. Спадковий будинок будівництвом завершений в 1962 році і в цілому рахується за померлим [PERSON] Доказом того, що померлому [PERSON] належав вищезгаданий будинок є технічний паспорт на будинок виданий БТІ 15.11.2017 року, довідкою КП «Виноградівське РБТІ» №879 від 24.11..2017 року де вказано, що житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], рахується за [PERSON]. Однією з підстав набуття прав власності відповідно до законодавства є отримання майна у спадкування. Згідно з вимогами ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. 03.12.2008 року дідом позивача [PERSON] було складено заповіт, в якому зазначалось про те, що: "все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось..." він заповідає позивачу- [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1233 ЦК України "Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті", а в ст. 1223. вказано, що - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї". За оформленням права власності на спадкове майно позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу Боричок К.В., однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно позивачу відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст.392 ЦК України «власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не в змозі оформити своє право на цю спадщину. Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвецїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved