Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 10 квітня 2013 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений договір - заява №4044/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті (далі - Договір №1). Відповідно до п.1 договору, позивач вніс на вкладний рахунок, а банк прийняв вклад в сумі 18347,87 грн. на строк з 10.04.2013 року по 21.04.2015 року з нарахуванням процентів за користування вказаними коштами. Протягом строку дії Договору № 1 вкладний рахунок на підставі п.4 Договору № 1 поповнювався позивачем на різні суми. Відповідно до виписки по особовому рахунку від 24.06.2015 року на день закінчення строку дії Договору № 1 сума вкладу на вкладному рахунку складала 106664,58 грн. Після закінчення строку дії Договору № 1 позивач усно звернувся до відповідача з вимогою видати депозитний вклад та нараховані проценти готівкою, однак ці кошти банк без його згоди 22.04.2015 року перерахував на його поточний рахунок. Зняти вказані кошти готівкою з поточного рахунку позивач не зміг. 24.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою видати йому депозитний вклад та нараховані на нього проценти готівкою, однак вона була залишена без виконання. Також, між позивачем та відповідачем 18 березня 2014 року було укладено договір-заяву №300131/23722/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» на 370 днів в іноземній валюті (далі - Договір № 2). Відповідно до п.1 договору, позивач вніс на вкладний рахунок, а банк прийняв вклад в сумі 5159,82 доларів США на строк з 18.03.2014 року по 23.03.2015 року з нарахуванням процентів за користування вказаними коштами. Протягом строку дії Договору № 2 вкладний рахунок на підставі п.4 Договору № 2 поповнювався позивачем на різні суми. Відповідно до виписки по особовому рахунку від 24.06.2015 року на день закінчення строку Договору № 2 сума вкладу на вкладному рахунку складала 5658,79 доларів США, сума нарахованих відсотків - 50,46 доларів США, всього 5709,25 доларів США. Після закінчення строку дії Договору № 2 позивач усно звернувся до відповідача з вимогою видати депозитний вклад та нараховані проценти готівкою, однак ці кошти банк без його згоди 24.03.2015 року перерахував на його поточний рахунок. Зняти вказані кошти готівкою з поточного рахунку позивач не зміг. Протягом квітня - травня 2015 року на письмові вимоги позивача банк повернув йому частину вкладу, а саме: 22.04.2015 року - 277 доларів США, 24.04.2015 року 665 доларів США, 19.05.2015 року - 678 доларів США. Також, частина коштів в сумі 1400 доларів США за вимогою позивача була перерахована на поточний рахунок його дружини. Залишок коштів по даному вкладу становить 2689,25 доларів США. 01.07.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою видати йому депозитний вклад та нараховані проценти, однак вона була залишена без виконання. Крім того, між позивачем та відповідачем 31 жовтня 2014 року було укладено договір-заяву №300131/126256/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті (далі - Договір № 3). Відповідно до п.1 договору, позивач вніс на вкладний рахунок, а банк прийняв вклад в сумі 11449,34 Євро на строк з 31.10.2014 року по 31.05.2015 року з нарахуванням процентів за користування вказаними коштами. Протягом строку дії Договору № 3 вкладний рахунок на підставі п.4 Договору № 3 поповнювався позивачем на різні суми. Відповідно до виписки по особовому рахунку від 24.06.2015 року на день закінчення строку Договору № 3 сума вкладу на вкладному рахунку складала 12123,38 Євро. Після закінчення строку дії Договору № 3 позивач усно звернувся до відповідача з вимогою видати депозитний вклад та нараховані проценти, однак ці кошти банк без його згоди 02.06.2015 року перерахував на його поточний рахунок. Зняти вказані кошти готівкою з поточного рахунку позивач не зміг. 24.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою видати йому депозитний вклад та нараховані проценти, однак вона була залишена без виконання. На даний час вищевказані суми вкладів та нарахованих процентів банк позивачу не повернув, чим порушив умови договорів та його права. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 106664,58 грн. неповернутих за договором банківського вкладу (депозиту) № 4044/370-13 від 10.04.2013 року, 2689,25 доларів США неповернутих за договором банківського вкладу (депозиту) № 300131/23722/370-14 від 18.03.2014 року, 12123,38 Євро неповернутих за договором банківського вкладу (депозиту) №300131/126256/7-14 від 31.10.2014 року. Позивач в судове засідання подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та повідомив, що станом на 06.11.2015 року кошти за договорами йому не повернуті. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що на підставі Постанови Національного банку України від 17.09.2015 року № 612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з даним рішенням в АТ "Банк Фінанси та Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно. Правові засади та порядок здійснення тимчасової адміністрації банку визнаяені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Даним законом визначено, що при запровадженні у банку тимчасової адміністрації не здійснюється відшкодування вкладникам сум вкладів у судовому порядку та шляхом примусового стягнення коштів, а виплата сум вкладів таким вкладникам проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Отже, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, у зв'язку з чим його позовні вимоги задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті №4044/370-13 (Договір № 1), згідно умов якого позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в сумі 18347,87 грн. на строк з 10.04.2013 року по 21.04.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 23,10 % річних. Протягом строку дії Договору № 1 вкладний рахунок на підставі п.4 договору поповнювався позивачем на різні суми. Відповідно до п.6 Договору № 1 після закінчення строку, на який розміщено строковий вклад, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». 24.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою видати йому депозитний вклад та нараховані на нього проценти згідно Договору № 1, однак вказані кошти йому не повернули. Відповідно до виписки по особовому рахунку від 24.06.2015 року, станом на 22.04.2015 року залишок коштів позивача на рахунку за Договором № 1 становить 106664,58 грн. Станом на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання за Договором № 1 не виконав та не повернув позивачу вищевказану суму коштів. Крім того, 18 березня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» на 370 днів в іноземній валюті № 300131/23722/370-14 (Договір № 2), згідно умов якого позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті в сумі 5159,82 доларів США на строк з 18.03.2014 року по 23.03.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 10,60 % річних. Протягом строку дії Договору № 2 вкладний рахунок на підставі п.4 договору поповнювався позивачем на різні суми. 02.07.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою видати йому депозитний вклад та нараховані на нього проценти згідно Договору № 2. Відповідно до виписки по особовому рахунку від 24.06.2015 року та пояснень позивача в позовній заяві, банк повернув йому частину вкладу за Договором № 1, а саме: 22.04.2015 року - 277 доларів США, 24.04.2015 року 665 доларів США, 19.05.2015 року - 678 доларів США. Також, частина коштів в сумі 1400 доларів США за вимогою позивача була перерахована на поточний рахунок його дружини. Станом на 24.06.2015 року залишок коштів позивача на рахунку за Договором № 2 становить 2689,25 доларів США. Станом на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання за Договором № 2 повністю не виконав та не повернув позивачу суму вкладу в розмірі 2689,25 доларів США. Крім того, 31 жовтня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті № 300131/126256/7-14 (Договір № 3), згідно умов якого позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті в сумі 11449,34 Євро на строк з 31.10.2014 року по 31.05.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 12,20 % річних. Протягом строку дії Договору № 3 вкладний рахунок на підставі п.4 договору поповнювався позивачем на різні суми. 24.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою видати йому депозитний вклад та нараховані на нього проценти згідно Договору № 3, однак вказані кошти йому не повернули. Відповідно до виписки по особовому рахунку від 24.06.2015 року, станом на 24.06.2015 року залишок коштів позивача на рахунку за Договором № 3 становить 12123,38 Євро. Станом на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання за Договором № 3 не виконав та не повернув позивачу вищевказану суму коштів. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" № 171 від 17.09.2015 року, у публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Водночас, згідно п.1 ч.6 ст.36 вказаного Закону, обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, оскільки вони спростосуються вищевказаними нормами Закону. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» не виконало свої зобов'язання за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №4044/370-13 від 10.04.2013 року, за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» № 300131/23722/370-14 від 18.03.2014 року, за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 300131/126256/7-14 від 31.10.2014 року та не повернуло позивачу суми вкладів та нарахованих процентів в розмірі 106664,58 грн., 2689,25 доларів США., 12123,38 Євро відповідно, тому вказані суми коштів підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На день подання позову позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Як вбачається з роз'яснень викладених в п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір". У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, розмір якого визначається від суми позовних вимог обрахованої відповідно до офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день подання позову. Так, Національним банком України на 06.07.2015 року встановлено офіційний курс долара до гривні: 1 долар США = 21,018248 грн., 1 Євро = 23,321848 грн. Ціна позову становить 445927,53 грн. (2689,25 доларів США х 21,018248 грн. = 56523,32 грн.) + (12123,38 Євро х 23,321848 грн. = 282739,63 грн.) +106664,58 грн. ). Отже, згідно вимог пп.1.п.1.ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору, що підлягає стягнення з відповідача, становить 4459 гривень 28 копійок (445927,53 грн. х1%). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved