Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "СК "ПЗУ Україна") звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 22025,49 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 140200 від 22.04.2019 року, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Avensis, державний номерний знак [NUMBER] . 23.12.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , в результаті якої пошкоджено застрахований автомобіль Toyota Avensis, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної, що сталася 23.12.2019 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № SOS-191226-191768 від 06.01.2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля Toyota Avensis, державний номерний знак [NUMBER] , склала 41538,01 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" визнало дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 23.12.2019 року, страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 26563,46 грн. Частина страхового відшкодування в розмірі 4537,97 грн. зарахована ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку, іншу частину страхового відшкодування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" сплатило на користь потерпілої особи в розмірі 22025,49 грн. Після виплати страхового відшкодування у ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" виникло право вимоги до [PERSON] на відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 22025,49 грн. (26563,46 грн. - 4537,97 грн.), цивільно-правова відповідальність якого на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку страхове відшкодування в розмірі 22025,49 грн. не було відшкодовано, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму страхового відшкодування. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно з вимогами ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 140200 від 22.04.2019 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси старахувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Avensis, державний номерний знак [NUMBER] . 23.12.2019 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля Toyota Avensis, державний номерний знак [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль Toyota Avensis, державний номерний знак [NUMBER] . Згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 року по справі № 638/462/20 особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON] . За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до звіту № SOS-191226-191768 від 06.01.2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля Toyota Avensis, державний номерний знак [NUMBER] , склала 41538,01 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" визнало дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 23.12.2019 року, страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 26563,46 грн. Частина страхового відшкодування в розмірі 4537,97 грн. зарахована ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку, іншу частину страхового відшкодування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] в розмірі 22025,49 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 24.12.2019 року та страхового акту UA2019122300061/L01/01 від 08.01.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 39093 від 09.01.2020 року. З матеріалів справи вбачається, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.12.2019 року, цивільно правова відповідальність [PERSON] не була забезпечена полісом. 28.08.2020 року ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" було направлено [PERSON] вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди з метою урегулювання спору у досудовому порядку. Докази відповіді або відшкодування шкоди [PERSON] щодо вимоги ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" про відшкодування шкоди в матеріалах справи відсутні. У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо- транспортної пригоди. Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Пунктом 56 Постанови Великої Палати Верховного Суд від 04.07.2018 року встановлено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, з урахуванням встановленої вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 22025,49 грн. Згідно платіжного доручення №51436 від 26.02.2021 року стороною позивача при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved