Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з уточненим позовом до ТОВ «Агрофірма Наірі», в якому просять стягнути з відповідача орендну плату за час незаконного використання земельної ділянки на користь [PERSON] в розмірі 7000,00 грн.; стягнути з відповідача орендну плату за час незаконного використання земельної ділянки на користь [PERSON] в розмірі 14000,00 грн.; сплачені судові витрати по справі в розмірі по 243,60 грн. кожному. Позивачі посилаються на те, що їм на підставі Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки (паї) належать три земельні ділянки, які розташовані на території Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, КСП ім. Пархоменка. 01.02.2007 року між дочірнім підприємством «Агрофірма «Наірі» приватного малого підприємства «Апер» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено 01.07.2007 року письмові договори оренди даних земельних ділянок (паїв). Рішенням суду, яке набрало законної сили, зазначені договори оренди земельних ділянок визнані недійсними. Позивачі після реєстрації розірвання договорів оренди землі зверталися до відповідача з вимогою розрахуватися за час незаконного використання земельних ділянок, однак відповідач відмовився розрахуватися, тому вони вимушені були звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що за рішенням суду договори оренди земельних ділянок, укладені між ними та відповідачем визнані недійсними і вони звернулися з вимогою про розірвання договорів оренди земельних ділянок. Незважаючи на те, що договори оренди земельних ділянок офіційно розірвані та на не однократні звернення розрахуватися за незаконне використання земельних ділянок, відповідач відмовився провести розрахунок. Позивач [PERSON]І.в судове засідання не з'явився, його інтереси в суді представляла [PERSON], яка діяла на підставі довіреності. Представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача, ТОВ «Агрофірма «Наірі» на попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що відповідно до рішення суду договори оренди між підприємством та позивачами були визнані недійсними, в звязку з чим земельні ділянки були повернуті позивачам. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що підприємство не ухилялося від виконання своїх зобовязань по виплаті орендної плати позивачам за 2014 рік, неодноразово рекомендованими листами запрошували їх для отримання орендної плати у касі підприємства, але вони відмовлялися отримувати кореспонденцію, на підтвердження чого надала суду копії поштових повідомлень з приміткою «відмова від отримання». Крім того, зазначила, що позивачами невірно застосовані норми права для розрахунку орендної плати. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку (пай) серія І-ХР № 077392 земельна ділянка, площею 8,1263 гектарів, яка розташована на території Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, КСП ім. Пархоменко, належить [PERSON]. Відповідно до Державних актів про право приватної власності на земельну ділянку (пай) серія І-ХР № 077391 та серія І-ХР № 077390 земельні ділянки, площею 8,5339 гектарів та 8,3322 нгектарів, які розташовані на території Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, КСП ім. Пархоменко, належать [PERSON]. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.01.2015 року між дочірнім підприємством «Агрофірма «Наірі» приватного малого підприємства «Апер» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено 01.07.2007 року письмові договори оренди даних земельних ділянок (паїв). [PERSON] померла 25.10.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 458203, виданого 28.10.2014 року виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 09. Спадщину після її смерті прийняв її чоловік - [PERSON], позивач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.06.2015 року. За 2013 рік орендна плата за користування земельними ділянками була сплачена. 19.11.2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ залишив в силі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2014 року, за яким договори оренди землі, укладені 01.02.2007 року між дочірнім підприємством «Агрофірма «Наірі» приватного малого підприємства «Апер» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визнано недійсними. Відповідач користувався зазначеними земельними ділянками на протязі 2014 року, про що не заперечував в судовому засіданні. Після реєстрації розірвання договорів оренди землі позивачами були направлені відповідачу витяги з реєстраційної служби. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним, плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати. Згідно Указу Президента № 725/2008 від 19.08.2008 року сума орендного платежу не може бути меншою за 3% від нормативної грошової оцінки. Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу України власники землі мають право самостійно використовувати земельну ділянку, передавати її в оренду, а також на відшкодування збитків. Враховуючи, що рішення суду про визнання недійсними договорів оренди землі між дочірнім підприємством «Агрофірма «Наірі» приватного малого підприємства «Апер» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набрало законної сили, зазначені договори припинили свою дію. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю і відшкодування завданих збитків. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців дочірнє підприємство «Агрофірма «Наірі» приватного малого підприємства «Апер» припинило свою діяльність, правонаступником даного підприємства є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Наірі» (ТОВ «Агрофірма Наірі»), що також підтверджується листом ТОА "Агрофірма Наірі" до суду від 11.08.2015 року. Відповідач не заперечував про використовування земельних ділянок позивачів в 2014 році, тому нарахував позивачам орендну плату за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, а саме [PERSON] до видачі встановлена сума - 9362,52 грн., [PERSON] - 4681,26 грн., що підтверджується відомістю на видачу орендної плати по ТОВ «Агрофірма Наірі» за 2014 рік. Відповідач направляв повідомлення про отримання орендної плати позивачам, але вони відмовилися отримати кошти, про що позивачі не заперечували в судовому засіданні, мотивуючи тим, що ними було вже зроблено звернення до суду і хотіли отримати кошти за рішенням суду. [PERSON] та [PERSON] в позовних вимогах просили стягнути за оренду трьох земельних ділянок по 7000.00 грн., посилаючись на те, що орендадавцям, їхнім односельчанам за аналогічні орендовані земельні ділянки ТОВ "Агрофірма Наірі" згідно договорів оренди виплатило по 7000 грн. за кожну орендовану земельну ділянку за 2014 рік. Суд не може погодитися з такими доводами позивачів, оскільки відсутні правові підстави застосовувати договірні відносини ТОВ "Агрофірма Наірі" з іншими орендодавцями до спірних правовідносин сторін. До того ж позивачі не обгрутували свої вимоги належним чином. Тому суд, враховуючи, що орендна плата нарахована, але не виплачена позивачам, стягує суму заборгованості на користь позивачів, а саме: [PERSON] в розмірі 9362,52 грн., [PERSON] в розмірі 4681,26 грн. Позивачами при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме судовий збір в сумі по 243,60 грн., що підтверджується квитанціями від 25.06.2015 року платежі №№ 43, 44. Тому суд стягує на користь позивачів сплачені ними судові витрати у сумі 487,20 грн. оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial