Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] 23.09.2020 року звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 10.10.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2013 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] . На даний час малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. [PERSON] 09.12.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог частково заперечує та просить визначити аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що [INFO] у нього народилась донька [PERSON] , яка перебуває у нього на утриманні. Просив врахувати цей факт при визначенні розміру аліментів, не порушуючи права другої дитини на повноцінне матеріальне забезпечення. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог частково заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2013 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 21.09.2020 року судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи судом також встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.2020 року. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання дитини, що регулюються нормами Конвенції про права дитини та приписами Сімейного кодексу України. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову (з позовом до суду позивач звернулась 23.09.2020 року) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку щомісячно. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial