Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

01.06.2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, мотивуючи вимоги тим, що їм належить по праву спільної часткової власності ? частина - кожному по 1/6 частині житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] інша ? частина даного будинку належить [PERSON] Будинок складається з приміщень (по плану): 1-1 котельної пл. 5,0 кв.м.; 1-2 кухні пл. 11,4 кв.м.; 1-3 жилої кімнати пл. 11,0 кв.м.; 1-4 жилої кімнати пл. 16,4 кв.м.; 1-5 жилої кімнати пл. 8,3 кв.м.; І - веранди пл. 12,7 кв.м. Загальна площа будинку становить 64,8 кв.м, житлова площа - 35,7 кв.м. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок; погріб з шийкою; літня кухня; погрібник; 3 сараї; убиральня; колодязь питний; огорожа; вимощення. Позивачі зазначають, що будинок з надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці пл. 0,2500 га, земельна ділянка поміж сторонами поділена. На даний час у позивачів виникла потреба у виділі їхньої ? частки будинку із спільного майна. На підставі викладеного просять виділити позивачам, в натурі частку із майна, що є у спільній власності, а саме ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] області та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 15.06.2016 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза з метою з'ясування можливості розподілу в натурі житлового будинку із визначенням варіантів такого розподілу. 16.05.2018 року позивачами подана заява про збільшення позовних вимог, а саме позивачі просять суд виділити їм по першому варіанту експертизи в натурі 47/100 частини будинковолодіння, зобов'язуються між приміщеннями 1-1 та 1-2 закласти дверний проріз, стягнути з позивача в розмірі 2477,00 грн. кожній, разом 7431,00 грн. в рахунок компенсації за відступ від ідеальної ? частки майна, стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. кожній та судові витрати за проведену експертизу в розмірі 1981,80 грн. кожній. Заяву мотивують тим, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Також щодо пріоритетних умов поділу спільного часткового майна згідно з якими при обранні варіанта поділу зазначеного майна в натурі слід обирати такий варіант, при якому частки майна, які виділяються співвласникам, найбільше відповідають їхнім ідеальним часткам. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що даний позов визнає частково, не заперечує про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та вважає, що даний розподіл необхідно зробити по другому варіанту експертизи, виділивши їй наступні приміщення: приміщення 1 пл. 6,35 кв.м.; приміщення 1- пл. 5,0 кв.м.; приміщення 1-2 пл. 11,4 кв.м та приміщення 1-3 пл. 11,0 кв.м. та надвірні будівлі. Вважає, що такий розподіл є доцільним, тому що відступ від ідеальних часток співвласників найменший та складає 1,35 кв.м. Позивачами подана суду відповідь на відзив, в якому вони зазначили, що виділ частки зі спільної часткової власності має бути проведений по першому варіанту експертизи, оскільки запропонований варіант найбільше відповідає інтересам співвласників та належним їм часткам (? і ?), посилаючись на п.3.9 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року №55 визначення розміру часток у єдиному майновому комплексі провадиться з урахуванням вартості всіх будинків, будівель і споруд, що розташовані за однією адресою і перебувають у власності всіх співвласників. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили провести виділ частки із майна по першому варіанту експертизи, оскільки вважають, що виділ частки по другому варіанту експертизи не можна використовувати через відсутність денного світла в кімнаті 1-5 пл. 8,3 кв.м, що завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Відповідач та представник відповідачки проти вимог позивачів заперечували частково, вважають, що даний розподіл необхідно зробити по другому варіанту вищевказаної експертизи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON], [PERSON], [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, отримали по 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] області /а.с.6/. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2013 року, за позивачами зареєстрована спільна часткова власність по 1/6 частині на житловий будинок по [ADDRESS] області /а.с.7,9,11/. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №30 по вул. Незалежності в с. Півні Фастівського району Київської області, інвентарний номер 82, ? частина будинку належить [PERSON], 1/6 частина [PERSON], 1/6 частина [PERSON], 1/6 частина [PERSON] /а.с.13-16/. На ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] на вищевказану земельну ділянку була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки /а.с.19-20/. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.03.2015 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками земельної ділянки по [ADDRESS] цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,125 га, кадастровий номер [NUMBER] /а.с.17,18/. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. За ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток ( поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ ( поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ ( виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі ( виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи наданий висновок № 14515/16-44 судової будівельної-технічної експертизи від 07.02.2018 року /а.с.88-113/. Так, експертом під час дослідження встановлено, що поділ по ? частині житлового будинку «А», що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 30 у с. Півні Фастівського району Київської області, шляхом проведення реконструкції (перепланування та переобладнання) приміщень існуючого житлового будинку «А», з метою влаштування двох окремих квартир для ізольованого користування та заселення кожної новоутвореної квартири однією сім'єю, а також із врахуванням фактичного порядку користування житловим будинком, що вже склався між співвласниками, вбачається можливим при умові відступу від ідеальних часток співвласників та відхиленні від вимог нормативних документів. Пропонуючи в дослідницькій частині варіант розподілу житлового будинку між співвласниками № 1, експерт вказує, що відступ від ідеальних часток співвласників становить: в одиницях площі житлового будинку «А»: для першого співвласника (1/2частки) - на 3,65 м2 більше, для другого співвласника (1/2 частки) - на 3,65 м2 менше; в одиницях залишкової вартості житлового будинку, господарських будівель та споруд: для першого співвласника (1/2частки) - на 7 431,00 грн. менше, для другого співвласника (1/2частки) - на 7 431,00 грн. більше. Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити співвласникам, у житловому будинку «А» необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи по лінії поділу житлового будинку: між приміщеннями 1-1 (площею 5,0 м2) та 1-2 (площею 11,4 м2) закласти дверний проріз; у приміщенні 1 -2 (площею 11,4 м2) демонтувати віконний проріз та влаштувати вхідний дверний проріз. Пропонуючи в дослідницькій частині варіант розподілу житлового будинку між співвласниками № 2, експерт вказує, що відступ від ідеальних часток співвласників становить: в одиницях площі житлового будинку «А»: для першого співвласника (1/2частки) - на 1,35 м2 більше, для другого співвласника (1/2 частки) - на 1,35 м2 менше; в одиницях залишкової вартості житлового будинку, господарських будівель та споруд: для першого співвласника (1/2частки) - на 26973,00 грн. менше, для другого співвласника (1/2частки) - на 26973,00 грн. більше. Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити співвласникам, у житловому будинку «А» необхідно провести такі ремонтно-будівельні роботи по лінії поділу житлового будинку: між приміщеннями 1-1 (площею 5,0 м2) та 1-5 (площею 8,3 м2) закласти дверний проріз; у приміщенні 1-5 (площею 8,3 м2) демонтувати віконний проріз та влаштувати вхідний дверний проріз; між новоутвореними приміщеннями І* (площею 6,35 м2) та І** (площею 6,35 м2) веранди «а», яка має загальну площу 12,7 м2, влаштувати перегородку; у приміщенні І* (площею 6,35 м2) веранди «а» частково демонтувати віконний проріз та влаштувати вхідний дверний проріз. При ознайомленні з висновками експертизи позивачі просили суд закріпити варіант поділу домоволодіння №1, а відповідач просив погодити варіант поділу №2. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Як було зазначено вище, згідно з висновком експерта відсутня можливість виділити у власність кожного із співвласників в натурі частину спільного майна, що відповідає його ідеальній частці у праві власності, але розподіл спільного майна можливий з відхиленням від ідеальних часток співвласників. Як роз'яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року. Доводи позивачів про доцільність застосувати перший варіант, запропонований висновком експертизи щодо визначеного порядку користування домоволодінням, не можуть бути задоволені, оскільки за варіантом № 1 відхилення від ідеальної частки становить 3,65 кв. м., тоді як відповідно до варіанта № 2, запропонованого висновком експертизи, таке відхилення складає лише 1,35 кв. м. Таким чином, відповідно до другого варіанту відступ реальних часток у праві власності від ідеальних у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, є менш значним, що забезпечує дотримання балансу прав та інтересів сторін. Судом беззаперечно враховується і той факт, що земельна ділянка, на якій розміщений спірний будинок, розподілена між сторонами: встановлені та погоджені межові знаки, розроблена технічна документація та присвоєний кадастровий номер на окрему земельну ділянку, зареєстроване за позивачами право приватної спільної сумісної власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,125 га з кадастровим номером [NUMBER]. Як встановлено судом та не заперечується сторонами під час розгляду справи, саме другому варіанту для розподілу житлового будинку та господарських споруд відповідає розміри та межі земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], яка є у власності позивачів. Таким чином, у разі виходу за ці межі земельної ділянки може відбутись порушення прав відповідача, яка хоча і не завершила процедуру набуття у власність належної їй частини земельної ділянки, однак має намір це зробити, тобто має обґрунтовані очікування щодо набуття права власності на земельну ділянку. Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані - очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. З наведеного вбачається, що у спірних правовідносинах таке право відповідача підлягає захисту відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. При цьому, суд не приймає посилань представника позивачів на роз'яснення, які викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Так, наведений п.21 постанови передбачає, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед за їхньою угодою залежно від розміру їх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, які пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. На переконання суду наведені положення стосуються саме порядку користування спільною земельною ділянкою, а в даному випадку позивачі набули у власність земельну ділянку, яка була частиною спільної земельної ділянки, на якій розташовані належні співвласникам будинок, господарські будівлі та споруди. Щодо тверджень представника повивачів про визначення експертом розміру грошової компенсації за зменшення частки в сумі 26973,00 грн., яка не відповідає дійсності, оскільки є меншою за ринкову вартість суд зазначає, що в даному випадку наведені твердження не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, що висновок судової будівельно-технічної експертизи № 14515/16-44 від 07.02.2018 року проведений з порушенням вимог Закону України "Про судову експертизу", "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" та "Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998р., та інших нормативно-правових актів, які використовувалися експертом під час проведення експертизи, а відтак суд приймає вказаний доказ як належний та допустимий. При чому, суд наголошує, що експерт, при проведенні експертизи, повідомлявся про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, за завідомо неправдивий висновок. Суд також відхиляє посилання позивачів на неможливість нормального використання спірного будинку після розподілу саме за другим варіантом експертизи через відсутність денного світла у певному приміщенні, оскільки належних та допустимих доказів цього факту надано не було, а експертом, в свою чергу, при визначені варіантів поділу житлового будинку, враховані вимоги нормативно-правових актів під час проведення експертизи. У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). Відповідно до рішення №3.4.1.1 від 15.03.2018 року Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] надано дозвіл на переобладнання житлового будинку з одноквартирного у двоквартирний, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та присвоїти її квартирі (1/2 частині спадкового будинку) адресу - [ADDRESS] /а.с.144/. Відповідач у судовому засіданні погодилась здійснити всі ремонтно-будівельні роботи по лінії поділу житлового будинку, які вказані експертом до другого варіанту, для забезпечення ізольованого користування приміщенням. Крім того, відповідач погодилась виплати позивачам грошову компенсацію за зменшення частки у розмірі, який визначений експертом та складає 26973,00 грн., що є обов'язковою обставиною, яка врахована судом при визначені варіанту поділу житлового будинку. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом здійснення поділу житлового будинку [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами відповідно до Варіанту № 2 судової будівельно-технічної експертизи № 14515/16-44 від 07.02.2018 року, графічно відображеному в додатку № 2 до експертизи. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. При розподілі судових витрат суд враховує, що за результатом розгляду справи вирішилось питання поділу житлового будинку [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами як для позивачів, так і для відповідача. При цьому судом також приймається до уваги, що відповідач не заперечувала відшкодувати половину понесених позивачами судових витрат. Таким чином, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе покласти на відповідача половину понесених позивачами судових витрат за проведення будівельно-технічної експертизи та за сплату судового збору, до дорівнює 3799,50 грн.

Outcome: partial