Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що 11.06.2004 року [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], подарувала позивачці житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за номером 9 по вул.Підгірній в смт.Воловець. Даний будинок позивачка перебудувала та отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.07.2004 року. Крім цього, рішенням [PERSON] селищної ради Закарпатської області від 19.03.2004 року [PERSON] виділено земельну ділянку розміром 0,07 га для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою вул.Підгірна, 9 смт.Воловець. В серпні 2016 року позивачці стало відомо, що рішенням [PERSON] селищної ради №200 від 02.06.2016 року погоджено її матері [PERSON] технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі у зв"язку з невідповідністю довжин ліній та конфігурації: земельних ділянок загальною площею 0,1380 га (0,0900 га та 0,0480 га) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою смт.Воловець, вул.Підгірна, 9 Воловецького району Закарпатської області; земельної ділянки площею 0,0250 га для ведення особистого селянського господарства за адресою, смт.Воловець, вул.Підгірна. Вважає дане рішення незаконним та таким, що порушує її права та інтереси, як власника нерухомого майна, тому просить суд визнати його незаконним та скасувати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Пояснила, що відповідачем прийнято рішення, яким порушено права позивачки як власника нерухомого майна за адресою смт.Воловець, вул.Підгірна, 9, тому таке слід визнати незаконним та скасувати. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує, оскільки оскаржуване рішення є рішенням одноразового застосування і втратило свою дію, так як [PERSON] вже оформила право власності на спірну земельну ділянку. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, не заперечила, що не має майнових претензій на земельну ділянку, яка виділена позивачці площею 0,07 га для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: смт.Воловець,вул.Підгірна 9. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшовдо наступного висновку. Згідно договору дарування від 11.06.2004 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за номером 9 по вул.Підгірній в смт.Воловець (а.с.8). Відповідно до вимог статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Рішенням одинадцятої сесії четвертого скликання [PERSON] селищної ради Закарпатської області від 19.03.2004 року було вирішено: вилучити за згодою земельну ділянку у розмірі 0,07 га від гр.[PERSON], мешканки [INFO]; вилучену ділянку розміром 0,07 га виділити [PERSON], для будівництва індивідуального житлового будинку; надати дозвіл на будівництво житлового будинку на виділеній земельній ділянці (а.с.9). Згідно акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки, наданої для індивідуального будівництва районним архітектором було здійснено перенесення в натуру меж земельної ділянки, наданої позивачу для індивідуального будівництва (а.с.10). Після цього [PERSON] перебудувала подарований їй [PERSON] житловий будинок, ввела його в експлуатацію (а.с.81) та отримала правовстановлюючий документ- Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.07.2004 року (а.с.84). Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла її дочка [PERSON]. Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.11.2011 року спадщина складається з земельних ділянок зальною площею 0,416 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованих в смт.Воловець, ур.Минчіл та ур.Головник, які згідно з планом та складаються з земельної ділянки площею 0,174 га, розташованої в урочищі "Минчіл"; земельної ділянки площею 0,115 га; земельної ділянки площею 0,048 га без зазначення місця розташування; земельної ділянки площею 0,078 га в урочищі "Головник" за межами смт.Воловець та території [PERSON] селищної ради, належних спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю срії ІІІ-ЗК №032352 виданого [PERSON] селищною радою 25.01.1996 року (а.с.62). З державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №032352 виданого [PERSON] селищною радою 25.01.1996 року вбачається, що такий посвідчує право власності [PERSON] на земельні ділянки зазгальною площею 0,416 га для ведення особистого підсобного господарства та згілно плану зовнішніх меж земельних ділянок розташованих на території смт.Воловець Воловецького району в урочищі "Минчіл" площею 0,174 га, земельної ділянки площею 0,115 га; земельної ділянки площею 0,048 га без зазначення місця розташування; земельної ділянки площею 0,078 га в урочищі "Головник" (а.с.79). Згідно із ч.2\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою. Статтею 33 ч.1 п.9 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою. Так, рішенням [PERSON] селищної ради №200 від 02.06.2016 року погоджено [PERSON] технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у зв"язку з невідповідністю довжин ліній та конфігурації земельних ділянок, без зміни величини їх площі, згідно державного акту на право приватної власності на землю за №132 від 25.01.1996 року, а саме: земельних ділянок загальною площею 0,1380 га (0,0900 га та 0,0480 га) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою смт.Воловець, вул.Підгірна, 9 Воловецького району Закарпатської області: земельної ділянки площею 0,0250 га для ведення особистого селянського господарства за адресою, смт.Воловець, вул.Підгірна (а.с.48). З урахуванням вищенаведеного, селищною радою було безпідставно визначено місце розташування земельної ділянки загальною площею 0,1380 га (0,0900 га та 0,0480 га) саме за адресою смт.Воловець, вул.Підгірна, 9, а також визначено їх цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, якщо з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2011 року та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №032352 ідентифікація зазначених ділянок за даною адресою і з вказаним цільовим призначенням не вбачається. В той же час згідно з правовстановлюючим документом- Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.07.2004 року - позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку за адресою: смт.Воловець, вул.Підгірна, 9 та у відповідності до рішення [PERSON] селишної ради від 19.03.2004 року їй виділено вилучену у [PERSON] земельну ділянку у розмірі 0,07 га за адресою: смт.Воловець, вул.Підгірна, 9 для будівництва індивідуального житлового будинку. Дане рішення ніким не оспорене та не скасоване. У відповідності до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Враховуючи вищенаведене, прийняття оскаржуваного рішення селищною радою в частині погодження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок загальною площею 0,1380 га (0,0900 га та 0,0480 га) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою смт.Воловець, вул.Підгірна, 9 Воловецького району Закарпатської області, порушує права та інтереси позивачки як власника нерухомого майна за адресою: смт.Воловець, вул.Підгірна, 9, тому є незаконним в цій частині та підлягає скасуванню.

Outcome: dismissed