Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, указуючи, що ПАТ "Страхова компанія "Інгострах" та [PERSON] 16.01.2010 року уклали договір страхування № OD30АЕ231, згідно якого позивач зобовязався, у разі настання страхового випадку, сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах передбачених договором. Обєктом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки «IVECO 35 S11V», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, що підтверджується договором. 20.02.2010 року в м. Одеса, на перехресті вулиць Канатної та провулку Матросова відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля «IVECO 35 S11V», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілю «NISSAN», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] В результаті ДТП автомобілю третьої особи заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, № 4248 від 19.03.2010 року, складеного СПД [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю третьої особи склав 8857 гривень 63 копійки. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику, з урахування визначеної договором страхування франшизи, на підставі страхового акту № И 2555 від 14.04.2010 року, складає 7898 гривень 13 копійок. Зазначене страхове відшкодування виплачено старувальнику на підставі платіжного доручення в повному розмірі. Витрати на проведення оцінки шкоди, заподіяної автомобілю страхувальника складають 490 гривень. Таким чином, позивачеві заподіяно шкоду в розмірі 8388 гривень 13 копійок. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ "Страхова компанія "Інгострах" за рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування, 8388 гривень 13 копійок. Справа слухалась неодноразово. У дане судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач позов не визнав, надав суду заперечення, в яких просив провадження у справі закрити, у звязку з порушенням строків давності (а.с. 54). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Між сторонами виникли правовідносини, повязані з невиконанням договору страхування, по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, тому при вирішенні даного спору слід керуватися ЦК України, Законом України Про страхування. Згідно до ст.ст. 993, 1188 ЦК України, до страховика, який виплатив відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а сме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що [PERSON], на підставі договіру страхування № OD30АЕ231 від16.01.2010 року, з звязку з настанням страхового випадку, пошкодження застрахованого транспортного засобу «IVECO 35 S11V», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, яке мало місце 20.02.2010 року в м. Одеса, на перехресті вулиць Канатної та провулку Матросова, сплачене страхове відшкодування у межах страхової суми 8857 гривень 63 копійки (а.с. 5,6,7-8,9-10,11-17,18,19,2223,24-25,26). Позивач не надав доказів, що у даній дорожньо-транспортній пригоді винен відповідач, а також те, що він має відповідати за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно довідок Саратського районного суду Одеської області, Приморського районного суду м. Одеса, Київського районного суду м. Одеса, адміністративна справа відносно [PERSON], за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не розглядалася (а.с. 62,108, 109). У звязку з тим, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що є підставою для відмови в позові, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed