Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до Відділу освіти виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа Криворізький Жовтневий ліцей Криворізької міської Ради Дніпропетровської області про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просила суд згідно до уточнених позовних вимог визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти виконкому Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу № 146-к/тр п.17 від 25 серпня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Поновити її на посаді вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Стягнути з відділу освіти виконкому Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25 серпня 2016 року по 22.03.2017 р в розмірі - 14400 гривень 00 копійок.,моральну шкоду - 15000 гривень 00 копійок та судові витрати за надання правової допомоги в розмірі - 6000 гривень 00 копійок. Допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежу за один місяць . В обґрунтування позовних вимог позивачка у своїй позовній заяві та уточненому позові суду зазначила, що згідно наказу № 112-бд від 28 серпня 2007 року вона була прийнята на посаду вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради Дніпропетровської області, який є структурним підрозділом відділу освіти виконкому Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де вона постійно працювала до серпня 2016 року на умовах трудового договору. Наказом відповідача № 146-к/тр п.17 від 25 серпня 2016 року її було звільнено з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із - «відмовою від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці». Вважає звільнення незаконним, безпідставним і таким що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем було грубо порушено вимоги чинного трудового Законодавства України, а саме вимоги ч.1 ст. 49-2 КЗпП України, її не було в установлений законом строк попереджено про звільнення в зв'язку з зміною істотних умов праці. Причиною її звільнення, зазначені в трудовій книжці та наказі про звільнення за п.6 ст.36 КЗпП України, не відповідають дійсним обставинам справи та є незаконними, тому що переведення на іншу посаду не є зміною істотних умов праці в розумінні п.6 ст.36 КЗпП України, оскільки під час переведення відбувається зміна посади, а не істотних умов праці на займаній посаді. Передумовою її звільнення стало попередження начальника відділу освіти виконкому Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу про зменшення кількості годин на вивчення історії у Криворізькому Жовтневому ліцеї, через що заклад начебто не має можливості укомплектувати її на посаду вчителя історії у поточному навчальному році, а вакансій вчителя історії в підпорядкованих відділу освіти навчальних закладах не має. З зазначеним наказом вона змогла ознайомитися лише 21 серпня 2016 року, коли перебувала у відпустці по догляду за важко хворим неповнолітнім сином, та приходила до керівника Криворізького Жовтневого ліцею, її було повідомлено в категоричній формі про наступне можливе розірвання з нею трудового договору з 26 серпня 2016 року внаслідок змін в організації праці. Водночас їй пропонувалося переведення на три інші вакантні посади в навчальних закладах району, педагога організатора у КЗШ № 44; вихователя ГПДу КЗШ № 52 та педагога-організатора у КЗШІ № 4, у зв'язку із затвердженням нової кількості часів та введенням в дію нового штатного розпису, в якому відсутня посада, яку обіймала. Також, відповідач попереджав її про необхідність надання згоди на переведення або відмову від запропонованих вакансій які необхідно було надати в строк до 01 серпня 2016 року, тобто тоді, коли зазначений вище роботодавцем строк для прийняття рішення вже пройшов, та безпідставно не запропонував їй інших вакантних посад, що існували станом на 21 серпня 2016 року та відповідали її кваліфікації та стажу роботи. Разом з цим, такі вакантні посади були запропоновані особам, які на відміну від неї, не мають переваг, визначених у ст. 42 КЗпП України. Ознайомившись із таким попередженням роботодавця, вона не погодилась з запропонованими вакансіями, оскільки вона є багатодітною матір'ю. Також відповідач провів її звільнення в останній день перебування її у відпустці тобто по 25 серпня 2016 року включно, коли вона знаходилась на лікарняному, що суперечить вимогам ч.3 ст. 40 КЗпП України, оскільки відповідно до вказаної норми трудового законодавства, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Профспілковий комітет приймаючи рішення, що в подальшому стало однією з підстав її звільнення не запросив її на засідання профспілки, порушивши вимоги статей 19, 20, 21, 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Таким чином, відповідачем її було незаконно звільнено, без наявних на те підстав, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України відповідач зобов'язаний поновити її на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш, як за один рік, тому відповідач при поновленні її на роботі зобов'язаний виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення. Також незаконними діями відповідача при її звільнені були грубо порушені її законні права, що призвело до тривалих моральних переживань та страждань, тому, виходячи з обсягу тривалих моральних страждань, спричинених їй незаконним звільненням, вимог розумності і справедливості вважає що з відповідача на її користь повинна бути стягнута компенсація спричиненої їй моральної шкоди, внаслідок незаконного звільнення з роботи. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на зазначені в позові обставини, та просили задовольнити уточнені позовні вимоги відповідно до збільшеного розміру позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні 1 березня 2017 року позовні вимоги позивачки не визнала . підтримала заперечення проти позову в яких зазначено що, позивачка [PERSON] працювала в Криворізькому Жовтневому ліцеї з 2007 року. З 04 вересня 2015 року по 25 серпня 2016 року [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною шестирічного віку за довідкою ЛКК № 167 від 03 вересня 2015 року та на підставі наказу від 04 вересня 2015 року № 171-к/тр. Після проведення комплектації навчальних закладів та з урахуванням передбачуваного терміну закінчення відпустки позивачки і об'єктивної неможливості укомплектувати її годинами викладання взагалі, по відділу освіти було видано наказ від 26 травня 2016 року № 89-к/тр "Про підсумки комплектування закладів освіти педагогічними кадрами на 2016-2017 навчальні роки, та зміни в організації праці в окремих навчальних закладах". Даним наказом зокрема зобов'язано директора Криворізького Жовтневого ліцею попередити вчителів історії закладу про зменшення кількості годин та за погодженням з профспілковим комітетом визначити, кому з наявних вчителів історії надається переважне право на залишення на роботі, відповідно до вимог чинного законодавства України про працю. Профспілковим комітетом Криворізького Жовтневого ліцею 17 червня 2016 року проведено засідання (початок о 10:00 годині) та визначено коло осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, а також надано відділу освіти письмову згоду на звільнення [PERSON] на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, із виплатою їй вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку. Відповідно до отриманої письмової згоди профспілкового комітету Криворізького Жовтневого ліцею та з урахуванням наявних вакансій по всім навчальним закладам відділу освіти, 21 червня 2016 року позивачці [PERSON] було вручено попередження про наступне звільнення з 26 серпня 2016 року. Одночасно їй запропоновано переведення на наявні вакансії, які вона може обіймати за фахом: педагога-організатора в КЗШ №44, педагога-організатора в КЗШ №4, вихователя ГПД в КЗШ №52. Інші вакансії, які можливо було б запропонувати вчителю історії як на момент направлення попередження, так і до теперішнього часу відсутні, так як відділ освіти не може пропонувати учителю історії викладання інших предметів без відповідної попередньої перекваліфікації учителя, а вакансії учителя історії відсутні. 25 серпня 2016 року [PERSON] письмово відмовилась від запропонованих їй вакансій (безпосередньо на бланку попередження). Надалі, провівши усі передбачені законом підготовчі заходи, спрямовані на переведення учителя, ставка якого скорочена, на інші наявні вакантні посади, або дотримання прав і законних інтересів особи, що скорочується, начальником відділу було надано доручення старшому інспектору з кадрів підготувати наказ про звільнення попередженого працівника. Під час підготовки наказу про звільнення старшим інспектором з кадрів (внаслідок перенавантаження, як було пояснено нею в подальшому) не було перевірено, чи діють на момент звільнення працівника встановлені законом заборони (тимчасова непрацездатність, відпустка тощо), в наказі зазначено в якості підстави звільнення статтю, яка не відповідає фактичним обставинам (36 п.6 замість 40 п.1 КЗпПУ). Після передачі наказу до централізованої бухгалтерії відділу освіти працівниками бухгалтерії було допущено несвоєчасне передання заявки на фінансування до управління освіти і науки (головного розпорядника коштів), заявка на фінансування виплати розрахунку при звільненні передана 01 вересня 2016 року, кошти виплачені 12 вересня 2016 року. 19 вересня 2016 року [PERSON] з'явилась до відділу освіти та повідомила, що вважає свої права порушеними, що її не мали права звільняти в такий спосіб, як це відбулось. Під час ознайомлення позивачки з документацією щодо її звільнення, вона на всіх документах ручкою вносила записи, датовані 19 вересня 2016 року, про що було складено акт в її присутності. Начальником відділу освіти 20 вересня 2016 року з метою особистої перевірки вказаних [PERSON] обставин, було витребувано всі документи, що стосуються її звільнення. Виявлено порушення у вигляді невірного зазначення підстав звільнення в наказі, видання наказу під час прямої дії заборон на звільнення, несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні. Також начальником відділу освіти було запитано думку профспілкового комітету Криворізького Жовтневого ліцею з приводу можливого порядку дій для усунення порушення прав [PERSON], перевірено наявні вакансії. За результатами особистої перевірки начальником документації та з урахуванням висновків профспілкового комітету Криворізького Жовтневого ліцею від 11 жовтня 2016 року, відсутності вакансії вчителя історії по відділу освіти, було прийнято рішення про внесення змін до наказу про звільнення [PERSON], винні в допущенні порушень особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності. Наказ про внесення змін № 200-к/тр від 20 жовтня 2016 року направлено позивачці засобами поштового зв'язку 21 жовтня 2016 року, оскільки в телефонному режимі остання відмовилась прийти для ознайомлення з ним та надати трудову книжку для внесення запису. Згідно з відомостями Укрпошти, відправлення № 5010601841367 вручено позивачці 29 жовтня 2016 року особисто. Станом на теперішній час вона до відділу освіти так і не з'явилась. Наказом № 200-к/тр "Про особовий склад" внесено зміни і до підстав звільнення (приведено у відповідність до фактично наявних підстав та проведеної підготовчої роботи, змісту попередження про звільнення) і до дати звільнення (дату звільнення встановлено відповідно до дати проведення розрахунку при звільненні з метою максимального дотримання прав та законних інтересів [PERSON]В.). Розрахунки з позивачкою відповідно до наказу проведено до 12 вересня 2016 року включно, грошові кошти в сумі 947 гривень 12 копійок направлені [PERSON] платіжним дорученням № 7779 від 20 жовтня 2016 року. Оскільки посада позивачки була скорочена взагалі, на її місце інших осіб не приймали, [PERSON] має нижчу кваліфікацію, ніж наявні вчителі, була останньою, хто приймався на роботу вчителем історії, ставити питання про допуск її до роботи на місце іншої особи неможливо, це автоматично порушить права інших осіб, які працюють в закладі багато років. Враховуючи те, що відділом освіти протягом жовтня 2016 року було вжито всі можливі заходи для усунення порушень прав працівника [PERSON], їй донараховано заробітну плату, звільнення проведено після закінчення дії заборон (12 вересня 2016 року), підстави звільнення відповідають змісту попередження та наявним обставинам, згоді профспілкового комітету Криворізького Жовтневого ліцею, тому з урахуванням викладеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову позивачки [PERSON] в повному обсязі. Представник третьої особи Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської Ради Дніпропетровської області Н.С. Бабова, у судовому засіданні не підтримала позовні вимоги позивачки та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила що, вона є головою профспілкового комітету Криворізького Жовтневого ліцею 17 червня 2016 року було проведено засідання профспілкового комітету на якому були присутні члени профспілкового комітету [PERSON], [PERSON],[PERSON] на якому вирішувалось питання кому з наявних вчителів історії Криворізького Жовтневого ліцею надається переважне право на залишення на роботі, та було вирішено що рівень кваліфікації вчителів історії Криворізького Жовтневого ліцею [PERSON], [PERSON], [PERSON] вищий за рівень кваліфікації [PERSON], тому було ухвалено рішення про надання згоди на звільнення зі скороченням обсягу робіт згідно п.1 с 40 КЗпП України [PERSON]. В її присутності директор ліцею повідомляла [PERSON], про час засідання профспілкового комітету. На час початку засідання профспілкового комітету 17 червня 2016 року [PERSON] не з'явилась, в зв'язку з чим засідання не починали чекаючи її дві години, та телефонували останній для додаткового виклику на засідання. Свідок [PERSON], суду пояснила що, вона є членом профспілкового комітету Криворізького Жовтневого ліцею 17 червня 2016 року було проведено засідання профспілкового комітету, яке не було почато в призначений час в зв'язку з неявкою [PERSON], тому вони вимушені були чекати коли остання з'явиться, бо їй телефонували, однак [PERSON], так і не прийшла на засідання. На засіданні профспілкового комітету вона особисто підіймала питання що [PERSON], має неповнолітніх дітей, однак оскільки остання мала нижчий рівень кваліфікації порівняно з іншими вчителями історії, тому згоду на звільнення дали саме [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила що, вона працює в приймальні Криворізького Жовтневого ліцею секретарем, де ведеться журнал вихідної документації та телефонограм, знаходячись в приймальні вона чула телефонну розмову директора Криворізького Жовтневого ліцею з [PERSON] про що було зроблено в журнал відповідний запис. Суд в судовому засіданні встановив що, згідно наказу № 112-бд від 28 серпня 2007 року, позивачка [PERSON] була прийнята на посаду вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради Дніпропетровської області, який є структурним підрозділом відділу освіти виконкому Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. В період з 04 вересня 2015 року по 25 серпня 2016 року позивачка [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною шестирічного віку за довідкою Криворізького Жовтневого ліцею № 167 від 03 вересня 2015 року та на підставі наказу від 04 вересня 2015 року № 171-к/тр. 26 травня 2016 року Відділом освіти виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на виконання наказу відділу освіти від 15 березня 2016 року № 56- к/тр «Про проведення комплектації педагогічними кадрами закладів освіти району на 2016-2017 навчальний рік», та з метою попередження порушень трудового законодавства, забезпечення закладів освіти району педагогічними кадрами на 2016-2017 навчальний рік проведена комплектація закладів освіти району педагогічними кадрами. Встановлено, що в Криворізькому Жовтневому ліцеї зменшується кількість годин, з історії у зв'язку з закриттям профільних класів та видано наказ від 26 травня 2016 року № 89-к/тр "Про підсумки комплектування закладів освіти педагогічними кадрами на 2016-2017 навчальні роки, та зміни в організації праці в окремих навчальних закладах", згідно до якого наказано директору Криворізького Жовтневого ліцею Бабовій Н.С., попередити вчителів історії закладу про зменшення кількості годин, за погодженням з профспілковим комітетом визначити, кому з наявних вчителів історії Криворізького Жовтневого ліцею надається переважне право на залишення на роботі, відповідно до статті 42 КЗпП України, вжити заходів щодо своєчасного попередження вчителів, які не можуть бути укомплектовані, не пізніше, ніж за два місяці до початку навчального року подати до відділу освіти відомості про вчителів, які не укомплектовуються годинами в закладі, для забезпечення можливості представлення їм наявних в районі вакансій, та зобов'язано старшого інспектора з кадрів [PERSON] забезпечити своєчасне надання педагогічним працівникам, які не можуть бути укомплектовані годинами в окремих навчальних закладах району, інформації про вакансії в інших навчальних закладах, з урахуванням їх спеціалізації, та переведення на ці посади. На разі відмови від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці, оформляти звільнення таких працівників з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. Профспілковий комітет Криворізького Жовтневого ліцею, 17 червня 2016 року надав відділу освіти письмову згоду на звільнення [PERSON] на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, із виплатою їй вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку. На засідання Профспілкового комітету Криворізького Жовтневого ліцею 16 червня 2016 року та 17 червня 2016 року позивачка [PERSON] викликалась, що підтверджується записом в журналі вихідної документації та телефонограм Криворізького Жовтневого ліцею, та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Відділом освіти виконавчого комітету Жовтневої (Покровської) районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було 21 червня 2016 року повідомлено під особистий розпис [PERSON], про неможливість укомплектування її на посаду вчителя історії у поточному навчальному році в зв'язку з зменшенням кількості годин на вивчення історії. Та попереджено про наступне розірвання трудового договору внаслідок зміни в організації праці. Одночасно запропоновано [PERSON], переведення на наступні вакантні посади в навчальних закладах педагога-організатора в КЗШ №44, педагога-організатора в КЗШІ №4, вихователя ГПД в КЗШ №52, однак [PERSON], від запропонованих їй посад відмовилась під особистий підпис 25 серпня 2016 року. 25 серпня 2016 року в трудовій книжці позивачки [PERSON], зроблено запис про звільнення з займаної посади в зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці п.6 ст.36 КЗпП України, в який на підставі наказу № 200-к/тр від 20 жовтня 2016 року "Про особовий склад" внесено зміни до підстав та дати звільнення [PERSON], вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради Дніпропетровської області, зазначених у наказі № 146-к/тр від 25 серпня 2016 року, а саме: "[PERSON], вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради Дніпропетровської області, звільнити з займаної посади 12 вересня 2016 року в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (п.1 ст.40 КЗпП України) з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньої місячної заробітної плати відповідно до ст. 44 КЗпП України. Підстава: відмова від переведення на іншу посаду; письмова згода профспілкового комітету". Старшому інспектору з кадрів [PERSON] внести зміни до трудової книжки [PERSON] Розрахунки з позивачкою відповідно до наказу проведено до 12 вересня 2016 року включно, грошові кошти в сумі 947 гривень 12 копійок (розрахунок додається) направлені [PERSON] платіжним дорученням № 7779 від 20 жовтня 2016 року. Наказ про внесення змін № 200-к/тр від 20 жовтня 2016 року було направлено позивачці засобами поштового зв'язку 21 жовтня 2016 року. Згідно з відомостями Укрпошти, відправлення № 5010601841367 вручено позивачці 29 жовтня 2016 року особисто. Позивачка [PERSON], трудову книжку відповідачу для внесення змін запису не надала. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази дійшов до висновку що позовні вимоги [PERSON], не підлягають задоволенню, з наступних підстав; Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-703цс15, гарантами трудових прав громадян є професійні спілки, наділені важливими повноваженнями, особливо при звільненні працівників з роботи за ініціативою власника (ст. 43, 49-4, 247 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 та п.п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Таким чином, у зв'язку з виданням наказу відділу освіти від 15 березня 2016 року № 56- к/тр «Про проведення комплектації педагогічними кадрами закладів освіти району на 2016-2017 навчальний рік, на підставі якого 26 травня 2016 року Відділом освіти виконавчого комітету Жовтневої (Покровської) районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано наказ від 26 травня 2016 року № 89-к/тр "Про підсумки комплектування закладів освіти педагогічними кадрами на 2016-2017 навчальні роки, та зміни в організації праці в окремих навчальних закладах" згідно до якого Профспілковий комітет Криворізького Жовтневого ліцею, 17 червня 2016 року надав відділу освіти письмову згоду на звільнення [PERSON] на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у відповідача були всі підстави для проведення передбаченої законодавством процедури звільнення позивачки у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки наданими суду письмовими доказами які на думку суду є належними та допустимими підтверджено, що Профспілковий комітет Криворізького Жовтневого ліцею при визначенні кола працівників, які підлягають звільненню, враховував що переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Встановивши що серед вчителів історії Криворізького Жовтневого ліцею [PERSON] - має педагогічний стаж 26 років, працює в ліцеї з 1998 року, вчитель вищої кваліфікаційної категорії, «вчитель-методист», має переможців олімпіад та конкурсів; [PERSON] - має педагогічний стаж 36 років, працює в ліцеї з 2001 року, вчитель вищої кваліфікаційної категорії, «вчитель-методист», має переможців олімпіад та конкурсів; [PERSON] - має педагогічний стаж 10 років, працює в ліцеї 2006 року вчитель вищої кваліфікаційної категорії, має переможців олімпіад та конкурсів; [PERSON] - має педагогічний стаж 12 років, працює в ліцеї з 2007 року, вчитель другої кваліфікаційної категорії, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON]. - [INFO], дійшов висновку, що рівень кваліфікації [PERSON], [PERSON], [PERSON] вищий за рівень кваліфікації позивачки [PERSON], давши згоду на звільнення зі скороченням обсягу робіт згідно п.1 с 40 КЗпП України [PERSON] - вчителя історії ліцею. Порядок вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі визначено у статтях 42, 49-2, 43 КЗпП України. Згідно з частинами 1, 3 статті 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15, згідно якої однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Таким чином та обставина що Відділом освіти виконавчого комітету Жовтневої (Покровської) районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було 21 червня 2016 року повідомлено під особистий розпис [PERSON], про неможливість укомплектування її на посаду вчителя історії у поточному навчальному році в зв'язку з зменшенням кількості годин на вивчення історії. Та попереджено про наступне розірвання трудового договору внаслідок зміни в організації праці. Одночасно запропоновано [PERSON], переведення на наступні вакантні посади в навчальних закладах педагога-організатора в КЗШ №44, педагога-організатора в КЗШІ №4, вихователя ГПД в КЗШ №52, та те що [PERSON], від запропонованих їй посад відмовилась під особистий підпис 25 серпня 2016 року, доведена наданим відповідачем у якості доказу листом повідомленням на ім'я позивачки (а.с. 59). На підставі викладеного суд дійшов висновку що, наказ Відділу освіти виконавчого комітету Жовтневої (Покровської) районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від № 146-к/тр від 25 серпня 2016 року згідно до якого позивачку [PERSON], вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради Дніпропетровської області, було звільнено з займаної посади в який на підставі наказу Відділу освіти виконавчого комітету Жовтневої (Покровської) районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 200-к/тр від 20 жовтня 2016 року "Про особовий склад" внесено зміни до підстав та дати звільнення [PERSON], вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради Дніпропетровської області, зазначених у наказі № 146-к/тр від 25 серпня 2016 року, а саме: "[PERSON], вчителя історії Криворізького Жовтневого ліцею Криворізької міської ради Дніпропетровської області, звільнити з займаної посади 12 вересня 2016 року в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (п.1 ст.40 КЗпП України) з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньої місячної заробітної плати відповідно до ст. 44 КЗпП України. Підстава: відмова від переведення на іншу посаду; письмова згода профспілкового комітету", є чинним, його неправомірність не встановлена. Доводи позивачки в частині неврахування відповідачем при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України того що вона є багатодітною матір'ю, є необґрунтованими оскільки, зазначений факт не є підставою для застосування переважного права на залишення на роботі згідно до ч.1 ст. 42 КЗпП України у зв'язку з тим що, при змінах в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Зазначена норма направлена на недопущення звільнення більш кваліфікованих працівників, але виключно в межах посад серед яких проводиться скорочення. Такий висновок підтверджується позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною в п.19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно якої судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що підстави для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні відповідно до ч.1, ч.2 ст. 235 КЗпП України. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її права. Моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Враховуючи вищезазначене та те, що позивачем та й представником не доведено порушення його прав, не обґрунтовано у відповідності до вимог закону наявність завданої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні, а тому в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають. Щодо витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги та додатки до нього, акт виконаних робіт, та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, відповідно до якого сторони погодили гонорар адвоката в сумі 6000 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст. 23 ЦК України, ст. 40, 42, 43, 49-2, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: dismissed