Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

30 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості\~\~ [PERSON] у розмірі 366\~657 грн. 19 коп. перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» за кредитним договором №1152110125401В від 08.09.2011 звернути стягнення на предмет застави,\~а саме: автомобіль марки NISSAN, модель INFINITI QX56, лип легковий (універсал), 211 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР ДАІ м. Краснодона в Луганській області 07.09.2011, та посвідченого приватним нотаріусом Краснодонського міського нотаріального округу Луганської області Нестерович Г.А., зареєстрованого в реєстрі за №1173, шляхом надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на укладання договору купівлі продажу предмету застави з вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві, наділивши Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» правом зняття з обліку та постановленням на облік транспортного засобу, правом отримувати дублікати правовстановлюючих документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Зобов`язати [PERSON] передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» предмет застави:\~автомобіль марки NISSAN, модель INFINITI QX56, лип легковий (універсал), 211 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР ДАІ м. Краснодона в Луганській області 07.09.2011, з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Стягнути з\~ [PERSON] \~суму сплаченого судового збору у розмірі 5\~499,85 грн. 08 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір №1152110125401В від 08.09.2011. (далі - Кредитний договір) у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 400 000 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 08.09.2018 із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20,00% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). Надання кредитних коштів Відповідачу підтверджується меморіальним ордером №29663 від 08.09.2011. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8. Кредитного договору) Відповідачем було укладено договір застави, згідно з якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: NISSAN, модель INFINITI QX56, лип легковий (універсал), 211 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР ДАІ м. Краснодона в Луганській області 07.09.2011, та посвідченого приватним нотаріусом Краснодонського міського нотаріального округу Луганської області Нестерович Г.А., зареєстрованого в реєстрі за №1173. Так, відповідно до п. 5.4. Договору застави, Заставодержатель реєструє обтяження Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі чого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис про обтяження вказаного автомобіля. 22\~червня 2015\~року між\~ПАТ «ВТБ\~Банк» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Довіра та\~Гарантія» \~було укладено\~Договір відступлення\~прав вимоги\~грошових зобов`язань\~за фінансовими\~кредитами №220615\~нв,\~ відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №R52110125401B від 08.09.2011. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступне--.з вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615 нв, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до Відповідача за договором застави №R52110125401B від 08.09.2011 на предмет застави. На підставі вищезазначених договорів, до реєстраційного запису 11592157, контрольна сума 43Д512А75А Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно з яких вилучено обтяжувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» і додано обтяжувала Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №R52110125401B від 08.09.2011. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до Відповідача за договором застави №R52110125401В від 08.09.2011. на предмет застави, а саме: автомобіль марки - NISSAN, модель - INFINITI 0X56, тип - легковий (унібл л.з . 2011 р. в., колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] > [NUMBER] , номер державної реєстрації - [NUMBER] . Більше того,\~на підставі\~вищезазначених договорів\~між ТОВ\~«ФК «Довіра\~ті Гігінтія»\~та ТОВ\~«ФК «Прайм\~Альянс», 25 березня 2019 року до реєстраційного запису 17199769. контрольна сума 0854890А7Г Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно з яких вилучено обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувана Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Таким чином, на даний час усі права Кредитора за Кредитним договором №R52110125401В від 08.09.2011 року та Договором застави №R52110125401B від 08.09.2011 року належать ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Згідно з п. 4.10. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов`язань Позичальником за Договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, пов`язаних з неналежним виконанням Позичальником умов цього Договору. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 287 537,79 гривень, яку було відступлено ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 р. у справі № 6-113цс14, від 2 вересня 2015 року № 6-369цс15). У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних, що становить 53\~217,4 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 366 657,19 гривень, а саме: загальної заборгованості за кредитом, яка складає 287 537,79 гривень, а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 30.11.2020 р. становить 79 119,4 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте, від нього надійшла заява, в якій вів просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилась у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідач про причини неявки до суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату , час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст.1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», та розпорядження ВССУ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 «Про визначення підсудності справ» визначено, що Сватівському районному суду Луганської області підсудні справи, які були підсудні Ленінському районному суду м. Луганська. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 08 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір №1152110125401В від 08.09.2011. (далі - Кредитний договір) у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 400 000 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 08.09.2018 із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 20,00% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). Надання кредитних коштів Відповідачу підтверджується меморіальним ордером №29663 від 08.09.2011 (а.с. 5-9). Згідно ч.1\~ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8. Кредитного договору) Відповідачем було укладено договір застави згідно з якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки NISSAN, модель INFINITI QX56, лип легковий (універсал), 211 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР ДАІ м. Краснодона в Луганській області 07.09.2011 (а.с. 12). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615 нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №R52110125401B від 08.09.2011 (а.с. 16-20). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступне--.з вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615 нв, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до Відповідача за договором застави №R52110125401B від 08.09.2011 на предмет застави (а.с. 21-24). В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №R52110125401B від 08.09.2011 (а.с. 25-28). 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до Відповідача за договором застави №R52110125401В від 08.09.2011. на предмет застави, а саме: автомобіль марки - NISSAN, модель - INFINITI 0X56, тип - легковий (унібл л.з . 2011 р. в., колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] > [NUMBER] , номер державної реєстрації - [NUMBER] А.С. 29-30). Так, у відповідності ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.2\~ст. 625 ЦК України\~\~- боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до\~ст. 629 ЦК України. Однак відповідач порушила взяті на себе зобов`язання та перестала належним чином сплачувати кредит,\~у результаті чого виник борг. Статтею 19 ЗУ «Про заставу»\~\~визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Застава є способом забезпечення зобов`язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України "Про заставу" та стаття 572 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03.04.2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19.11.2014 року у справі № 6-168цс14. Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Установлено, що ТОВ "ФК "Прайм Альянс", звертаючись до суду з указаним позовом, просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на заставне майно шляхом продажу предмета застави кредитором будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед кредитором. Згідно п. 10 Договору застави звернення стягнення та реалізація Предмету застави відбувається у порядку, визначеному Заставодержателем, в т.ч., але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. Тобто, обраний кредитором спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед кредитором, сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) та яка підтверджена у постановах Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 160/364/16-ц, від 25.03.2020 року по справі № 522/16933/17 та ін. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, слід зазначити, що звернення стягнення на предмет застави шляхом надання дозволу позивачу на продаж предмета застави без проведення публічних торгів протирічить вимогам статей\~590,\~591 ЦК України,\~статті 21 Закону України «Про заставу», та\~\~Закону України «Про виконавче провадження», де процедура реалізації майна, на яке звернено стягнення, чітко визначена, а саме реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу через аукціони (публічні торги). Натомість рішення суду має обов`язково містити початкову ціну предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Надання позивачу дозволу на продаж предмета застави будь-якій особі, без проведення публічних торгів та визначення початкової ціни предмета застави, може призвести до продажу предмета застави за заниженою ціною. Окрім, цього в Договорі застави не зазначений порядок реалізації рухомого майна при зверненні заставодержателем стягнення на предмет застави, що не визначає окремий порядок звернення стягнення на предмет застави та порядок його реалізації. З огляду на вказані висновки, суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав як заставодержателя, оскільки звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нього за заставодержателем є позасудовим способом захисту. Верховний Суд України у постанові від 05.04.2017 року у справі № 6-3034цс16 вказав, що обрання певного способу правового захисту, зокрема досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. З урахуванням наведеного, підстави для задоволення позову ТОВ "ФК "Прайм Альянс" в обраний ним спосіб відсутні. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього. Відповідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed