Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 16 травня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 травня 2018 року. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]як [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовну заяву мотивовано тим, що 27.09.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON]як [PERSON] було укладено кредитний договір №01-07- Ужг, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 158400 дол.США, із сплатою за користування кредитом 12,7 % річних, із строком остаточного повернення кредитних ресурсів 26.09.2022 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 27.09.2007 року між Банком та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір б/н, відповідно до якого Іпотекодавець [PERSON]як Т.М. передав в іпотеку Банку житловий будинок №132а, розташований по вул.Дендеші (Кольцова) у м.Ужгороді Закарпатської області, який складається з пяти кімнат, житловою площею 80,6 кв.м., загальною площею 190,7 кв.м., сарай під літ.Д, навіс під літ.Е, гараж під літ.Ж, І-ІІ тротуар, що належить на праві приватної власності Іпотекодавцю. Враховуючи наявні порушення договірних зобовязань з боку Позичальника, Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON]як Т.М. заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05.02.2015 року у справі №308/11858/13-ц з Позичальника [PERSON]як Т.М. стягнуто на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором №0/07-Ужг від 27.09.2007 року в сумі 1892946,69 грн. Таким чином, згідно ч.2 ст.61 ЦПК України порушення умов Кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитним договором є встановленим фактом і не потребує доказуванню. Позивач зазначає, що вказане судове рішення про стягнення заборгованості Позичальником виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена. Станом на 03.04.2015 року сума заборгованості за Кредитним договором складає 148988,84 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 2740275,33 грн. з розрахунку 23,5095 грн. за 1 дол.США, та 3317076,59 грн. пені, з яких: 76918,16 дол.США, що еквівалентно 1808307,48 грн. сума строкової заборгованості за кредитом; 32460,96 дол.США, що еквівалентно 763140,94 грн. сума простроченої заборгованості за кредитом; 1311,94 дол.США, що еквівалентно 30843,05 грн. сума строкової заборгованості за відсотками; 38297,78 дол.США, що еквівалентно 900361,66 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 1538046,45 грн. пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту; 1779030,14 грн. пеня, нарахована на суму прострочених відсотків. Таким чином, з урахуванням офіційного курсу НБУ, станом на 03.04.2015 року загальна сума заборгованості Позичальника перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором становить 6819729,72 грн. У відповідності до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Пунктом 8.4.8 Іпотечного договору визначено право Банку достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобовязання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний позивачем таким, що настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач вважає, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримав право звернути стягнення на предмет іпотеки. 12 квітня 2014 року у відповідності до ст.35 Закону України «Про іпотеку» Банком направлено на адресу Позичальника вимогу за №211 усунути порушення умов Кредитного договору та Іпотечного договору, попередивши при цьому про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі незадоволення зазначених вимог Банку. Вказана вимога відповідачем отримана 17.03.2014 року, проте, як вказує позивач, до цього часу порушення умов Кредитного договору та Іпотечного договору не усунуто, заборгованість не погашено. За таких обставин, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в позовній заяві, з урахуванням заяви на усунення недоліків від 28.04.2015 року, просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON]як [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором №01/07-Ужг від 27.09.2007 року в сумі 6819729,72 грн. (шість мільйонів вісімсот девятнадцять тисяч сімсот двадцять девять грн.. 72 коп.) (з них: сума строкової заборгованості за кредитом - 1808307,48 грн./76918,16 дол.США; сума простроченої заборгованості за кредитом -763140,94 грн./32460,96 дол.США; сума строкової заборгованості за відсотками - 30843,05 грн./1311,94 дол.США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 900361,66 грн./38297,78 дол.США; пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту -1538046,45 грн.; пеня, нарахована на суму прострочених відсотків - 1779030,14 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок №132а, розташований по вул.Дендеші (Кольцова) у м.Ужгороді Закарпатської області, який складається з пяти кімнат, житловою площею 80,6 кв.м., загальною площею 190,7 кв.м., сарай під літ.Д, навіс під літ.Е, гараж під літ.Ж, І-ІІ тротуар, що належить на праві приватної власності [PERSON]яку [PERSON] (ІПН [NUMBER]; проживає за адресою [INFO]) та є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору від 27.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1406; визначити в рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайній ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судовому засіданні представник позивача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON]як Т.М. у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, згідно поданих до суду письмових заперечень, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Вважає, що у разі ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки буде мати місце подвійне стягнення з нього суми заборгованості за кредитом, оскільки є рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05.02.2015 року згідно якого з нього вже стягнуто заборгованість за кредитним договором №01/07-Ужг від 27.09.2007 року у розмірі 1892946,69 грн. На даний час відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі вказаного судового рішення. Окрім того, відповідач при ухваленні рішення просить врахувати дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, а також просив врахувати наявність мораторію про звернення стягнення на предмет іпотеки, з урахуванням того, що відповідач проживає постійно в зазначеному будинку, іншого немає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільних справ №308/14751/15-ц та 308/11858/13-ц, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 27 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON]як [PERSON] було укладено кредитний договір №01-07-Ужг, згідно якого Банк надав Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси (надалі кредит) у сумі 158400 дол.США, для придбання житлового приміщення, розташованого за адресою м.Ужгород, вул.Дендеші, 132 «а», із сплатою за користування кредитом 12,7 % річних. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За умовами Договору Позичальник зобовязався повністю повернути кредит до 26 вересня 2022 року. Позичальник зобовязався щомісячно, починаючи із 28 вересня 2007 року в термін до 20 числа кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданим кредитом згідно Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток №1 до цього Договору). За прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів, відповідно до п.6.1 Договору Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п.3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7 цього Договору, а також будь яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, так як на вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюється загальна позовна давність у три роки, перебіг якої починається з дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання (правовий висновок Верховного Суду України у справі за №6-3116цс16). Судом встановлено, що у звязку із неналежним виконанням Позичальником взятих на себе зобовязань щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за його користування, у липня 2013 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2014 року у праві №308/11858/13-ц позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Західне регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», до [PERSON]як [PERSON], [PERSON]як [PERSON], [PERSON]як [PERSON] та ТОВ «НІАЛА» про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з солідарно з [PERSON]як [PERSON], [PERSON]як [PERSON], [PERSON]як [PERSON] та ТОВ «НІАЛА» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором 01-07-Ужг від 27.09.2007 року в розмірі 1892946 (один мільйон вісімсот девяносто дві тисячі девятсот сорок шість) гривень 69 коп., з яких: 1380134 (один мільйон триста вісімдесят тисяч сто тридцять чотири) грн. 80 коп. сума заборгованості по кредиту, 325488 (триста двадцять пять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 19 коп. сума заборгованості по відсотках, 187323 (сто вісімдесят сім тисяч триста двадцять три) грн.70 коп. пеня. В задоволенні решти позовних вимог АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Західне регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - відмовлено. В задоволенні позову [PERSON]як [PERSON], [PERSON]як [PERSON] та ТОВ «НІАЛА» до АТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: [PERSON]як [PERSON], про припинення правовідносин поруки відмовлено. 05 лютого 2015 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області рішення суду першої інстанції змінено. Позовні вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Західне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», задоволено частково, зустрічні позовні вимоги [PERSON]як [PERSON], [PERSON]як [PERSON] та ТОВ «НІАЛА» задоволено. Стягнуто з [PERSON]як [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №01-07-Ужг від 27.09.2007 року в розмірі 1892946 грн. 69 коп. (один мільйон вісімсот дев'яносто дві тисячі дев'ятсот сорок шість грн. 69 коп.), з яких: 1380134 грн. 80 коп. - сума заборгованості по кредиту; 325488 грн. 19 коп. - сума заборгованості по відсотках; 187323 грн. 70 коп. - сума заборгованості по пені. Визнано припиненими договори поруки від 27 вересня 2007 року, укладені між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON]як Л.В., [PERSON]як М.В. та ТОВ «НІАЛА». Окрім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2016 року по справі №308/14751/15-ц позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, стягнуто з [PERSON]як [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору №01-07-Ужг від 27.09.2007 року в розмірі 429679 (чотириста двадцять девять тисяч шістсот сімдесят девять) грн. 30 коп., з яких: 33365 грн. 28 коп. сума строкової заборгованості за відсотками; 362948 грн. 74 коп. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 33365 грн. 28 коп. пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту та відсотків. Вказані судові рішення набрали законної сили. На момент розгляду справи судові рішення Позичальником (Боржником) [PERSON]як [PERSON] не виконані, заборгованість по кредиту за кредитним договором №01-07-Ужг від 27.09.2007 року не погашена. Вказаними рішеннями Ужгородського міськрайонного суду стягнуто з [PERSON]як [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором 01-07-Ужг від 27.09.2007 року в розмірі 1892946 (один мільйон вісімсот девяносто дві тисячі девятсот сорок шість) гривень 69 коп., з яких 1380134 (один мільйон триста вісімдесят тисяч сто тридцять чотири) грн. 80 коп. сума заборгованості по кредиту, 325488 (триста двадцять пять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 19 коп. сума заборгованості по відсотках, 187323 (сто вісімдесят сім тисяч триста двадцять три) грн.70 коп. пеня станом на 10.04.2014 року та за період з 10.04.2014 року по 10.08.2015 року заборгованість за кредитним договором 01-07-Ужг від 27.09.2007 року в розмірі в розмірі 429679/чотириста двадцять девять тисяч шістсот сімдесят девять/ грн. 30 коп., з яких: 18791,65 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.08.2015 року становить 396314,02грн. з яких: 1582,05дол. США (еквівалент 33365,28грн.) сума строкової заборгованості за відсотками; 17209,60 дол. США (еквівалент 362948,74грн.) сума простроченої заборгованості за відсотками, та 33365/тридцять три тисячі триста шістдесят пять/грн.28коп. пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту та відсотків. Представник позивача в засіданні суду ствердив, що вказані рішення суду не виконані, посилаючись на те, що постановою про повернення виконавчого документу стягувану від 26.06.2017 року за виконавчим листом за №308/11858/13 від 27.02.2015 року, та вказує, що 22.05.2017 року банк звертався до суду із заявою про виправлення описок в рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2016 року та у виконавчому листі по вказаній справі № 308/14751/15-ц, однак станом на 11.12.2017 року відсутня ухвала про виправлення описок в рішенні суду та виконавчому листі, тому звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строк для пред'явлення виконавчого листа по справі № 308/14751/15-ц, виданого 03.10.2016 року. Вказані обставини не заперечувались представником відповідача в судовому засіданні. У справі, що розглядається, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заявив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення боргу станом на 03.04.2015 року, а також нарахованої пені за період з 03.03.2014 року по 03.04.2015 рік, а саме 1538046,45 грн. пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту; 1779030,14 грн. пеня, нарахована на суму прострочених відсотків. Згідно розяснень, що містяться в п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Така правова позиція викладена Верховним Суд України в постанові від 04.09.2013 року у справі №6-73цс13 та від 10 лютого 2016 року у справі №6-1680цс15, предметом яких було неоднакове застосування норм матеріального права, а саме: ст.ст.16, 599601, 604609 Цивільного кодексу України та ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку». Оскільки Позичальник взяті на себе зобов'язання щодо фактичного погашення заборгованості по кредиту не виконав, зобовязання між ним та Банком за кредитним договором не припинились, а тому Банк має право на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 27.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON]як [PERSON] було укладено Іпотечний договір б/н, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1406. Відповідно до п.1 та п.2 Іпотечного договору Іпотекодавець [PERSON]як Т.М. передав в іпотеку (заставу) Іпотекодержателю АТ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно, а саме: житловий будинок за №132а, розташований по вул.Дендеші (вул.Кольцова) у м.Ужгороді Закарпатської області, реєстраційний номер 20172503, який складається з пяти кімнат, житловою площею 80,6 кв.м., загальною площею 190,7 кв.м., сарай під літ.Д, навіс під літ.Е, гараж під літ.Ж, І-ІІ тротуар. Предмет іпотеки належить на праві приватної власності Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, просвіченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 27.09.2007 року в реєстрі за №1404. Пунктом 4 Іпотечного договору визначено, що предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, наданих за Кредитним договором, сплати процентів за користування кредитом, неустойки за цим Договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за основним зобовязанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом). Відповідно до п.8.4.3 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України, у разі, коли в момент настання терміну виконання боржником зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором вони не будуть виконані. Згідно п.8.4.8 Іпотечного договору Банк має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобовязання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до вимог ч.2 ст.35 даного Закону положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З досліджених судом матеріалів слідує, що 12 березня 2014 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Позичальнику (Іпотекодавцю) [PERSON]як [PERSON] було направлено лист-вимогу №211, згідно якої Банк вимагає від Позичальника протягом 30 календарних днів усунути порушення і виконати зобовязання щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Також попереджено, що у разі невиконання в повному обсязі зазначених вимог Банк вправі відповідно до умов укладеного іпотечного договору від 27.09.2007 року та ст.37 Закону України «Про іпотеку» прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказану вимогу Позичальник [PERSON]як Т.М. отримав 17.03.2014 року, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення за штрих кодом «8800504914459», однак протягом встановленого строку вимогу не виконав. За таких обставин, суд вважає, що Банк має право для задоволення своїх вимог в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно пункту 10 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за цим Договором здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Іпотекодержателем самостійно на умовах цього Договору. За рахунок предмета іпотеки згідно ч.1 та ч.2 ст.7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Дане положення не позбавляє права кредитора саме на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК, а також не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені (які за відповідні періоди не були стягнутими), передбачені договором за несвоєчасну сплату кредиту. Крім того, аналогічна позиція Верховного Суду України викладена в постанові № 3-71гс14 від 09.09.2014 року, згідно з якою звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звертаючись до суду з зазначеною позовною заявою просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок №132а, розташований по вул.Дендеші (Кольцова) у м.Ужгороді Закарпатської області, в рахунок погашення заборгованості [PERSON]як [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором №01/07-Ужг від 27.09.2007 року в сумі 6819729,72 грн. (шість мільйонів вісімсот девятнадцять тисяч сімсот двадцять девять грн. 72 коп.), з яких: 1808307,48 грн., що еквівалентно 76918,16 дол.США - сума строкової заборгованості за кредитом; 763140,94 грн., що еквівалентно 32460,96 дол.США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 30843,05 грн., що еквівалентно 1311,94 дол.США - сума строкової заборгованості за відсотками за період з 27.09.2007 року по 03.04.2015 року; 900361,66 грн., що еквівалентно 38297,78 дол.США - сума простроченої заборгованості за відсотками за період з 27.09.2007 року по 03.04.2015 року; 1538046,45 грн. - пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту за період з 03.04.2014 року по 03.04.2015 року; 1779030,14 грн. - пеня, нарахована на суму прострочених відсотків за період з 03.04.2014 року по 03.04.2015 року. Разом з тим, як вже зазначалося судом з [PERSON]як [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором №01-07-Ужг від 27.09.2007 року, яка існувала станом на 10.04.2014 року у розмірі 1892946 грн. 69 коп. (один мільйон вісімсот дев'яносто дві тисячі дев'ятсот сорок шість грн. 69 коп.), з яких: 1380134 грн. 80 коп. - сума заборгованості по кредиту; 325488 грн. 19 коп. - сума заборгованості по відсотках; 187323 грн. 70 коп. - сума заборгованості по пені за період з 30.01.2012 року по 29.01.2013 року враховуючи річний строк позовної давності, який підлягає застосуванню до вимог про стягнення пені (рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року по справі №308/11858/13-ц), а також заборгованість, яка існувала станом на 10.08.2015 року у розмірі 429679 (чотириста двадцять девять тисяч шістсот сімдесят девять) грн. 30 коп., з яких: 33365 грн. 28 коп. сума строкової заборгованості за відсотками за період з 10.04.2014 року по 10.08.2015 року; 362948 грн. 74 коп. сума простроченої заборгованості по відсоткам з 10.04.2014 року по 10.08.2015 року; 33365 грн. 28 коп. пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту та відсотків за період з 10.04.2014 року по 10.08.2015 року, сума якої судом зменшена у відповідності до ч.3 ст.551, ч.2 ст.616 ЦК України (рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2016 року по справі №308/14751/15-ц). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що слід звернути стягнення на предмет іпотеки саме з метою погашення заборгованості за кредитним договором №01-07-Ужг від 27.09.2007 року, яка визначена вказаними судовими рішеннями, станом на 03.04.2015 року, тобто з урахуванням періоду вказаного в позовній заяві , а саме: 1892946 грн. 69 коп. (один мільйон вісімсот дев'яносто дві тисячі дев'ятсот сорок шість грн. 69 коп.), з яких: 1380134 грн. 80 коп. - сума заборгованості по кредиту; 325488 грн. 19 коп. - сума заборгованості по відсотках; 187323 грн. 70 коп. - сума заборгованості по пені за період з 30.01.2012 року по 10.04.2014 року (згідно з рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року по справі №308/11858/13-ц) та за період з 10.04.2014 року по 03.04.2015 року у розмірі 13698,21 дол. США, що еквівалентно станом на 03.04.2015 року згідно офіційного курсу НБУ 322038,07 грн., сума заборгованості по відсотках, 22243,52 сума пені за простроченим тілом кредиту та сплаті відсотків за період з 10.04.2014 року по 03.04.2015 року, (згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2016 року по справі №308/14751/15-ц). Тобто, 109379,12 дол.США, що еквівалентно станом на 10.04.2014 року 1380134,80 грн. - сума заборгованості по кредиту; 647526,26 грн. (25795,75 дол. США, що еквівалентно станом на 10.04.2014 року у розмірі 325488,19 грн. + 322038,07 грн.) - сума заборгованості по відсотках; 209567,22 грн. (187323,70 грн. + 22243,52 грн.) - сума пені за простроченим тілом кредиту та сплаті відсотків станом на 03.04.2015 року. Відповідно до розяснень, що міститься в п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Положеннями ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону (стаття 41 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу іпотеки може встановлюватися рішенням суду за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. Порядок визначення вартості майна боржника і проведення його оцінки на стадії виконавчого провадження встановлений статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання. Визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема в ньому в обов'язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом). Виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, така вартість майна змінилася. Не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 21 березня 2018 року (справа № 14-11цс18). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості [PERSON]як [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором №01/07-Ужг від 27.09.2007 року в сумі 2237228,28 гривень слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок №132а, розташований по вул.Дендеші (вул.Кольцова) у м.Ужгороді Закарпатської області, що належить на праві приватної власності Іпотекодавця та є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору від 27.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1406, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом її продажу з прилюдних торгів згідно Закону Україну "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішуючи питання про застосування наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, судом встановлено наступне. Позивач просить звернути стягнення для погашення кредиту, який надавався в іноземній валюті. Предмет іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення у даній справі за своїми технічними характеристиками не перевищує параметри зазначені в Законі. Відповідно до копії паспорту відповідача, позичальник проживає у вказаному будинку, а саме за адресою м. Ужгород, вул. Дендеші, 132А. Позивач не надав суду належних доказів про те, що позичальнику на праві власності належить інше житло де він міг би проживати. Інші обмеження щодо застосування вказаного закону також судом не встановлені. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що вказаний закон має бути застосований не як підстава для відмови в заявленому позові, а має бути відстрочено рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до завершення дії мораторію визначеного цим законом. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним згідно платіжного доручення №9364 від 08.04.2015 року судові витрати в розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial