Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

30 травня 2016 року позивач, ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідач є спадкоємцем квартири за адресою: [ADDRESS] після батька [PERSON], що помер [INFO], користується послугами підприємства по забезпеченню централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач зобов'язаний оплачувати отримані послуги, проте у повному обсязі не сплачує кошти за отримані послуги, у зв'язку з чим за період з 01 грудня 2006 року по 01 травня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 19 058 грн. 93 коп. Загальна сума заборгованості з нарахованим індексом інфляції та 3 % річних складає 31 322 грн. 47 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість в розмірі 31 322 грн. 47 коп. та понесені судові витрати в сумі 1 378 грн. В судове засідання представник позивача ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" Гордієнко Н.М. не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, місце його перебування невідоме. Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність відповідача, що не з'явився, у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] успадкував квартиру за адресою: [ADDRESS] після батька [PERSON], що помер [INFO],що підтверджується рішеннгям Київського районного суду м. Полтави від 10.11.2010 року, користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, утворилась заборгованість за період з 01 грудня 2006 року по 01 травня 2016 року у сумі 19 058 грн. 93 коп. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, а всього 31 322 грн. 47 коп. Крім заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved