Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання (аліментів) неповнолітніх дітей, а саме дочки, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в сумі по 2500 (одві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 02 серпня 2003 року у Ямпільській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 2 та у зв`язку із одруженням змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . Від подружнього життя у неї з відповідачем народилося двоє дітей, а саме дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач і про це зазначено у свідоцтвах про їх народження. Стверджує, що з вини відповідача їх сім`я розпалась і їх шлюб рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.02.2014 року розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із нею, а 02 липня 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і тому змінила прізвище. Вважає, що відповідач як батько дітей упродовж тривалого часу надавав добровільно кошти на утримання дітей, але останніх чотири місяці жодних коштів на утримання дітей не надає, не спілкується з ними і з нею. Тобто відповідач не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню дітей, як наслідок вона змушена звернутися за судовим захистом. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує частково, а саме просить стягувати з відповідача кошти на утримання дітей в сумі по 1250,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що не заперечує проти задоволення зменшених (уточнених) позовних вимог позивача, а саме про стягнення з нього коштів на утримання дітей в сумі по 1250,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд вважає за можливе провести розгляд та ухвалити рішення без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, письмово висловлені позиції у справі, а також враховуючи те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З копії рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.02.2014 року вбачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбу, який був укладений 02.08.2003 року у Ямпільській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 02, однак даним рішенням шлюб розірваний (аркуш справи № 6). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 02.07.2014 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.07.2014 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 318. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини- [PERSON] (аркуш справи № 7). Тобто позивач [PERSON] змінила своє прізвище [PERSON] , отримане нею внаслідок реєстрації шлюбу із [PERSON] , після реєстрації шлюбу із [PERSON] . До реєстрації даного шлюбу її прізвище було [PERSON] . Ще в шлюбі позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилося двоє дітей, а саме: дочка, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (аркуш справи № 4, 5). Позивач в позовній заяві зазначає, що діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. У поданій на адресу суду заяві відповідачем позовні вимоги визнаються, твердження позивача про те, що діти проживають та знаходяться на її утриманні відповідачем не заперечуються. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. А тому факт проживання дітей та їх перебування на утриманні позивача не підлягає доказуванню, так як відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнає позовні вимоги. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що діти проживають із матір`ю, тобто позивачем, знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Враховуючи молодий вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню дітей, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 року» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Суд враховує, що дочка сторін досягнула повних 17 років, а син повних 9 років. Враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4723,00 гривні, обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, крім того і те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнав такі, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в користь позивача [PERSON] , [INFO] , кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме дочки, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в сумі по 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 11.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька. Крім того суд бере до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, не заперечив проти їх задоволення, що свідчить про те, що він погодився на такий розмір аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненю саме із дня пред`явлення позову, яким є 11.02.2020 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved