Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким розірвати договір купівлі-продажу від 22.07.2017 року МДК №000437, укладений між [PERSON] та ТОВ "Мотодом компани"; стягнути солідарно з відповідачів 22 500 грн. сплачених за придбаний транспортний засіб - мотоцикл SOUL SK 150-8 рама [NUMBER], 2013 року випуску, розмитнений по ВМД №500040001/2013/019345 від 07.08.2013 року, а також стягнути з ФОП [PERSON] та ТОВ "Мотодом компани" судові витрати в рахунок сплати судового збору при зверненні до адміністративного суду у розмірі 1280,21 грн., та 143 грн. - витрати пов'язані із проїздом з м. Жовті Води до м. Дніпро. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 22.06.2016 року він уклав угоду купівлі-продажу МДК №000437 згідно з якою придбав у власність транспортний засіб - мотоцикл SOUL SK 150-8 рама [NUMBER] 2013 року випуску, розмитнений по ВМД №500040001/2013/019345 від 07.08.2013 року. Продавцем зазначеного транспортного засобу за договором виступав ТОВ "Мотодом компани". Згідно умов договору п.2.1.1. ТОВ "Мотодом компани" зобов`язаний після підписання договору, в строк, передати названий у п.1.1. договору товар, а також документи про його експлуатацію. 07 липня 2016 року згідно накладної він вніс до каси ФОП [PERSON], що здійснює свою діяльність за адресою [ADDRESS], в рахунок оплати за придбаний мотоцикл кошти в розмірі 22 500 грн. Після оплати ним транспортного засобу, відповідач ФОП [PERSON] надав йому документи щодо подальшої експлуатації придбаного ним транспортного засобу та подальшої реєстрації права власності у встановленому законом порядку, а саме: - копію митної декларації ВМД №500040001/2013/019345 від 07.08.2013р. видану Південною митницею; сертифікат відповідності UA1.178.0013924-16 транспортного засобу відповідний ТОВ ТД "Житомирстандарт". Із цими документами він звернувся до Територіального сервісного центру №1248 Регіонального сервісного центру МВС України у Дніпропетровській області для реєстрації прав власності транспортного засобу. 28 вересня 2016 року за вих. № 509 Територіальний сервісний центр №1248 Регіонального сервісного центру МВС України у Дніпропетровській області надав висновок про відмову в реєстрації транспортного засобу, обґрунтовуючи це тим що наданий відповідачем сертифікат відповідності UA 1.178.0013924-16 виданий ТОВ ТД «Житомирстандарт» в системі УкарСЕПРО не входить до переліку органів, які уповноважені на виконання робіт із затвердження типу та індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, їх частин та обладнання та органів сертифікації, призначених на виконання робіт з індивідуального затвердження колісних транспортних засобів відповідно до Порядку затвердженого наказом Мінінфрасруктури від 17.08.2012 року №521. В зв`язку з чим він звернутись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Територіального сервісного центру №1248 про визнання дій щодо відмови у реєстрації т/з протиправними та не законними. У судовому засіданні від 23.03.2017 року представник Територіального сервісного центру №1248 надали суду письмові заперечення на пред`явлений позов, які формально зводились до того, що направлений раніше на його адресу висновок про відмову в реєстрації за №509 від 28.09.2016 року було сформовано помилково, суть висновку не стосується обставин його звернення, в звязку з чим, йому потрібно повторно звернутися до територіального центру для отримання мотивованого висновку щодо проведення державної реєстрації транспортного засобу. 25 квітня 2017 року за вих.№322, висновком Територіального сервісного центру №1248 йому повторно відмовлено у реєстрації придбаного мотоцикла. Таким чином відповідач продав йому транспортний засіб яким він не може розпоряджатись та використовувати його за призначенням. Він неодноразово звертався до відповідачів з претензіями щодо придбаного мотоцикла, але відповідачі спілкуватись з ним не бажають, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Також, зазначив, що бажає розірвати договір купівлі-продажу від 22.07.2016 року МДК №000437 укладений між ним та ТОВ "Мотодом компани" тому що не має можливості поставити на реєстраційний облік вищезазначений транспортний засіб. Будь-яких інших обгрунтувань суду не надав. Від відповідача ТОВ «Мотодом компані» 20.07.2017 року надійшов лист з проханням розглядати справу у відсутності їх представника та вирішити спір відповідно до закону. При цьому директор ТОВ «Мотодом компані» у своєму листі зазначив, що для того щоб поставити на облік та провести реєстрацію спірного транспортного засобу, позивачу необхідно звернутись до Територіального сервісного центру і зробити сертифікацію відповідності, а також переукласти договір купівлі-продажу на даний період, так як були внесені зміни в МВС України до постановки на транспортні засоби з 01.09.2016 року. Відповідач, ФОП [PERSON], у судові засідання не з'являється. Поштові конверти, направлені на його адресу повертаються з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Треті особи: Територіальний сервісний центр №1248 Регіонального сервісного центру МВС України у Дніпропетровській області та Регіональний сервісним центром МВС України у Дніпропетровській області своїх повноважних представників у судове засідання не направили. У своєму листі, який надійшов до суду 20.10.2017 року т.в.о. начальника сервісного центру [PERSON] просив розглядати справу у відсутність їх представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ст.11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 22 липня 2016 року між ТОВ «Мотодом Компані» в особі керівника [PERSON], що діє на підставі Статуту та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу мотоцикла SOUL SK 150-8 рама [NUMBER] 2013 року випуску, розмитнений по ВМД №500040001/2013/019345 від 07.08.2013 року. Ціна товару складає 4458 грн. /а.с.9/ Згідно накладної № б/н від 07.07.2016 року мотоцикл SOUL SPIRIT SK 150 відпущено ПП [PERSON] та одержано [PERSON] Ціна мотоциклу 22500 грн. /а.с.10/ З даних документів не можливо зробити висновок, якими відносинами пов'язані між собою ТОВ «Мотодом компані» та ФОП [PERSON] та чи є проданим за цими документами саме спірний мотоцикл чи це є два різні транспортні засоби, продані позивачу за різною ціною. Сертифікату відповідності транспортного засобу UА1.178.0013924-16 виданого ТОВ ТД «Житомирстандарт» та який став підставою у відмові сервісного центру в реєстрації транспортного засобу, на який посилається позивач у своїй позовній заяві, до матеріалів справи не додано як і не додано копії митної декларації ВМД №500040001/2013/019345 від 07.08.2013 року виданої Південною митницею. До матеріалів справи додано сертифікат відповідності UА1.162.0154713 виданий ДП «УкрЦПСЗС». Відповідно до даного сертифікату мотоцикл SOUL SK 150-8 відповідає вимогам ДСТУ UN/ECE R10-01:2002, ДСТУ UN/ECE R40-01:2004, ДСТУ UN/ECE R41-02:2002, ДСТУ UN/ECE R53-01:2004, ДСТУ UN/ECE R78-02:2002 /а.с11/ Доказів того, що позивач саме з цим сертифікатом звертався до сервісного центру та йому було відмовлено у реєстрації транспортного засобу ним не надано. П.4.1. дослідженого у судовому засіданні спірного договору передбачає, що в разі приймання товару за якістю покупець виявить товар, що не відповідає сертифікату, то він має право отримати від продавця взамін таку ж кількість товару належної якості. Однак позивач не надав суду доказів, що він звертався до продавця з претензією невідповідності мотоциклу сертифікату та вимагав заміни мотоцикла належної якості. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України). Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2. ст. 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Саме такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-75цс13. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним по справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави - ст. 2 ЦПК України. Однак у судовому засіданні позивач не довів належними та допустимими доказами істотність порушення відповідачем ТОВ «Мотодом Компані» договору купівлі-продажу МДК №000437 від 22.07.2016 року, наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, взаємозв'язок та спільну працю ТОВ «Мотодом Компані» та ФОП [PERSON], та те, що спірний мотоцикл був проданий йому за 22500 грн., а не за 4458 грн., як вказано в договорі купівлі-продажу, тому вимога про розірвання договору купівлі-продажу та солідарне стягнення з відповідачів 22500 грн. вартості спірного мотоцикла задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню і вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів на його користь витрат у розмірі 1280,21 грн. в рахунок сплати судового збору при зверненні до адміністративного суду та 143 грн. витрат пов'язаних з проїздом з м. Жовті Води у м. Дніпро, так як ці витрати не пов'язані із розглядом даної справи. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду то судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed