Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

В 2015 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди завданої злочином. Ухвалою суду від 15.07.2016 року, яка занесена до журналу судового засідання за клопотанням представника позивача до участі у даній справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] . Уточнивши позовні вимоги позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 6511608,60 грн. Вказані вимоги вмотивовані тим, що відповідач працював у ПАТ КБ «ПриватБанк» на посаді спеціаліста по кредитуванню за програмами авто кредит та житло в кредит. До посадових обов`язків відповідача входило пошук та залучення клієнтів, документальне оформлення кредитів, ідентифікація клієнтів, первинного контролю достовірності інформації про позичальника, проведення огляду та оцінки нерухомості, яка передавалась в іпотеку, видання кредитних коштів після підписання договорів. В червні 2007 року до відповідача звернулись особи з метою оформлення кредитного договору на споживчі цілі в розмірі 40000 Євро. Замість того, щоб відмовити особі в отриманні кредиту, з метою власної вигоди відповідач запропонував особі принести довідку про свої доходи, в якій мали бути зазначені не правдиві відомості, про те, що вона отримує заробітну плату. 25.07.2007 року, за результатами перевірки наданої підробленої довідки та рекомендаціями відповідача, керівництвом філії «Розрахунковий центр» ПриватБанк» було підписано кредитний договір №К2S4GA00260062 та надано кредитні кошти у розмірі 40000 Євро. В результаті дій відповідача Банку було завдано збитки в розмірі 40000 євро, що за курсом 6,940215 відповідно до розпорядження НБУ від 26.07.2007 року становить 277608,6 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, за безпосереднім сприянням відповідача аналогічним чином було оформлено наступні кредитні договори: № К2S4GA0000000749 від 26.05.2008 року на загальну суму кредиту 600000 грн.; № К2S4GA0000000750 від 05.06.2008 року на загальну суму кредиту 600000 грн.; № К2S4GA0000000752 від 26.06.2008 року на загальну суму кредиту 700000 грн.; № К2S4GA0000000754 від 08.07.2008 року на загальну суму кредиту 694000 грн.; № К2S4GA0000000755 від 22.07.2008 року на загальну суму кредиту 694000 грн.; № К2S4GA0000000756 від 30.07.2008 року на загальну суму кредиту 695000 грн.; № К2S4GA0000000757 від 12.08.2008 року на загальну суму кредиту 690000 грн.; № К2S4GA0000000758 від 05.09.2008 року на загальну суму кредиту 810000 грн. Таким чином, в результаті злочинної діяльності відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди на суму 6511608,60 грн. Зазначений збиток був нанесений відповідачами, а їх вина була встановлена ухвалою Святошинського районного суму . Києва від 03.06.2015 року та ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2016 року. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Істамова І.В. позовні вимоги підтримала, поcилаючись на наведені в ньому обставини, просила суд постановити рішення, яким стягнути стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму спричиненої матеріальної шкоди зазначеноу у позовній заяві за мінусом 810000,00 грн., враховуючи, що за кредитним договором укладеним з [PERSON] , останньою погашена сума кредиту. В судовому засіданні відповідач - [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача - [PERSON] - адвокат Шейко В.В. також просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, та докази, які містяться в них, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2010 року відповідача засуджено за ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 358 КК України та визнано винним у тому, що останній, будучи працівником відділення № 38 філії «Розрахунковий центр» ЗАТ КБ «ПриватБанк», зловживаючи службовим становищем, умисно, в інтересах третіх осіб, використав як службова особа службове становище всупереч інтересам служби, за попередньою змовою групою осіб підробив документи та використав їх. У результаті зазначених злочинних дій [PERSON] та осіб, матеріали кримінальної справи відносно яких виділені в окреме провадження, останні незаконно, на підставі підроблених документів, отримали в ЗАТ КБ «ПритватБанк» в кредит грошові кошти в сумі 6511608,60 грн., які на час постановлення вироку повернуті не були, чим спричинили ЗАТ КБ «ПриватБанк» тяжкі наслідки, тобто заподіяли матеріальні збитки на суму, яка більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року задоволено клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 2,3 ст. 358 КК України на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження №42014100080000184 стосовно [PERSON] , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 358 КК України закрито. При кваліфікації дій [PERSON] судом встановлено, що остання своїми навмисними діями, які виразилися в підробленні документа, який видається підприємством і який надає права, з метою використання його підроблювачем і іншими особами, виготовленні підроблених бланків підприємств з тією самою метою, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинила злочин, передбачений ст. 358 ч. 2 КК України. Крім того, своїми навмисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа [PERSON] вчинила злочин, передбачений ст. 358 ч. 3 КК України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2016 року кримінальне провадження за ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК (в редакції КК України 1960 року) України відносно [PERSON] закрито, звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України регламентовано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Звертаючись до суду з даним позовом представник Банку стверджувала про те, що в результаті злочинних дій [PERSON] , який на час вчинення злочину перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] , останні незаконним шляхом, на підставі підроблених документів отримали в ЗАТ КБ «ПриватБанк» в кредит грошові кошти в сумі 6511608,6 грн., які станом на час розгляду справи не повернуті. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду позивачем надано витребувані документи, а саме: кредитні договори № К2S4GA0000000749 від 26.05.2008 року на загальну суму кредиту 600000 грн.; № К2S4GA0000000750 від 05.06.2008 року на загальну суму кредиту 600000 грн.; № К2S4GA0000000752 від 26.06.2008 року на загальну суму кредиту 700000 грн.; № К2S4GA0000000754 від 08.07.2008 року на загальну суму кредиту 694000 грн.; № К2S4GA0000000755 від 22.07.2008 року на загальну суму кредиту 694000 грн.; № К2S4GA0000000756 від 30.07.2008 року на загальну суму кредиту 695000 грн.; № К2S4GA0000000757 від 12.08.2008 року на загальну суму кредиту 690000 грн.; № К2S4GA0000000758 від 05.09.2008 року на загальну суму кредиту 810000 грн. ; укладені до них договори іпотеки (застави), виписки по рахункам та наявні рішення судів, з яких вбачається наступне. 26.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано кредитний договір №K2S4GK0000000749. В забезпечення виконання даного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 26.05.2008 року укладено договір іпотеки земельної ділянки. У звязку з невиконанням даного кредитного договору [PERSON] ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 25.04.2014 року з [PERSON] на користь ПАТКБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором №K2S4GK0000000749 в сумі 3262352,25 грн. Даним рішенням суду досліджувались обставини притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб за підробку документів на отримання кредитних коштів. Інформація про виконання (не виконання) рішення суду позивачем не надавалась. 05.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №K2S4GA0000000750. В забезпечення виконання даного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки земельної ділянки. У звязку з невиконанням кредитного договору [PERSON] ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2009 року з [PERSON] на користь ПАТКБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором №K2S4GK0000000750 в сумі 888478,93 грн. та звернуто стягнення на предмет застави: земельну ділянку площею 0,2368 га. Інформація про виконання (не виконання) рішення суду позивачем не надавалась. 26.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано кредитний договір №K2S4GK0000000752. В забезпечення виконання даного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки земельної ділянки. У звязку з невиконанням кредитного договору [PERSON] ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2014 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №K2S4GK0000000752 в сумі 3756940,93 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,2500 га. Інформація про виконання (не виконання) рішення суду позивачем не надавалась. 08.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано кредитний договір №K2S4GK0000000754. В забезпечення виконання даного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки земельної ділянки. У звязку з невиконанням кредитного договору [PERSON] ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2014 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №K2S4GK0000000754 в сумі 2668463,07 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,2500 га, в межах даної справи вирішувався зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки - в задоволенні якого судом відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення суду залишено без змін. Інформація про виконання (не виконання) рішення суду позивачем не надавалась. 22.07.2008 року між [PERSON] та «ПриватБанк» підписано кредитний договір №K2S4GK0000000755. В забезпечення виконання даного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки земельної ділянки. Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] - кредитний договір нею виконується частково, вносяться кошти на погашення кредитної заборгованості в тому числі і на момент надання виписки. У звязку з неналежним виконанням кредитного договору [PERSON] ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Деснянського районного суду м. Києва. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2014 року стягнуто заборгованість з [PERSON] за кредитним договором №K2S4GK0000000755 в сумі 1577493,00 грн. Крім того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки наданий в забезпечення виконання вимог даного кредитного договору. 30.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано кредитний договір №K2S4GK0000000756. В забезпечення виконання даного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки земельної ділянки. У звязку з невиконанням кредитного договору [PERSON] ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2013 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №K2S4GK0000000756 в сумі 2609119,00 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,2500 га. 12.08.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано кредитний договір №K2S4GK0000000757. В забезпечення виконання даного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки земельної ділянки. У звязку з невиконанням кредитного договору [PERSON] ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 2014 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №K2S4GK0000000757 в сумі 3730812,86 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,2500 га. 05.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано кредитний договір №K2S4GK0000000758. В забезпечення виконання кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири. Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] - кредитний договір нею виконано в повному обсязі, заборгованість відсутня. Отже, досліджені письмові докази спростовують посилання позивача на те, що внаслідок протиправних дій відповідачів, що встановлено в межах справ про кримінальні правопорушення, банку було завдано збитків, які на підставі статей 22, 1166 ЦК України, просили суд стягнути з відповідачів на свою користь в якості відшкодування майнової шкоди завданої злочином, оскільки заявляючи таку вимогу про відшкодування шкоди, тобто про притягнення відповідачів до деліктної відповідальності, АТ «ПРИВАТБАНК» не враховано факт існування договірних правовідносин, які виникли на підставі кредитних договорів. Ці договори не були визнані недійсними, а, відтак, підстави вважати їх нікчемними відсутні. Наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх. Вимоги позивача зумовлені неналежним виконанням укладеного між позивачем та фізичними особами договору, порушення зобов`язань за договором, тоді як правовідносини із відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в даному випадку підробки документів необхідних для отримання кредитних коштів, як правило, може мати місце лише за відсутності договірних правовідносин. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, правовідносини за договорами позики будуть припинені між сторонами відповідно до статті 599 ЦК України належним їх виконанням, а неналежне їх виконання тягне майнову цивільно-правову відповідальність. Натомість наявність кримінально-правового правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх. Вимоги потерпілого про майнову відповідальність правопорушника, що настає внаслідок злочину, можуть бути пред`явлені на підставі цивільного позову у кримінальному провадженні. Таким чином, між сторонами у справі, яка розглядається, склалися та існують до належного виконання договірні правовідносини, які виникли на підставі кредитних договорів, а тому підстав для стягнення не договірної шкоди відсутні. Позивач захистив свої права шляхом предявлення позовів до фізичних осіб учасників договірних відносин щодо стягнення забооргованості за кредитним договором та звернув стягнення на іпотечне майно надане в забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у цивільній справі № 308/8180/15-ц (провадження № 61-10576сво18). Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, враховуючи надані сторонами по справі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень -позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», про відшкодування шкоди, завданої злочином необхідно залишити без задоволення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed