Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відібрання свого сина у відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 2000 року перебував у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], від яких [INFO] у них народився син - [PERSON], [INFO]. Син позивача постійно проживав з матір'ю, котра в подальшому одружилася з відповідачем та змінила прізвище на [PERSON]. Після смерті матері дитини [PERSON], їх з позивачем син залишився проживати у відповідача, котрий перешкоджає позивачеві спілкуватися з сином, тому позивач просить задовольнити його вимоги. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Представник третьої особи також просила розглядати справу за її відсутності, вимоги позивача вважала законним й обгрунованими. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач приходиться батьком малолітнього [PERSON], [INFO], матір'ю дитини являється [PERSON], котра після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Син позивача проживав разом з матір'ю [PERSON] та її чоловіком - відповідачем у справі, з котрим перебувала у повторному шлюбі з 2013 року. Після смерті [INFO] матері дитини, актовий запис про смерть №6992 від 08.07.2014 року по відділу РАЦС у м.Одесі РС ОМУЮ, син позивача залишився проживати з відповідачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач перешкоджає позивачеві як батькові дитини спілкуватися з сином та заперечує проти передання дитини позивачеві. Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. У Декларації прав дитини зазначено, що "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження". Згідно ст.163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Відповідач із запереченнями до суду не звертався та жодними доказами зазначені позивачем обставини не спростував. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню повністю. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved