Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Представник позивачки адвокат Кузьменко Д.А. звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Калініна», розміром 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення її меж в натурі, право на земельну частку (пай) якого першочергово належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Калініна», в розмірі 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення її меж в натурі. Спадщину після її смерті прийняв її чоловік, дідусь позивачки, [PERSON] , який помер в 2016 році, так як на момент смерті дружини проживав разом з нею. На теперішній час позивачка виявила бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може, оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її інтереси представляв адвоката Кузьменко Д.А., який подав заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. В судове засідання відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] не з`явилися, надали через канцелярію суду заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Третя особа Григорівська сільська рада також надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Григорівською сільською радою серії [NUMBER] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Батько позивачки був єдиним сином [PERSON] , про що свідчать відомості, які містяться у його свідоцтві про народження, серії [NUMBER] видане 14.01.1953 року. [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. [PERSON] ич був чоловіком [PERSON] , згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] . Так після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Калініна», 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення її меж в натурі. Зазначене право позивачка підтверджує копією довідки, виданою Чаплинською районною державною адміністрацією де зазначено, що [PERSON] дійсно отримала земельний сертифікат КСП ім. «Калініна» згідно якого отримала право на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Калініна», 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення її меж в натурі. Довідку видано у зв`язку з відсутністю відповідних бланків сертифікатів на земельну частку (пай). Також зазначено, що право на земельну частку (пай), що підтверджено замість сертифікату цією довідкою може бути об`єктом успадкування, передачі земельної ділянки в оренду, та підставою для виготовлення державного акту на право приватної власності на землю. Позивачці наразі не відомо чому бабуся за життя не оформила сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до постанови від 07 лютого 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тобто сертифікату на земельну частку пай, та з причин пропуску позивачкою строку на прийняття спадщини. Згідно наданої державним нотаріусом Чаплинського державної нотаріальної кантори копій спадкових справ №281/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] , батько позивачки, та №223/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , дідуся позивачки, вбачається, що після смерті батька позивачки [PERSON] спадщину прийняла дружина, мати позивачки, у зв`язку з чим видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.12.2016 року, а саме на земельну ділянку площею 8,65 га.. Спадщину після смерті дідуся позивачки [PERSON] отримала [PERSON] , сестра позивачки та онука спадкодавця, так як подала у встановлений законом строк заяву на прийняття спадщини, у зв`язку з чим видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.11.2017 року, на земельну ділянку площею 8,73 га, яка належала спадкодавцю. З довідки Григорівської сільської ради від 18.09.2019 року №2029 виданої матері позивачки (відповідачка по справі) [PERSON] вбачається, що разом з нею, за адресою [ADDRESS] , постійно проживав свекор [PERSON] (дідусь позивачки) та донька, позивачка [PERSON] . Тобто, з вказаної довідки можна дійти висновку, що позивачка прийняла спадщину згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України. З наведеного судом встановлено, що вищевказане право на земельну частку (пай) належне [PERSON] прийняв після її смерті дідусь позивачки, чоловік померлої, [PERSON] , який помер [INFO] (зазначене також встановлено нотаріусом у постанові про відмову у вчинення нотаріальної дії від 07.02.2019 року). Після смерті [PERSON] , як вбачається зі спадкової справи №223/2016, спадщину прийняла його онука [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину яке складається із земельної ділянки площею 8,73 га згідно державного акта на право приватної власності, тобто зазначене вище право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Калініна», 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення її меж в натурі, не увійшло у спадщину на яке видано зазначене свідоцтво. Тобто, до складу спадщини після померлого [INFO] [PERSON] також належить право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Калініна», 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення її меж в натурі, яке він успадкував після смерті дружини [PERSON] та якій це право належало. Підсумовуючи, суд вважає, що належну [PERSON] спірну земельну ділянку успадкувала саме [PERSON] , позивач по справі, після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки позивачка проживала разом з останнім за однією адресою. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються, більше того відповідачі визнають позовні вимоги позивачки, та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як випливає з довідки Чаплинської районної державної адміністрації щодо отримання [PERSON] земельного сертифікату КСП ім. «Калініна» на право на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектарах, суд приходить до висновку, що [PERSON] була членом КСП ім. «Калініна». Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачем) права власності на вищевказане майно. Положення ст.ст. 81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що [PERSON] отримала земельний сертифікат КСП ім. «Калініна» на право на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) та фактично мала право на земельну частку (пай) із земель вказаного КСП, хоча і не отримала відповідного документу на таке право; право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування та таке після смерті [PERSON] , який в свою чергу успадкував після смерті дружини [PERSON] , успадкувала позивачка [PERSON] .. згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , але оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості, тому порушене право позивачки підлягає захисту. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved