Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

18.08.2020 р. позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки у його користь грошові кошти (аванс) у розмірі 500,00 доларів США та моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн.. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову послався на те, що між ним і відповідачкою 19.08.2017 р. було укладено угоду (договір) завдатку, згідно якого сторони зобов`язались в строк і на умовах цього договору, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належне відповідачці майно, а саме квартиру по [ADDRESS] , за умовами якого він сплатив відповідачці аванс у розмірі 500 доларів США. Оформлення договору купівлі-продажу сторони домовились здійснити до 01.10.2017 р., проте такий укладений не був з незалежних від нього обставин, а саме: квартира мала суттєві недоліки, зовнішня стіна уражена цвіллю (грибком); відповідачка не оформила у власність вказане майно, а лише мала прово на спадкування. Ствердив, що в подальшому йому стало відомо, що вказана угода (договір) завдатку не тягне за собою жодних зобов`язань і є нікчемним з моменту укладення. На його вимогу відповідачка кошти не повертала, що спричинило йому моральні страждання. За таких обставин просить позов задовольнити. Ухвалою від 06.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 13.11.2020 року з повідомленням сторін. В судовому засіданні від 13.11.2020 р. сторони висловили свої позиції щодо позовних вимог. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що між сторонами була укладена угода про завдаток, відповідач дане житло не придбав з вини відповідачки, в подальшому йому стало відомо, що відповідачка продала квартиру іншим покупцям, а тому просив повернути йому суму авансу, проте відповідачка відмовилась це зробити. Відповідачка щодо задоволення позову заперечила та суду пояснила, що відповідач діяв не добросовісно, спочатку на його прохання нею було здійснено відключення квартири від централізованого опалення, згодом підключення індивідуального опалення. В подальшому вона оформила права власності на квартиру на свою дочку, і в кінцевому у позивача не було грошей. Зазначає, що саме з вини відповідача даний договір не був укладений, оскільки вона цілий рік не продавала квартиру, за його проханням іншим особам, і чекала коли його влаштують усі умови. В подальшому в судовому засіданні було оголошено перерву до 28.12.2020 р., в якому, за участю сторін, було проведено допит свідка, та повторно оголошено перерву до 01.02.2021 р. для виклику інших свідків. В судові засідання призначені на 01.02.2021, 22.02.2021 рр. позивач та його представник не з`явились, остання подавала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю з`явитись за станом здоров`я, та такі за участю відповідачки, відповідно були відкладеними. 22.03.2021 р. сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, представник позивача втретє подала клопотання про відкладення розгляд справу з тих самих причин, що і попередні рази, без надання жодних підтверджуючих доказів поважності такої неявки. Відповідачка про причини\~неявки суд\~не повідомила, відзиву та будь-яких інших заяв чи клопотань не подавала. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до копії угоди про завдаток від 19.08.2017 року (далі Угода), [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), заключили цю угоду, згідно якої відповідачка зобов`язується продати належний їй нерухоме майно квартиру по [ADDRESS] , а позивач зобов`язується придбати, за узгодженою обома сторонами ціною, яка складає суму 16\~000,00 доларів США. \~ \~ \~ \~Згідно п. п. 1, 2 Угоди, продавець зобов`язується продати покупцеві вищевказаний об`єкт нерухомості у термін до 01.10.2017 р., мати на цей момент усі необхідні для підписання договору купівлі-продажу документи, провести повний розрахунок по комунальних платежах тазвільнити об`єкт нерухомості у термін, який буде зазначений у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язується купити вищевказану квартиру у визначений обома сторонами термін та дає продавцю завдаток у сумі 500,00 доларів США. \~ \~ \~ \~Дана Угода підписана сторонами по справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.12.2020 р. за №235464212, квартира по [ADDRESS] , починаючи з 19.07.2019 р. вибула з володіння відповідачки на користь третьої особи, яка не є учасником справи, на підставі договору дарування №637 від 19.07.2019 р.. \~ \~ \~ \~Згідно з показами свідка [PERSON] , останній є священнослужителем, перебуває у дружніх відносинах із позивачем, щодо відомих йому обставин справи зазначив, що позивач мав намір придбати квартиру у м. Червонограді та запропонував йому приїхати сюди щоб подивитися, помолитися та порадити. Подія мала місце перед Новим роком, більш точної дати він не пам`ятає. У присутності відповідачки вони оглянули квартиру, після чого позивач у його присутності передав відповідачці 500 доларів США. Відповідно до\~ст.\~626\~ЦК України,\~договором є\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Договір\~є одностороннім,\~якщо одна\~сторона бере\~на себе\~обов`язок\~перед другою\~стороною вчинити\~певні дії\~або утриматися\~від них,\~а друга\~сторона наділяється\~лише правом\~вимоги,\~без виникнення\~зустрічного обов`язку\~щодо першої\~сторони. Договір\~є двостороннім,\~якщо правами\~та обов`язками\~наділені обидві\~сторони договору. До\~договорів,\~що укладаються\~більш як\~двома сторонами\~(багатосторонні\~договори),\~застосовуються загальні\~положення про\~договір,\~якщо це\~не суперечить\~багатосторонньому характеру\~цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. В узагальненій судовій\~практиці Верховного\~Суду України\~Практика розгляду\~судами цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними від\~24\~листопада 2008\~року,\~вказується,\~що поява терміна "правочин" не виключає вживання терміна - "угода" у значенні домовленості між щонайменше двома сторонами. Перший із них є більш широким і включає в себе терміни "договір" (згідно зі ст. 11 ЦК (435-15)), "угода", "домовленість". Щоб запобігти неоднаковому застосуванню норм про правочини у практиці судів, слід зазначити, що договір та угода є тотожними поняттями, тому дво- і багатосторонні правочини є водночас як договорами, так і угодами, а термін "домовленість" слід розуміти як договір чи угоду, якщо така домовленість досягнута з дотриманням вимог,встановлених для укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є\~договір,\~сторони якого\~зобов`язуються\~протягом певного\~строку (у\~певний термін)\~укласти договір\~в майбутньому\~(основний\~договір)\~на умовах,\~встановлених попереднім\~договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. \~ \~ \~ \~В силу\~ст.\~570\~ЦК України,\~завдатком є\~грошова сума\~або рухоме\~майно,\~що видається\~кредиторові боржником\~у рахунок\~належних з\~нього за\~договором платежів,\~на підтвердження\~зобов`язання\~і на\~забезпечення його\~виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. \~ \~ \~ \~В силу\~ч.1\~ст.\~216\~ЦК України,\~недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між сторонами виник спір, укладена між ними вищевказана Угода від 19.08.2017 року, не відповідає вимогам чинного законодавства України, так як сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення угоди не виконано, така угода є нікчемною, а тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з її недійсністю. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що сплачені позивачем кошти для гарантій виконання основного договору в сумі 500\~доларів СШАє авансом та підлягають стягненню з відповідачки, оскільки дані кошти позивачем сплачувалися на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, а так як спірна угода є нікчемною, то така не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з її недійсністю. Щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди слід зазначити наступне. Положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт \~\~заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пункту 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Розмір моральної шкоди входить до переліку (кола) обставин, що підлягають доказуванню в загальному порядку належними та допустимими доказами, підстав для звільнення від доказування, в цій частині, судом не встановлено. Позивач у позовній заяві вказує про те, що він зазнав моральних страждань, які полягають у нервовому потрясінні, оскільки всі заплановані справи не вдалось реалізувати, а також витрачено значний обсяг часу на вирішення тих питань, яких не потрібно було б вирішувати у випадку добросовісних дій відповідача. Ствердив, що в даній ситуації він почував себе приниженим та ошуканим. Беручи до уваги те, що позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема ним не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди, понесення моральних страждань, саме лише твердження позивача про те, що моральна шкода була спричинена йому внаслідок протиправних, на його думку, дій відповідачки не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, а тому суд дійшов висновку, що в стягненні з відповідачки моральної шкоди слід відмовити. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки у користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 840,80 грн..

Outcome: partial