Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Орган опіки та піклування Острозької міської ради звернувся з позовом в суд та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свою заяву тим, що відповідачка не цікавиться сином, веде бродячий спосіб життя, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. При цьому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх її заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, шляхом відкриття особистого банківського рахунку на дитину у ПАТ «Державний ощадний банк України». Водночас просить передати малолітнього [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Острозької міської ради для вирішення питання про його подальше влаштування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та просить позов задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що народила дитину будучи неповнолітньою, не мала будь-якої підтримки з боку сім'ї, змушена була заробляти кошти на утримання дитини та на своє утримання, а тому були випадки коли їй доводилося залишати дитину з бабусею, або ж з іншими особами котрі погоджувалися її доглядати. Заперечує той факт, що по декілька діб не була вдома та залишала при цьому дитину повністю без догляду. Просить надати для неї шанс, так як любить свого сина та просить не забирати його в неї. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідачку, представника відповідачки, свідків та думку прокурора, рахує позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів наявності виключних обставин для позбавлення батьківських прав [PERSON] судом не встановлено. Доводи позивача про те, що [PERSON] не піклується про сина, участі у його вихованні не бере, не відвідує дитину та не цікавиться її життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо сина, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка виявляє бажання відвідувати дитину, піклуватися про неї, проявляти турботу та бажає брати участь у її вихованні. В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачкою, які б свідчили про її ухилення від виконання батьківських обов'язків. Судом встановлено, що [PERSON] є мамою малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідачка є матір'ю одиночкою і відповідно до наданих суду довідок відділом РАЦС - відомості про батька дитини внесені за заявою матері згідно з частиною першою ст.135 Сімейного кодексу України. Після народження дитини [PERSON] проживала за різними адресами, так як свого житла не мала та не має на даний час. Так, зокрема, вона проживала в господарстві своєї мами [PERSON] в [ADDRESS] в орендованій квартирі. Позивач, як на підставу позбавлення батьківських прав посилається на те, що відповідачка не підготувалася належним чином до народження сина, не було необхідних предметів побуту та не були заготовлені дрова для опалення житла, де вона на той час проживала. Однак, відповідно до наданого суду позивачем акту обстеження житлово- побутових умов від 13 травня 2015 року, в найманому житлі де тимчасово проживала відповідачка разом із своєю мамою, санітарно-гігієнічні умови задовільні, є пічне опалення, необхідні речі в дитини є в наявності. Той факт, що мама дитини [PERSON] уже три дні відсутня за місцем проживання був зафіксований зі слів її мами [PERSON], котра в якості свідка не допитувалася та не підтвердила цього в судовому засіданні. Сама [PERSON] цей факт спростувала, пояснивши в судовому засіданні, що вона в той час підробляла випадковими заробітками, а її мама (за її ж згодою) доглядала її сина. Працювала лише вдень. Ввечері та вночі сама доглядала дитину. Змушена працювати, так як немає коштів для утримання дитини. Відповідно до рішення виконкому Острозької міської ради № 79 від 09.06.2015 року - малолітній [PERSON], [INFO] влаштований в комунальний заклад "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини". Як пояснила представник позивача, за весь час коли дитина знаходиться в будинку дитини, [PERSON] ні разу не провідала свого сина. На підтвердження своїх доводів суду було надано довідку з КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини", з якої вбачається, що з 10.06.2015 року згідно «Книги обліку відвідувань батьками та родичами дітей будинку дитини» ні мати, ні будь-хто з родичів дитину не відвідував. Жодних листів та запитів від батьків чи родичів на адресу будинку дитини не надходило. [PERSON] спростувала цей факт вказавши, що приїздила декілька разів в цей заклад з метою відвідати сина, однак їй не завжди це вдавалося, так як адміністрація будинку дитини відмовляла їй надати побачення з дитиною пояснивши, що діти відпочивають (тихий час) або що дитина перебуває в ізоляторі, а тому відвідування батьками заборонено. На повторну вимогу суду позивач надав довідку з КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини", згідно якої вбачається, що дійсно [PERSON] неодноразово приїздила в будинок дитини, однак, із зазначених вище обставин, не змогла отримати побачення з дитиною. Зокрема, 26.11.2015 року - діти спали і їй не надали побачення. А з 30.11.2015 року по 17.12.2015 року дитина хворіла та перебувала в ізоляторі. 27.11.2015 року мама дитини [PERSON] мала короткочасне побачення з сином. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області від 03.12.2015 року позивач прийняв рішення клопотати перед судом про позбавлення батьківства [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки-характеристики Острозької міської ради Рівненської області [PERSON] характеризується посередньо, як особа, котра не має постійного місця проживання та роботи. Проте в судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON], організувала свій побут, намагається влаштувати особисте життя (офіційно одружується) та бажає займатися вихованням свого сина. Цей факт в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON], котра пояснила, що є родичкою [PERSON] та надала їй для проживання свій будинок на правах члена сім'ї, бажає допомагати для неї у вихованні її сина та має для цього матеріальні можливості. На даний час створюються всі умови для проживання в цьому будинку малолітнього [PERSON]. Цей факт підтверджується актом перевірки житлових умов [PERSON] складеного 08.02.2016 року. Свідок [PERSON] показав, що особисто відвозив [PERSON] в будинок дитини, де вона відвідувала свого сина. Свідок [PERSON] показав, що 10 березня цього року офіційно буде реєструвати шлюб з [PERSON], бажає мати повноцінну сім'ю та згідний щоб син [PERSON] проживав з ними. Він бажає бути для нього батьком та матеріально їх забезпечувати. Факт наміру одруження [PERSON] та [PERSON] 10 березня цього року підтверджується довідкою відділу РАЦС Острозького управління юстиції в Рівненській області від 04.03.2016 року № 375-11.03.16. За таких обставин, суд вважає, що підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу - позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], недостатньо. Разом з тим, суд враховує, що на даний час в відповідачки ще не в повній мірі вирішені її особисті проблеми (одруження, працевлаштування), відсутні засоби до існування, а тому рахує за необхідне вирішити питання про тимчасове відібрання дитини, надати можливість відповідачці влаштувати особисте життя та створити належні умови для проживання та догляду за її малолітнім сином. При цьому вважає за необхідне попередити маму дитини про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Враховуючи викладене та

Outcome: partial