Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 24.07.1992 по 13.06.2012 року він працював у відокремленому структурному підрозділі Вагонне депо Запоріжжя-Ліве ДП Придніпровська залізниця. При звільненні підприємство було зобовязано виплатити йому компенсацію за невикористані 283 доби домашнього відпочинку, як надурочної роботи. З урахуванням того, що годинна ставка складала 15,95 грн., підприємство мало виплатити йому за 2264 години 72 221,60 грн. Проте йому було виплачено компенсацію в сумі 43 836,70 грн. Просив суд стягнути невиплачену заробітну плату за 283 доби невикористаного часу домашнього відпочинку в сумі 28384,90 грн. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили. Пояснили, що при звільненні [PERSON], у нього залишись невикористані 283 доби домашнього відпочинку, які були компенсовані у грошовій формі з оплатою цього часу з розрахунку встановленого місячного окладу в загальній сумі 43836,70 грн. Вважають, що позивач невірно обчислює невикористаний час домашнього відпочинку як надурочну роботу, оскільки [PERSON] після повернення з тури звільнився і не мав настпних поїздок. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. [PERSON] з 24.07.1992 по 13.06.2012 року працював у відокремленому структурному підрозділі Вагонне депо Запоріжжя-Ліве ДП Придніпровська залізниця, був звільнений за п.5 ст.36 КзпП України в звязку з переведенням. З 02.11.1992 по 13.06.2012 року [PERSON] працював на посаді механіка вагона транспортера. При звільненні з [PERSON] було проведено розрахунок та виплачено компенсацію за час невикористаного домашнього відпочинку за 283 доби на загальну суму 43836,70 грн. Всього з урахуванням інших виплат було нараховано 73404,84 грн. Судом зясовано, що сторони визнають, що при звільненні у [PERSON] кількість невикористаних діб домашнього відпочинку становить саме 283 доби. Спірною для сторін обставиною є порядок обчислення компенсації за дні відпочинку. На підставі ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин. Відповідно до п. 4.1 Колективного договору ДП "Придніпровська залізниця" вбачається, що режим праці і відпочинку в структурних підрозділах регламентується "Правилами внутрішнього трудового розпорядку" та "Особливостями регулювання робочого часу і часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту і метрополітенів, повязаних із забезпеченням безпеки руху поїздів і обслуговування пасажирів", затверджених наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України від 10.03.1994 року №40-Ц (далі Наказ 40-Ц). Згідно з п. 1.1 Наказу 40-Ц особливості регулювання робочого часу враховують специфіку організації праці і регулюють робочий час і час відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту і не змінюють встановлених законодавством загальних і спеціальних гарантій і пільг. Пунктами 1.3, 1.7. Наказу 40-Ц передбачено, що для працівників, постійна робота яких відбувається в дорозі при загальній тривалості поїздки в обидва кінці три доби і більше, може запроваджуватись підсумований облік робочого часу з періодом обліку потурно. Турою вважається час з моменту явки на роботу для поїздки до моменту явки на роботу для наступної поїздки після відпочинку у пункті постійної роботи. При роботі потурно пунктом 11.8 Наказу 40-Ц встановлено особливий порядок надання часу відпочинку, згідно з яким загальний час належного відпочинку в основному пункті для працівників, постійна робота яких протікає в дорозі, треба визначати шляхом множення включеного в роботу числа відпрацьованих годин за поїздку на коефіцієнт 2,6 та віднімання часу чи днів відпочинку в дорозі і додавання за календарем недільних та святкових днів за поїздку, туру. При цьому щотижневі дні відпочинку за час поїздки надаються в підсумованому вигляді відразу після поїздки. Відпочинок працівнику повинен бути наданий, як правило, після кожної поїздки повністю. У виняткових випадках, коли відпочинок після цієї поїздки не міг бути наданий повністю, невикористана кількість годин відпочинку за цю поїздку може бути приєднана до належної кількості годин відпочинку за наступні 1-2 поїздки (тури). Якщо протягом 1-2 наступних поїздок (тур) невикористана частина відпочинку за попередню поїздку (туру) не буде надана повністю, еквівалентна кількість робочих годин зараховується і оплачується як надурочна робота. Години роботи в святкові та ненадані вихідні дні, оплачені в подвійному розмірі, додатковій оплаті як надурочний час не підлягають. За змістом Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників "Вагонного депо Запоріжжя-Ліве" встановлено 8-ми годинний робочий день при роботі із пятиденним робочим тижнем. У відповідності до положень статті 106 КЗпП України оплата роботи в надурочний час здійснюється в подвійному розмірі годинної ставки. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, при звільненні [PERSON] йому мала бути виплачена заробітна плата за еквівалентну кількість робочих годин часу невикористаного домашнього відпочинку в подвійному розмірі годинної ставки. Відповідно до витягів зі штатного розпису робітників вагонного депо Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця» з 01.05.2012 року тарифний оклад механіка вагона транспортера зчленованого типу складав 2647.00 гривень. Згідно розпорядження Укрзалізниці від 27.03.2014 року № ЦЗЕ 11\\184 «Щодо обліку та оплати праці працівникам, що працюють з підсумковим обліком робочого часу» працівникам, оплата праці яких провадиться за посадовими окладами, для оплати надурочних годин роботи, роботи у святкові та вихідні дні, а також вечірніх та нічних годин, розраховується годинна тарифна ставка, виходячи з встановленого середньомісячного посадового окладу та середньомісячної кількості годин за нормою облікового періоду. В 2012 році середньорічна норма робочого часу склала 166.8 годин (2001 година/12=1668.8). Годинна тарифна ставка складає 15,87 грн. (2647 грн. посадового окладу / 166.8 годин). Суд знаходить невірним розрахунок позивача в частині визначення годинної тарифної ставки, оскільки позивач виходив не з середньорічної норми робочого часу на 2012 рік, а обчислював її за період з липня 2011 по червень 2012 року. Враховуючи, що [PERSON] працював за 8-годинним графіком, йому має бути компенсовано 2264 години невикористаного відпочинку (283 доби * 8 годин). Сума заробітної плати за час невикористаного відпочинку обчислюється наступним чином. 2264 години помножуються на годинну тарифну ставку в сумі 15.87 грн. в подвійному розмірі, що разом становить 71 859,36 грн. [PERSON] за 283 доби невикористаного відпочинку було виплачено 43836,70 грн. Суд вирішив, що відповідач має виплатити недоплачену частину компенсацію в сумі 28 022,66 грн. (71859,36 43836,70). Згідно зі ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що сума позовних вимог становила 28 384,90 грн., а судом було стягнуто з відповідача суму в розмірі 28 022,66 грн., позовні вимоги були задоволені на 98,72 відсотків. Позивач просив в судовому засіданні стягнути на свою користь витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON], які становлять 1500 грн. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» , який набрав чинності з 1 січня 2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно акту виконаних робіт та розрахунку суми гонорару за правову допомогу адвокатом [PERSON] було витрачено 8 годин на підготовку позовної заяви та 1 година участі адвоката в судових засіданнях, вартість наданих послуг згідно домовленості позивача та адвоката становить 1500 гривень. Сума не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, - 1480,80 гривень. (98,72% від 1500). Судовій збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial