Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку пай. Свої вимоги позивач уточнив та обґрунтував тим, що він був членом колишнього КСП "Заповіт Ілліча" Білокуракинського району Луганської області з 08.04.1992 по 21.08.1995. Він був суб`єктом права на колективну власність на землю, як член КСП цього товариства та мав право на земельну частку (пай) відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Про те, що позивач був внесений до списків по паюванню земель він не знав. Із мережі інтернет позивач дізнався, що члени КПС по Україні мали право на отримання земельної частки (паю) та 08.10.2020 направив відповідний запит до відділу Держгеокадастру у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області. Згідно відповіді позивач значиться в списках за №133 до державного акту на право колективної власності на землю по КСП "Заповіт Ілліча" ЛГ №3030000002 згідно рішення Білокуракинської районної ради від 29.12.1993 №б/н, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності від 03.03.1994. Однак в списки до технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП "Заповіт Ілліча", згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 12.12.1997 №428 він не був внесений. Площа земельної частки (паю) становить 9,92 ум. кад. га. Вартість земельної частки на момент розпаювання землі в 1995 році складала 24928,11 грн. Позивач звернувся до Білокуракинської РДА з питанням щодо видачі йому відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай) проте йому було відмовлено. У зв`язку з чим позивач просить визнати за ним право на земельну частку (паю) яка виділялася на момент розпаювання членам колишнього КСП "Заповіт Ілліча" у розмірі 9,92 ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та зобов`язати Білокуракинську райдержадміністрацію видати йому сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої відділом у Білокуракинському районі Луганської області Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, [PERSON] значиться за №133 в списках до державного акту на право колективної власності на землю по КСП "Заповіт Ілліча" ЛГ №3030000002 згідно рішення Білокуракинської районної ради від 29.12.1993 №б/н, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності від 03.03.1994, та виданий 25.02.1995. В технічній документації по паюванню земель колективної власності КСП "Заповіт Ілліча" згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 12.12.1997 №428 [PERSON] в списках на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП "Заповіт Ілліча" не значиться (а.с.29). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] з 08.04.1992 по 21.08.1995 працював в КСП "Заповіт Ілліча" та був членом КСП "Заповіт Ілліча" (а.с.30-32). Згідно довідки, виданої відділом у Білокуракинському районі Луганської області Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, розрахунок розміру та вартості земельної частки (паю), який затверджений розпорядженням Білокуракинської РДА від 25.12.2000 №480 після уточнення списків розраховувалася для 524 пайщиків, розмір паю 9,92 ум.кад.га. вартість земельної частки (паю) станом на 01.07.1995 складала 24928,11 грн. В кількість пайщиків, на яких проводили розпаювання земель колишнього КСП "Заповіт Ілліча", [PERSON] не було (а.с.28). Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», громадянин має право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну ділянку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити права на земельну частку. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право на земельну частки (паю) по КСП "Заповіт Ілліча". Позовні вимоги в частині зобов`язання Білокуракинської райдержадміністрації видати позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) задоволенню не підлягають оскільки рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і отримання іншого документу не потребує. На підставі викладеного та

Outcome: partial