Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про надання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за законом, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на право на земельну частку (пай) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0151500, виданого 4 липня 1997 року Горохівською районною державною адміністрацією. Згідно з рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 03 червня 2016 року за позивачкою було визнано право на вказану земельну частку в порядку спадкування за законом першої черги. Крім того, чоловіку [PERSON] , відповідно до рішення Горішненської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 09 грудня 1993 року №13/2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. За життя чоловік не завершив процедуру приватизації даних земельних ділянок. Позивачка є спадкоємцем майна за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаних земельних ділянок після смерті [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак звернулися до суду з письмовими клопотаннями, в яких просять провести розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно виписки з рішення Горішненської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 09 грудня 1993 року №13/2 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян» (а.с.21) вбачається, що сільська рада вирішила передати [PERSON] у приватну власність безоплатно земельні ділянки площею 0,60 га для ведення підсобного господарства та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 травня 2003 року Горішненською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.12), [PERSON] помер [INFO] в с.Горішне Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із заповіту посвідченого 14.02.2003 року, секретарем виконкому Горішненської сільської ради вбачається, що [PERSON] заповів належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0151500 своєму сину [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Берестечківської міської ради № 324 від 10.06.2021 вбачається, що спадкодавець [PERSON] до 23.02.2003 року проживав із дружиною [PERSON] в [ADDRESS] , зі своєю дочкою [PERSON] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] син [PERSON] [PERSON] вступила у фактичне володіння спадковим майном. Матеріалами спадкової справи № 148, заведеної 06.10.2021 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Волошином С.А. після смерті [PERSON] , стверджується, що крім позивачки із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Рішенням Горохіського районного суду Волинської області від 03.06.2016 року у справі № 155/116/2016-ц, за [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги визнано право на земельну частку (пай) площею 2,32 га. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 09.01.1964 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Лобачівській сільській раді, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Волошина С.А. від 06 жовтня 2021 року, вих.№76/02-31 (а.с.39), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею майна померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). За таких обставин, суд вважає, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення та визнає за позивачкою право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок наданих у приватну власність [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення Горішненської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 09 грудня 1993 року №13/2 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», площею 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Outcome: approved