Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

У березні 2020 року позивач - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Центр Фінансових рішень" (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №1791750234 від 29.03.2017р. 26.06.2019 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір відступлення права вимоги № 20190626, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимогу) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Таким чином, ТОВ ФК "ЄАПБ" набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , яка свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 26.06.2019, утворилась заборгованість на загальну суму 158 815,52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2382,23 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. 03.04.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу [PERSON] була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надала, в судове засідання не з`явилася, хоча судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 29 березня 2017 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №1791750234, яка разом з умовами отримання кредитів, розміщеними на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarcet.ua, та інших послуг від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» становлять між ними кредитний договір. За умовами договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 82 875,62 грн. строком на 48 місяці зі сплатою процентів за користування ним за початковою ставкою 0,00%, щомісячною - 2,69% та річною - 11,99% згідно з графіком платежів. При цьому, виходячи з цієї заяви та платіжного доручення від 29.03.2017 року за № І113578995, відповідач фактично отримала кредитні кошти в розмірі 40 251,00 грн. Водночас у сукупну частину кредиту ( 82 875,62 грн.) включені: 24 568,05 грн. - кредитні кошти, надані на погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором №2781019564 від 121.01.2016 року; 40 251,00 грн. - переказ на картковий рахунок за кредитним договором договору № 1791750234 від 29.03.2017 року; 1 850,00 грн. - страховий платіж; 15 556,57 грн. - оплату страхового платежу за договором страхування; 650,00 грн. - оплата послуги «Охоронець КредитМаркет 24». Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України). Так, свої зобов`язання перед відповідачем первісний кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується платіжними дорученням на перерахунок коштів за № І113578995 від 29.03.2017 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. У ході судового розгляду також встановлено, що на підставі договору відступлення прав вимоги №230190626 від 26.06.2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» як первісний кредитор відступило новому кредиторові ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1791750234 від 29.03.2017 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Про зміну кредитора в кредитно-договірному зобов`язанні позичальника [PERSON] повідомлено належним чином листами від 09.07.2019 року. Враховуючи те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», тому суд приходить до висновку про обґрунтованість його звернення до суду. Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року, розмір права відступленої вимоги за кредитним договором №1791750234 від 29.03.2017 року, укладеним з [PERSON] , становить 158 815.52 грн., з яких: 77633.47 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14038.74 грн. - сума заборгованості за відсотками; 45779.63 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 2І363.68 грн. - сума заборгованості за пенею. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення відповідачем кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «Факторингова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як дійсним кредитором, які з урахуванням обсягу відступлених вимог є доведеними та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу - 77633.47 грн., 14038.74 грн. - сума заборгованості за відсотками та 2І363.68 грн. - сума заборгованості за пенею, а загалом 113 035,89 грн. При цьому, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за платою за управління кредитом (заборгованість за щомісячними платежами) в сумі 45779,63 грн. з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору), споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16. Так, п.3 договору встановлено, що за надання кредиту позичальник зобов`язується сплачувати проценти, сума яких становить сукупну вартість кредиту. Види процентів: початковий процент - обчислюється від суми кредиту та справляється за його рахунок відразу при його наданні (0,00% від суми кредиту = 0,00 грн.; щомісячні проценти - обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно (2,69% від суми кредиту згідно з графіком); річні проценти (річна процентна ставка) - обчислюється від загальної суми грошового боргу позичальника за кредитним договором та встановлюються в розмірі, що відповідає періоду часу в й рік, але нараховуються щомісячно, виходячи з кількості днів в календарному році (11,99% від суми боргу за договором згідно з графіком). Разом з тим, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячних процентів як плати за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачеві. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги фактичне встановлення у кредитному договорі №1791750234 від 29.03.2017 року додаткових щомісячних процентів, які по суті є платою за управління кредитом (як це безпосередньо зазначено в розрахунку у Витягу з реєстру боржників), що не є послугами в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», та несправедливими положеннями договору про споживчий кредит, тому суд приходить до висновку про нікчемність зазначених умов договору та відсутність правових підстав для нарахування та, відповідно, стягнення з [PERSON] плати за управління кредитом в сумі 45779,63 грн. Так як вимога позивача про стягнення з позичальника заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд,

Outcome: partial