Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживача щодо стягнення суми депозиту. Свій позов мотивує тим, що 21 січня 2013 року між нею та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір № 1559924 банківського строкового вкладу (депозит) в банківських металах «Золотий». Відповідно до п. 2.1. для виконання умов цього договору вкладник передає, а банк приймає на вкладний рахунок наступний банківський метал: золото 999,9 проби загальною вагою 124 гр. або 4,00 унції золота. Пунктом 2.3 Договору, встановлено, строк дії вкладу 18 місяців від дати надходження вкладу на вкладний рахунок. Пунктом 1.3. договору встановлено, що банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії договору та повернення вкладнику банківських металів. Строк повернення вкладу встановлено п.1.3 договору 21 вересня 2014 року. Відповідно до п. 2.4. договору на суму вкладу нараховувалась 1,5 процентів річних. На виконання умов договору, позивач перерахувала з поточного рахунку № 80479905 в валюті XAU на депозитний рахунок № 1559924 в валюті XAU суму в розмірі 3,99 унції золота, що підтверджується квитанцією № 6381 від 21 січня 2013 року. 02.12.2016 [PERSON] звернулась до банку з вимогою негайно повернути вклад. Станом на 05 грудня 2016 року депозитний вклад позивачу не повернуто та не перераховано коштів еквівалентних сумі вкладу. На підставі вищенаведеного, просить суд, стягнути з відповідача кошти за договором № 1559924 строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий» від 21 січня 2016 року в національній валюті в сумі 121073,04 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи та надав письмові заперечення з яких вбачається, що вимоги особи виплатити кошти на підставі договору строкового банківського вкладу в банківських металах відноситься до кредиторських вимог, які задовольняються в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Порядок ліквідації банків врегульований розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з ч.5 ст.45 якого протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку; вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. З урахуванням того, що відомості про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» опубліковано 12 червня 2015 року, граничним строком подачі кредиторських вимог в даному випадку є 13.07.2015 р. (враховуючи приписи п. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Але у вказаний період 12.06.2015р. -13.07.2016 р. від позивача не було жодної заяви з кредиторськими вимогами до ПАТ «КБ «Надра», відтак вимога позивача не включена в реєстр акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягає і вважається погашеною в силу закону. Так як позивач не скористалась своїм правом та не заявився до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ КБ Надра кредиторських вимог про акцептування вкладу в банківських металах, у строк, визначений зазначеним законом, вимога позивача щодо повернення вкладу в банківських металах є погашеною та не підлягає задоволенню в ліквідаційній процедурі. Просили суд, відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 січня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір № 1559924 банківського строкового вкладу (депозит) в банківських металах «Золотий» (а.с. 3 ). Відповідно до п. 2.1. для виконання умов цього договору вкладник передає, а банк приймає на вкладний рахунок наступний банківський метал: золото 999,9 проби загальною вагою 124 гр. або 4,00 унції золота (а.с. 3 ). Пунктом 2.3 даного Договору, встановлено, строк дії вкладу 18 місяців від дати надходження вкладу на вкладний рахунок (а.с. 3 ). Пунктом 1.3. вищезазначеного договору встановлено, що банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії договору та повернення вкладнику банківських металів. Строк повернення вкладу встановлено п.1.3 договору 21 вересня 2014 року (а.с. 3 ). Відповідно до п. 2.4. договору на суму вкладу нараховувалась 1,5 процентів річних. На виконання умов договору, [PERSON] перерахувала з поточного рахунку № 80479905 в валюті XAU на депозитний рахунок № 1559924 в валюті XAU суму в розмірі 3,99 унції золота, що підтверджується квитанцією № 6381 від 21 січня 2013 року (а.с. 4 ). 02.12.2016 р. позивач звернулась до банку з вимогою негайно повернути вклад. Судом встановлено, що станом на 05 грудня 2016 року депозитний вклад позивачу не повернуто та не перераховано коштів еквівалентних сумі вкладу. Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1\~ст. 1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Встановлено, що Постановою Правління НБУ від 06.02.2015 № 83 ПАТ «КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 № 113 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 05.06.2015р. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно п. 16\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п.п. 1, 2 ч. 5\~ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2\~ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено\~ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Тобто вимоги особи виплатити кошти на підставі договору строкового банківського вкладу в банківських металах відноситься до кредиторських вимог, які задовольняються в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Порядок ліквідації банків врегульований розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з ч.5 ст.45 якого протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку; вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. З урахуванням того, що відомості про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» опубліковано 12 червня 2015 року, граничним строком подачі кредиторських вимог в даному випадку є 13.07.2015 р. (враховуючи приписи п. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Але у вказаний період 12.06.2015р. -13.07.2016 р. від позивача не було жодної заяви з кредиторськими вимогами до ПАТ «КБ «Надра», відтак вимога позивача не включена в реєстр акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягає і вважається погашеною в силу закону. Так як позивач не скористалась своїм правом та не заявився до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ КБ Надра кредиторських вимог про акцептування вкладу в банківських металах, у строк, визначений зазначеним законом, вимога позивача щодо повернення вкладу в банківських металах є погашеною та не підлягає задоволенню в ліквідаційній процедурі, оскільки позивач лише 02.12.2016 року звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» із заявою про видачу вкладу за договором № 1559924 від 21.01.2013 року (а.с. 32 ). З правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, та яка відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України, випливає, що згідно з п. 16\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6\~ст. 2 цього Закону\~ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону\~врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Таким чином, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Частиною 1\~ст. 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що ПАТ «КБ «Надра» є неплатоспроможним та перебуває в стані ліквідації, чинним законодавством чітко визначено, що задоволення вимог кредиторів банку в такому випадку здійснюється в порядку, передбаченому\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку не передбачена, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] про захист прав споживача щодо стягнення суми депозиту. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити повністю. Щодо посилання представника позивача в судовому засіданні, що діями відповідачів позивач зазнала грубого порушення її права власності, що стало наслідком позбавлення її майна у вигляді банківських металів, які були нею внесені до банку, що порушує закріплені як законодавством України, так і міжнародним законодавством принцип непорушності права власності, суд вважає, що зазначене рішення суду не позбавляє позивача, зважаючи, вказати поважні причини пропуску терміну на подання заяви-вимоги як кредитора уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вирішувати питання про повернення її вкладу у відповідності до вказаної у згаданому Законі процедури.

Outcome: dismissed