Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 15 липня 2014 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1430, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від подружнього життя у сторін народилась одна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Зазначає, що дитина проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні, на підтвердження чого надає довідку з місця проживання. Відповідач проживає окремо, не займається та не цікавиться інтересами дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, яку востаннє надав в грудні 2018 року. Вказує, що дитина у своєму віці потребує постійного догляду, витрат на одяг, харчування, ліки, а також на дозвілля, оскільки дитина повинна розвиватись духовно та займатись спортом. Це все є значними матеріальними витратами для позивача. Крім цього вказує, що не працює, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.Позивачу не відоме місце праці та доходи відповідача, однак вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти, оскільки він є працездатним, здоровим, іншої сім`ї не має, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів на дочку, просить суд взяти до уваги те що позивач не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, дочка є здорова, у власності майна не має, відповідач є працездатним, здоровим, іншої сім`ї не має, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, і тому, вважає що, має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Просить позов задоволити. Позивач у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу у її відсутності, позовні підтримує та просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив в якому просить відмовити у задоволенні заяви частково та встановити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що відповідач погоджується та матиме реальну можливість їх сплачувати. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 15 липня 2014 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1430, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя у сторін народилась одна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Позивач стверджує, що дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Доказів, які б спростовували дані твердження у суду немає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає коштів на її утримання, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання ним обов`язку по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року», установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривні, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд враховує при визначенні розміру аліментів, той факт, що позивач та відповідач офіційно не працюють, позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиноюа також те, що у власності позивача майна не має, відповідач є працездатним, здоровим, іншої сім`ї та інших дітей, в т. ч. непрацездатних осіб на утриманні не має. Разом з тим, суд відхиляє заперечення відповідача в частині розміру аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, оскільки останній офіційно не працює. Окрім цього суд не приймає до уваги і той факт, що відповідач бере участь у вихованні спільної дитини бере і досі та перераховує кошти позивачу на утримання дитини, та пересилає необхідні речі, оскільки такі факти не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, який з1 липня 2019 року становить 1699 гривні, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що дитина знаходиться на утриманні позивача, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати на утримання неповнолітньої дитини, а саме доньки [PERSON] , [INFO] ,аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 01.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи потреби дитини. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768.40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved