Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 21.06.2015 р. померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по вул. Садова, 16, с. Вербівка Літинського району Вінницької області. Після смерті матері позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Садова, 16, с. Вербівка Літинського району Вінницької області по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився подавши до канцелярії суду заяву якою просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує, витрати зі сплати судового збору просить залишити за ним (а.с. 31). Представник відповідача Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач просить справу розглянути без представника сільської ради, позов визнає (а.с. 26). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 323982, виданим 23.06.2015 р. виконавчим комітетом Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла 21.06.2015 р., актовий запис № 20 (а.с. 7). Свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 130369 виданим повторно 21.04.2009 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції Вінницької області, пояснюється факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як між сином та матірю (а.с. 8). Згідно заповіту посвідченого 20.02.2002 р. нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно де б воно і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповіла своєму синові [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки за № 147-2/12 від 26.01.2017 р., виданої виконавчим комітетом Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] на день смерті матері [PERSON], у звязку з її хворобою, постійно проживав без реєстрації з квітня місяця 2015 р. по 21 червня 2015 р. за адресою матері по вул. Садова, 16, с. Вербівка Літинського району Вінницької області (а.с. 32). Згідно довідки за № 191-2/12 від 14.02.2017 р., виданої виконавчим комітетом Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON], яка померла 21.06.2015 р., на день смерті проживала та була зареєстрована на території Бруслинівської сільської ради за адресою вул.. Садова, 16, с. Вербівка Літинського району Вінницької області (а.с. 33). Довідкою Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 190-2/12 від 14.02.2017 р. підтверджується та обставина, що згідно записів по господарської книги за № 6 за 2011-2016 рр., власником будинку, господарських будівель, та споруд, розташованих за адресою вул. Садова, 16, с. Вербівка Літинського району Віннпицької області, являється померла 21.06.2015 р. [PERSON], [INFO] (а.с. 34). Відповідно до виписки з рішення від 18.10.1994 р., 2 сесії 22 скликання Бруслинівська сільська рада передала [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, яка знаходиться в межах с. Вербівка, загальною площею 0,40 га, в тому числі: для обслуговування жилого будинку 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства 0, 15 га. (а.с. 35). Відповідно до листа від 01.02.2017 р. за № 98/02-14, який надіслано Літинською держнотконторою, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] (а.с.14). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за вул. Садова, 16, с. Вербівка Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1966 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., ганку, прибудови літера «а», ганку, сараю літера «Б», погребу «п/Б», сараю «В», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі №4, воріт №5 (а.с. 9-13). Самовільні побудови відсутні. Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із по господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Садова, 16, с. Вербівка Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], яка померла 21.06.2015 р. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved