Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до довідки та погосподарських книг Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1991-1995 роки, житловий будинок [ADDRESS] 1944 року побудови (перебудований в 1975 році) належав до майна колгоспного двору, головою якого була [PERSON], [PERSON], які набули 15 квітня 1991 року у відповідності до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" право власності на будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках. З двору [PERSON] вибув в 06.09.1988 року, [PERSON] вибула в 1987 році на навчання, і остаточно вибула в 1993 році, [PERSON] вибув в 2004 році. [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON], тому він не належить до спадкоємців першої черги та має права на обов'язкову частку в спадщині і вибув в місто Біла Церква Київської області. Жоден з них після вибуття із вказаного двору не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору і через сплив трирічного строку позовної давності втратили право на її витребування. Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилася. 24 січня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], а належне їй право на земельну частку (пай), а у випадку виділення земельної частки (паю) в натурі земельну ділянку, заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області Фареник С. В. за реєстром №43. 11 червня 2008 року п'ятнадцята сесія п'ятого скликання Іванівської сільської ради рішенням №230 вулицю «[ADDRESS]» перейменувала на вулицю «[ADDRESS]». [INFO] померла [PERSON], спадщину після смерті якого прийняли: [PERSON] та [PERSON]. 13 лютого 2018 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали договір про тлумачення заповіту, яким домовилися положення заповіту, складеного [PERSON] розуміти так: виділену в натурі земельну частку (пай) в КСП «Прогрес» - земельну ділянку, що належить заповідачу на підставі державного акту [NUMBER] виданого 25.08.2004 року на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації №546 від 19.08.2004 року площею 3,250 га [PERSON] заповіла [PERSON], а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що заповідач матиме право - [PERSON], заповіла [PERSON]. Вважає, що [PERSON] за життя набула право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] як на частку майна колгоспного двору, а тому це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої. Іванівська сільська рада свідоцтва про право власності за її життя на ім'я померлої не видала. Житловий будинок загальною площею 78,5 м2, житловою площею 49,6 м2, вартістю 127729 гривні. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А», погріб з шийкою літер «В», жомова яма літер «Г», жомова яма літер «Д», прибудова літер «а», тамбур літер «а1», сарай-прибудова літер «б», сарай-літня кухня літер «Б», убиральня літер «б1», убиральня літер «Ж», колодязь питний №1, огорожа №2, ворота №3, хвіртка №4. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] та право власності в порядку виділення частки з майна колгоспного двору на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 78,5 м2, житловою площею 49,6 м2, вартістю 127729 гривень. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, в позовній заяві позивач просить справу розглядати у його відсутність, представник позивача подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Іванівська сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність представника сільської ради (а.с. 51). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомила суд, що не заперечує проти звадоволення позову, справу просить розглядати без її у часті (а. с. 55). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомив в заяві суд, що не заперечує проти звадоволення позову, справу просить розглядати без його у часті (а. с. 56). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомив в заяві суд, що не заперечує проти звадоволення позову, справу просить розглядати без його у часті (а. с. 57). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомив в заяві суд, що не заперечує проти звадоволення позову, справу просить розглядати без його у часті (а. с. 58). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що відповідно до довідки та погосподарських книг Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1991-1995 роки, житловий будинок [ADDRESS] 1944 року побудови (перебудований в 1975 році) належав до майна колгоспного двору, головою якого була [PERSON], [PERSON], які набули 15 квітня 1991 року у відповідності до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" право власності на будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках. (а.с. 16, 32-34, 35-38). Із довідки виконкому Іванівської сільської ради № 186 від 22.02.2018р. [PERSON] вибув з двору в 06.09.1988 році, [PERSON] вибула в 1993 році, [PERSON] вибув в 2004 році. (а.с. 14). [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON], тому він не належить до спадкоємців першої черги та має права на обов'язкову частку в спадщині, і вибув в місто Біла Церква Київської області. Жоден з них після вибуття із вказаного двору не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і через сплив трирічного строку позовної давності втратили право на її витребування. Реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 р. не проводилася, що підтверджується довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 17.12.2013 року №2279 (а.с. 17). 24 січня 2008 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON], а належне мені право на земельну частку (пай), а у випадку виділення земельної частки (паю) в натурі земельну ділянку, заповідаю [PERSON]». Заповіт посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області Фареник С. В. за реєстром №43, що підтверджується спадковою справою (а.с. 24-30). 11 червня 2008 року п'ятнадцята сесія п'ятого скликання Іванівської сільської ради рішенням №230 вулицю «[ADDRESS]» перейменувала на вулицю «[ADDRESS]», що підтверджується довідкою №158 від 14.02.2018 року виконкому Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області (а.с. 12). Із матеріалів спадкової справи (а.с. 23-30) вбачається, що [INFO] померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняли: [PERSON] та [PERSON]. 13 лютого 2018 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали договір про тлумачення заповіту, яким домовилися положення заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого 24.01.2008 року за №43 Іванівською сільською радою Ставищенського району Київської області, розуміти так: виділену в натурі земельну частку (пай) в КСП «Прогрес» - земельну ділянку, що належить заповідачу на підставі державного акту [NUMBER] виданого 25.08.2004 року на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації №546 від 19.08.2004 року площею 3,250 га [PERSON] заповіла [PERSON], а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що заповідач матиме право - [PERSON] заповіла [PERSON]. Як вбачається з листа Іванівської сільської ради № 92, сільська рада свідоцтва про право власності на житловий будинок за життя [PERSON] останній не видавала, а на ім'я померлої видача такого свідоцтва не передбачена законодавством (а.с. 10). Житловий будинок загальною площею 78,5 м2, житловою площею 49,6 м2, вартістю 127729 гривні. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А», погріб з шийкою літер «В», жомова яма літер «Г», жомова яма літер «Д», прибудова літер «а», тамбур літер «а1», сарай-прибудова літер «б», сарай-літня кухня літер «Б», убиральня літер «б1», убиральня літер «Ж», колодязь питний №1, огорожа №2, ворота №3, хвіртка №4 (а.с. 18-21). Земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], не приватизована, приватизаційні документи не виготовлялися, що підтверджується довідкою №159 від 14.02.2018 року виконкому Іванівської сільської ради (а.с. 13). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до частини 2 статті 123 ЦК УРСР (1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ 15 квітня 1991 року введений в дію Закон України "Про власність". Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку, а тому це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої, і оскільки відповідачем Іванівською сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Outcome: approved