Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. В судове засідання представник позивача ТОВ „Дельта-ФК" Мекензін І.В. не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.37), але у направленій заяві до суду (а.с.39) просив розглянути справу у його відсутність, задовольнивши позов у повному обсязі, і обґрунтував позовні вимоги тим, що 2.02.2013 року між ФО-П [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу косметичних засобів на загальну суму 7210 грн. Згідно п.4 даного договору відповідачка взяла на себе зобов'язання при підписанні даного договору сплатити на користь ФО-П [PERSON] 1210 грн. Відповідно до п.5.1.2 договору залишок в розмірі 6000 грн. відповідачка зобов'язалась погасити протягом 5 місяців по 1200 грн. не пізніше 8 числа кожного місяця. Кінцевий термін погашення заборгованості встановлено до 20.06.2013 року. Також 2.02.2013 року між ФО-П [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким останній виступив поручителем за невиконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] При підписанні вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] передала ФО-П [PERSON] 1200 грн. в рахунок придбання косметичних засобів, при цьому залишок склав 6000 грн. Однак в подальшому відповідачка жодної суми ФО-П [PERSON] не сплатила. Тому просить стягнути вказану суму разом з 55440 грн. штрафу, передбаченого п.12 договору купівлі-продажу солідарно з відповідачів на користь позивача, поскільки 26.07.2013 року за договором факторингу, укладеного між ФО-П [PERSON] та ТОВ „Дельта-ФК", право вимоги по вказаним договорам перейшло до позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що вона дійсно має сплатити позивачу суму боргу за договором купівлі-продажу в розмірі 6000 грн., а штрафні санкції просить застосувати тільки в меншому розмірі від 50% суми заборгованості в 6000 грн., тому що п.12 договору є несправедливим щодо відповідачки, заздалегідь ставить її у невигідне становище і суперечить чинному законодавству. Розрахунок позивачем розміру штрафу в 7,7 рази перевищує розмір заборгованості, що не відповідає вимогам ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів". Заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як передбачає ч.1, ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч.1, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено у судовому засіданні, 2.02.2013 року між ФО-П [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №230480, за змістом якого відповідачка отримує від ФО-П косметичні товари на загальну суму 7210 грн. Згідно п.4 даного договору відповідачка взяла на себе зобов'язання при підписанні даного договору сплатити на користь ФО-П [PERSON] 1210 грн. Відповідно до п.5.1.2 договору залишок в розмірі 6000 грн. відповідачка зобов'язалась погасити протягом 5 місяців по 1200 грн. не пізніше 8 числа кожного місяця. Кінцевий термін погашення заборгованості встановлено до 8.07.2013 року. Даний договір був підписаний сторонами по справі, що не заперечувалось у судовому засіданні (а.с.4). Згідно ст.525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом акту прийому-передачі товару до договору купівлі-продажу №230480 відповідачка [PERSON] отримала від ФО-П [PERSON] 26 найменувань косметичних засобів на суму 7210 грн. (а.с.5). Вказаний документ також підписаний ФО-П [PERSON] та [PERSON] 3.02.2013 року відповідачка сплатила ФО-П [PERSON] 1210 грн. в рахунок виконання умов договору купівлі-продажу №230480, що підтверджується прибутковим касовим ордером №4019 від 3.02.2013 року (а.с.6). Як передбачено ч.1, ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За змістом ч.1-3, ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Також 2.02.2013 року між ФО-П [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким останній виступив поручителем за невиконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] Вказаний договір добровільно підписаний ФО-П [PERSON] та [PERSON], тобто кожний із них погодився з умовами договору (а.с.12-13). Як наголошує ч.1-2, ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ч.1, ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 26.07.2013 року між ФО-П [PERSON] та ТОВ „Дельта-ФК" було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким цедент ФО-П [PERSON] відступив право вимоги цесіонарію ТОВ „Дельта-ФК" вимагати в майбутньому від боржниці [PERSON] сплати заборгованості за договором купівлі-продажу косметики та штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов'язань (а.с.10-11). За таких обставин 12.08.2013 року саме ТОВ „Дельта-ФК" звернулось до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов'язань (а.с.2-3). У відповідності до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А ст.611 ЦК України зазначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.1, ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п.1, ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку, що поскільки ФО-П [PERSON] передав відповідачці [PERSON] косметичні засоби на суму 7210 грн., з яких остання повернула йому 1210 грн. їх вартості, тобто з свого боку ФО-П виконав умови договору купівлі-продажу, а відповідачка, отримавши вказаний товар, не виконала з свого боку зобов'язання, ні до, ні після 8.07.2013 року, як передбачає договір, тому з неї, як з боржника, та з [PERSON], як з поручителя, який несе відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, необхідно стягнути 6000 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу на користь позивача ТОВ „Дельта-ФК", який отримав право вимоги грошового зобов'язання на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 26.07.2013 року. Як зазначає п.5, ч.3, ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про: 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. За правилами ч.1-2, ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно вимог ч.1-2, ст.549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ч.2-3, ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається зі змісту п.12 договору купівлі-продажу №230480 від 2.02.2013 року у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф в розмірі 5% від загальної вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов'язання. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь 55440 грн. штрафних санкцій за невиконання відповідачкою умов зазначеного договору щодо повернення 6000 грн. Вказаний розмір штрафу ТОВ „Дельта-ФК" розраховує виходячи з загальної вартості товару 7200 грн. х 5% = 360 грн. - розмір прострочення за один день, який умножає на 154 дні прострочення (з 3 лютого 2013 року по 8 липня 2013 року), що дорівнює 55 440 грн. штрафу (360 х 154). Оцінюючи вказаний розрахунок штрафу, суд вважає, що його вихідні дані та порядок здійснений всупереч встановленим обставинам справи. Так позивачем взята повна вартість товару в 7200 грн., хоча розрахунок мав би виконуватись із залишку заборгованості в 6000 грн. Крім того, період відрахування штрафу починається з 3.02.2013 року, тобто з наступного дня після укладення договору купівлі-продажу, тоді як з цієї дати час невиконання зобов'язання для відповідачки ще не настав. Таким чином, розмір штрафу, нарахований позивачем, в 9,24 рази перевищує суму заборгованості в 6000 грн. Тому суд вважає п.12 договору купівлі-продажу несправедливим щодо сплати споживачем [PERSON] непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання нею зобов'язань за описаним вище договором. Приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] на час винесення рішення втратила роботу, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.40), тому суд вважає необхідним зменшити розмір штрафу до 2000 грн.,

Outcome: partial