Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У травні 2021 року акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" ( далі - АТ "Ощадбанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, між ВАТ "Державний ощадний банк" та [PERSON] 09.08.2007 року укладено кредитний договір №2203/900, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 19,2 % річних, строком на 120 місяців, з остаточним терміном повернення 08 серпня 2017 року. В забезпечення кредитного договору між ВАТ "Державний ощадний банк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 09.09.2007 року №2203/900. За цим договором відповідач [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартира квартиру, загальною площею 64,4 кв. м, житловою площею 39,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.05.2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області у справі № 310/2060/18 було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовна заява АТ «Ощадбанк» до [PERSON] була задоволена повністю. Однак рішення суду не виконано. Станом на 31.03.2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2203/900 від 09.08.2007 року складає 537133,12 грн. У зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань, позивач просить суд звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 09.08.2007 року, а саме: квартиру, загальною площею 64,4 кв. м, житловою площею 39,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 5357,25 грн. 24.05.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про розгляд справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судова влада України», відповідно до вимог ст. 1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (а.с.57). Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судова влада України», відповідно до вимог ст. 1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (а.с.56). Причини неявки суду не повідомив. За таких підстав, суд розглядає справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк» є державним банком, утвореним відповідного розпорядження Президента України від 20.05.99 № 106, постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.99 № 876 шляхом перетворення Державного спеціалізованого ощадного банку України у Державний ощадний банк України з організаційно - правовою формою - публічне акціонерне товариство, який зареєстровано Національним банком України 26.05.99 за № 4 і назву якого змінено на АТ «Державний ощадний банк України», що зареєстровано Національним банком України 28.12.99. Відповідно до Закону Україні «Про акціонерні товариства» змінено назву Відкрите акціонерне товариство на Публічне акціонерне товариство, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 № 502 із внесенням змін до установчих документів 07.06.2011 . Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено назву Публічне акціонерне товариство на Акціонерне товариство, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 із внесенням змін до установчих документів 18.07.2019 . Судом встановлено, що 09.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений Кредитний договір №2203/900 (далі - Кредитний договір). Відповідно до Кредитного договору, укладеного з [PERSON] , останній отримав кредит, а саме грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,2 % річних, на строк 120 місяців, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 08.08.2017 року (а.с.17-19). Згідно із підпунктом 1.5 Розділу 1 Кредитного Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти рівними частинами в сумі 2084,00 грн. шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01.09.2007р, на відповідні рахунки Позичальника, відкриті у філії - Торезьке відділення №3225 ВАТ «Ощадбанк». Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України кредитний договір за своєю правовою природою є договором позики, згідно з яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Загальні умови виконання зобов`язань визначені нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином. Частиною першої статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому індекс інфляції - 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Отже, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (частина третя статті 549 ЦК України) та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах №6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014. У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору, Позивач змушений був звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.05.2018 року у справі №310/2069/18, з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором №2203/900 від 09.08.2007 року в сумі 813619,57 грн. (а.с.20-21). Станом на 31.03.2021року заборгованість за Кредитним договором №2203/900 від 09.08.2007 року складає 537133,12 грн. ( а.с. 22-28), яка складається з: 220813,46 грн. - основна заборгованість за кредитом; 129254,55 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 80933,60 гри. - пеня; 46127,93 грн. - втрати від інфляції на суму несплаченого кредиту; 27001,28 грн. - втрати від інфляції на суму несплачених процентів за користування кредитом; 20816,96 грн. - 3% річних на суму несплаченого кредиту; 12185,34 грн. - 3% річних на суму несплачених процентів за користування кредитом. Для забезпечення Кредитного договору від 09.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Договір про іпотеку №2203/900 ( далі - Договір іпотеки)(а.с.13-16). Відповідно до п. 1 Договору іпотеки іпотекодавець. передала іпотеко держателю в іпотеку, в якості забезпечення Кредитного договору від 09.08.2017 №2203/900, нерухоме майно - квартиру, загальною площею 64,4 кв. м, житловою площею 39,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з положеннями частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Статтями 38, 39 Закону України «Про іпотеку» регламентовано, що предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований на прилюдних торгах. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах. Реалізація права позивача звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку не залежить від позасудового врегулювання спору. Оскільки між моментом звернення до суду та фактичною реалізацію предмета іпотеки сплине тривалий час, його ціна може суттєво змінитись. У зв`язку з цим позивач вважає, що початкова ціна предмета іпотеки для його реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на час реалізації майна. Згідно з пунктом 42 Постанови ПВСУ № 5 від 30.03.2012, коли особа позичальника є відміною від особи іпотекодавця можливе одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачений розділом 6 Договору іпотеки. Згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Відповідно до пункту 1.3 Іпотечного договору за взаємною згодою сторін загальна вартість Предмета іпотеки складає 357150,00 грн. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Оскільки Позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідно до умов Кредитного договору, позивач має право на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved