Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

29 квітня 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до державного підприємства дослідне господарство «Червоний землероб» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 09.07.2008 року працював у Державному підприємстві дослідне господарство «Червоний землероб» на посаді техніка насінневих складів току №1. 06.02.2015 року звільнений із займаної посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КзпП України. Починаючи з серпня 2014 року по дату звільнення 06.02.2015 року, відповідач заробітну плату не виплачував та не здійснив виплату всіх належних сум при звільненніі. В зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 5734 грн. 86 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 24389,12 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та попросив суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Проти проведенння заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача державного підприємства дослідне господарство «Червоний землероб» в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с.16,21). Відповідно до ст. 6 Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини та основних свобод» від 04.11.1950 року, ратифікованою згідно із Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом. Згідно із статтею 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224-233 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього поданим Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Як вбачається із трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], останній згідно наказу №58-к від 09.07.2008 року, зарахований на посаду техніка насіневих складів току №1. Згідно наказу №70-к від 25.07.2015 року, 25.07.2015 року, розрахований згідно ст. 38 КЗпП України (власне бажання), а не так як зазначено в позові з 06.02.2015 року. Відповідно до довідки ДП ДГ "Червоний землероб" від 18.03.2016 року №54 заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 5734 грн. 86 коп. Відповідно довідки ДП ДГ "Червоний землероб" від 18 лютого 2016 року №32, середньомісячна заробітна плата на посаді підсобного працівника становила 54,44 грн. Отже, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.07.2015 року по 29.04.2016 року (момент звернення до суду ) становить 15188,76 грн. (54,44*279 календарних днів). Отже, дослідивши дані трудової книжки [PERSON] суд приходить до висновку про необхідність стягнути заборгованість з відповідача, яка підтверджена довідкою по заробітній платі, та становить 5734 грн. 86 коп. Крім того, до відшкодування підлягає весь період за який працівник після звільнення 25.07.2015 року не отримав розрахунку по заробітній платі, згідно позовних вимог, по дату подання позову, в розмірі 15188,76 грн. грн., отже позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - ст. 88 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.6, п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має майновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовної заяви майнового характеру, і ставка судового збору за подання позовної заяви до суду майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Суд, враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства, присуджує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: partial