Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Представник КП КМР "Тепломережі" [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь КП КМР "Тепломережі" суму боргу 18650,58 гривень, а також судовий збір. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову вказав, що відповідач [PERSON] [INFO]\~ІПН [NUMBER] має заборгованість за період\~з січня\~1996\~року по\~лютий 2018\~року на\~суму 18650,58 грн. за послуги з централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: м. Кам'янське,\~пр-т.Металургів,\~88\~кв.55. Про що свідчить виписка з особового рахунку. Квартира в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням. \~ \~ \~ \~Відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву, в якій вона просить застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності згідно ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України до позовних вимог КП КМР "Тепломережі" за період 1993-2014 роки у сумі 14319,79 гривень і відмовити у задоволенні позову. (а.с.24-27) \~ \~ \~ \~18.06.2018 року КП КМР "Тепломережі" до суду надали відповідь на відзив в якій зазначено, що у відзиві Відповідач вважає, що данні позовні вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі, оскільки Відповідач не була квартиронаймачем за весь період заборгованості, а також просить застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності. Підприємство КП КМР «Тепломережі» заперечує проти заявлених позовних вимог , оскільки згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» №1/4198 від 05.02.2018 р. Відповідач зареєстрована в [INFO] з 10.04.1992 року, а отже, є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Між Позивачем та Відповідачем склались фактичні договірні відносини, так як Позивач фактично надавав Відповідачу послуги з теплопостачання, а Відповідач використовувала дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялася від неї. Багатоквартирний будинок, де мешкає Відповідач приєднаний до централізованої системи теплопостачання. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу надання чи неналежного надання послуги позивачем від Відповідача не надходило. Як вбачається з виписки із особового рахунку за № 3310055, Відповідач періодично вносила оплату за послуги з централізованого опалення, чим фактично підтвердила наявність заборгованості за вказані послуги, перериваючи тим самим перебіг позовної давності. \~ \~ \~ \~Відповідачем [PERSON] до суду надано доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому вказно, що вона не згодна з письмовою відповіддю на відзив КП КМР "Тепломережі", оскільки вона не має бажання відповідати за цивільні борги її покійного батька, заперечує, що в неї з КП КМР "Тепломережі" склалися фактичні договірні відносити та наполягає застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності згідно ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України до позовних вимог КП КМР "Тепломережі" за період 1993-2014 роки у сумі 14319,79 гривень і відмовити у задоволенні позову. (а.с.58-62) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов. Пояснив, що \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка про реєстрацію та склад сім'ї № 1/4198 від 05.02.2018 року, де також зареєстровані: дочка - [PERSON], син - [PERSON] (а.с.7). Основним предметом діяльності КП КМР «Тепломережі» є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.10-17) Зі сторони відповідачів на адресу КП КМР «Тепломережі» відмови від послуг з надання теплової енергії не надходило, іншого джерела отримання теплової енергії відповідачі не обирали, доказів про укладення договорів про надання теплої енергії з іншими установами не надавали. Як встановлено судом, відповідач не здійснювала повну оплату послуг з централізованого теплопостання зазначеної квартири у період з лютого 2003 року по січень 2018 року включно, її заборгованість перед КП КМР "Тепломережі" обрахована позивачем в сумі 18650,58 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку 3310055 по розрахункам за послуги з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Згідно наданих довідок вбачаєтться, що [PERSON] та [PERSON]І навчаються в КЗ "Середня загальноосвітня школа № 44"(а.с.34,35). Згідно довідки про доходи [PERSON] працює у дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) - центрі розвитку дитини № 30 "Мальва" та отримує середньомісячний заробіток в розмірі 4250,00 гривень.(а.с.37) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 квітня 2015 року було скасовано судовий наказ № 209/483/14-ц від 09 лютого 2015 року, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за заявою Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання з [PERSON] у розмірі 14319,79 грн., та сплаченого заявником судового збору в розмірі 121,80 грн. (а.с.39). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються\~Законом України від 24 червня 2004 року N1875-IV "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з ч.ч.1-3 ст.31\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пп.1,2 ч.1\~ст.14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.\~\~ Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.2 ст.32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Цим же Законом визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (ст.ст.5-7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до підп.2 ч.1\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~ст. 28 Закону України від 21 травня 1997 року N280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні"\~до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності. Крім того відповідно до\~ст. 4 Закону України від 3 грудня 1990 року N507-XII "Про ціни і ціноутворення"\~Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також по контролю за цінами/тарифами. Згідно зі\~ст. 7 Закону України "Про ціни і ціноутворення"\~вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до п.4 Правил користування тепловою енергією, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів, форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Для приміщень у житловому будинку, які не використовуються як житлові застосовується тариф для інших споживачів. Статтею 32\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно ч. 1\~ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до\~ст.19 Закону України "Про теплопостачання"\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За правилами статей\~2,\~12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК). Згідно з п. 27\~постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції,"\~виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Заявлене відповідачем [PERSON] клопотання про застосування строків позовної давності до пред'явленої суми заборгованості, суд вважає обґрунтованим виходячи з наступного. Як вбачається з виписки по особистому рахунку 3310055 від 07.02.2018 року (а.с. 8-9), у період з лютого 2003 року по січень 2018 року відповідач здійснювала не щомісячні періодичні платежі в сумах від 9 до 302 грн. на місяць. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється три роки. Згідно ч. 3, 4, 5\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за теплопостачання в сумі 14319,79 грн, позивач звернувся до суду влютому 2015 року, подавши заяву про видачу судового наказу, який за заявою відповідача 30 квітня 2015 року було скасоване. А з позовною заявою про стягнення боргу в сумі 18650,58 грн. звернувся лише 29 березня 2018 року. Оскільки, позивачем суду не надано доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову за межами строку позовної давності, і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості починаючи з моменту звернення позивача до суду із позовною заявою, тобто з 01.04.2015 року по 01.01.2018 року, включно в сумі 5983,47 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за послуги з теплопостачання до квартири за адресою:Дніпропетровська область, [ADDRESS], у період з 01.04.2015 року по 01.01.2018 року, включно в сумі 5983,47 грн. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 563,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial