Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

12 червня 2019 року Кредитна спілка "Союз-Дніпро" звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд стягнути на користь позивача солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2941/17 від 29 листопада 2017 року на загальну суму 79555 грн 06 коп. та судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяви посилається на те, що 29 листопада 2017 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2941/17. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі -38640 грн, строком користування на 36 місяців, починаючи з 29 листопада 2017 року по 28 листопада 2020 року, а [PERSON] зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору № 2941/17 від 29 листопада 2017 року [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з «20» по «30» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання по кредитному договору. Станом на 16 травня 2019 року сума кредиту не погашена і залишок за кредитом складає 32178,93 грн. Згідно кредитного договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути залишок по кредиту - 32178,93 грн, проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 47376,13 грн 79 коп., тобто заборгованість становить 79555 грн 06 коп. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед позивачем по виконанню умов кредитного договору, було укладено договір поруки № 2941/17 від 29 листопада 2017 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов якого, [PERSON] прийняв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідача, визначених кредитним договором. Представник [PERSON] направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив стягнути залишок по кредиту в розмірі 32178,93 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Відзив мотивований тим, що дійсно Відповідач отримав кредит від Кредитної спілки «Союз-Дніпро». В зв`язку з скрутним матеріальним становищем, перестав сплачувати кредит. Вважаємо, що вимога позивача про стягнення заборгованості 32 178,93 грн. за основною сумою боргу по кредиту грунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позивач включив до суми заборгованості 47 376,13 грн. заборгованості за процентами. Законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з положеннями частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема процентів. У графіку розрахунків до Кредитного договору визначено загальну суму процентів за користування кредитом в розмірі 8 640 грн., а не 56 199,06 як зазначено в позові та розрахунку заборгованості. Безспірним є факт, що Відповідач сплатив 8 822,93 грн. процентів за користування кредитом, а тому позов в частині стягнення відсотків не підлягає задоволенню. Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року в справі № 6- 100цс14 вказав, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті З ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Позивач не довів наявність негативних наслідків через прострочення виконання зобов`язання відповідачем за кредитним договором. Також Відповідач просить при розгляді справи врахувати, що він має багатодітну сім`ю та на його утриманні перебуває 5 неповнолітніх дітей. Кредитна спілка "Союз-Дніпро" звернулась до суду з відповіддю на відзив представника [PERSON] , в якому позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідь на відзив мотивована тим, що 29 листопада 2017 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та Відповідачем-1 ( [PERSON] був укладений Кредитний договір № 2941/17, згідно з яким Відповідач - 1 отримав кредитні кошті сумі 38640 (Тридцять вісім тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп. на 36 місяців та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку, визначеному п. 1.1. та розділом 4 Кредитного договору. Був укладений двосторонній Кредитний договір за добровільним волевиявленням Відповідача-1 порушень чинного законодавства. Відповідачу-1 були відомі усі умови Кредитного договору ті момент його підписання не існувало жодних обставин, які б могли примусити [PERSON] вважати умови невигідними для себе, що чітко зазначено в підпунктах 2.3.4,5 пункту 6.1. Кредитного договору Наявність особистого підпису Відповідача на Кредитному договорі є прямим підтвердженням ознайомлення та досягнення згоди з усіма умовами Кредитного договору. Зобов`язання з Кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатні проценти за користування кредитом. Цей обов`язок [PERSON] не виконував. З червня 2018 року він призупинив платежі і погашенню кредиту, в листопаді та грудні 2018 року надійшли платежі, однак заборгованій не була погашена. Крім того, з січня 2019 року по сьогоднішній день не було жодного платежу. Вважаємо, що доводи про несправедливість умов договору не містять доводів, як і доводи про те, що Кредитна спілка «Союз-Дніпро» нав`язувала послуги щодо кредитування чи примушувала Відповідача-1 до укладання договору на визначених у договорі умовах та спростовується змістом пункту 6 договору, в якому крім іншого зазначено, що умови договору для позивача є вигідними ( 6.1.5.). [PERSON] на свій розсуд трактує умови Кредитного договору № 2941/17. Однією з істотних умов укладання Кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Саме в розділі 4 Кредитного договору узгоджений «Порядок погашення кредиту та нарахування/сплати процентів». Зокрема пунктом 4.2. Кредитного договору визначено: « Нарахування процентів за користування кредитом розраховується: по-перше - на суму кредиту в день отримання грошових коштів (вказаної у п.1.1. цього договору) із розрахунку двадцять дві цілих та тридцять шість сотих процентів і складає 8640,00 вісім тисяч шістсот сорок грн. 00 коп.; по-друге - щомісячно на залишок заборгованості за кредитом 2,7%». Тобто сума у розмірі 8640,00 грн.,- це проценти, сплачені Позичальником за користування кредитом в день отримання грошових коштів. В пункті 4.3. Кредитного договору наданий графік розрахунків , яким сторони погоджують строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів. Тобто саме графік розрахунків містить інформацію, скільки щомісячно Відповідач-1 повинен сплачувати в рахунок погашення кредиту та процентів і обумовлені строки з 20 по 30 число кожного місяця. До липня 2018 року Відповідач-1 виконував умови графіку розрахунків, але в подальшому [PERSON] припинив виконання взятих на себе зобов`язань, тобто порушив умови строків сплати кредиту. Саме пунктом 4.5. Кредитного договору № 2941/17 зазначено, « Сторони дійшли згоди, що при порушенні Позичальником строків сплати кредиту, вказаних в пункті 4.3. цього договору більш ніж на 15 календарних днів, з 16 дня, Кредитодавець нараховує проценти (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом до повного її погашення». Тобто Кредитним договором, саме пунктом 4.5. обумовлені наслідки, пов`язані з порушенням виконання умов договору. Крім того, законодавством не заборонено встановлювати інші види забезпечення виконання зобов`язань, підстави сплати, правова форма та розмір яких визначаються договором або законом, а тому пункт 4.5. договору це є забезпечення виконання зобов`язань, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству. Отже, враховуючі вищезазначене, можна зробити висновок, що проценти, нараховані відповідно п. 4.5. Кредитного договору за своєю правовою природою є платою за користування кредитом і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу та є відмінними від неустойки і не можуть бути зменшенні судом. Жодним пунктом Кредитного договору № 2941/17 не встановлений розмір неустойки. Сума 47376,13 грн. - це проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів, а тому підлягають стягненню з Відповідачів. В судовому засіданні представник [PERSON] відзив підтримав, просив стягнути залишок по кредиту в розмірі 32178,93 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд провести судове засідання без участі представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, про причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 листопада 2017 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2941/17. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі - 38640 грн, строком користування на 36 місяців, починаючи з 29 листопада 2017 року по 28 листопада 2020 року, а [PERSON] зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно розділу 4 цього договору (п.1.1., 1.7., кредитного договору). Проценти за користування кредитом становлять 39,85 річних, у грошовому еквіваленті 27929,34 грн (п.1.7.1 кредитного договору). Пунктом 4.2. Кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом розраховується: по-перше - на суму кредиту в день отримання грошових коштів (вказаної у п.1.1. цього договору) із розрахунку двадцять дві цілих та тридцять шість сотих процентів і складає 8640,00 вісім тисяч шістсот сорок грн. 00 коп.; по-друге - щомісячно на залишок заборгованості за кредитом 2,7%. Сума у розмірі 8640,00 грн.,- це проценти, сплачені Позичальником за користування кредитом в день отримання грошових коштів. Згідно пункту 4.3. Кредитного договору передбачено графік розрахунків, яким сторони погоджують строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів з 20 по 30 число кожного місяця. Пунктом 4.5. Кредитного договору визначено, що сторони дійшли згоди, що при порушенні Позичальником строків сплати кредиту, вказаних в пункті 4.3. цього договору більш ніж на 15 календарних днів, з 16 дня, Кредитодавець нараховує проценти (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом до повного її погашення. Тобто Кредитним договором, саме пунктом 4.5. обумовлені наслідки, пов`язані з порушенням виконання умов договору, а саме збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами. Що свідчить про неможливість застосування до вказаних правовідносин ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки збільшені проценти не є неустойкою відповідно до ст.549 ЦК України. Сторони домовились щодо розміру процентів за користування коштами, про що свідчить умови договору. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Твердження щодо несправедливості умов кредитного договору представником відповідача не доведені у встановленому законом порядку. Згідно пункту 6 договору, при укладенні договору позичальник стверджує, що вважає умови договору вигідними для себе ( 6.1.5.). 29 листопада 2017 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель добровільно бере на себе обов`язки перед кредитодавцем відповідати по зобов`язанням позичальника, котрі виникають з умов кредитного договору № 2941/17 від 29 листопада 2017 року, в повному обсязі цих зобов`язань на суму основного боргу та інших зобов`язань позичальника (штрафів, пеней та ін.). (п.1.1. договору поруки). Згідно п. 2.2. договору поруки поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по обов`язкам позичальника у повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його використання, за сплату додаткових процентів, а також відшкодування збитків, завданих кредитодавцю невиконанням чи неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Згідно видаткового касового ордеру від 29 листопада 2017 року [PERSON] отримав 38640 грн згідно договору № 2941/17 від 29 листопада 2017 року. Зобов`язання передбачені зазначеним кредитним договором відповідачі не виконали. Станом на 16 травня 2019 року заборгованість за договором складає - 79555 грн 06 коп., яка складається з залишку по кредиту - 32178,93 грн, процентів нарахованих за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 47376 грн 13 коп. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи, та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved