Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Посилається на те, що [INFO] померла тітка [PERSON], котра проживала в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Після її смерті залишилося спадкове майно до якого входить: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вказане спадкове майно померла [PERSON], згідно заповіту, посвідченого секретарем Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 14.10.2014 року, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла [PERSON] Спадкоємці, котрі б мали право на обов'язкову частку у майні померлої [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. На даний час звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не було надано належних правовстановлюючих документів на підтвердження права власності за спадкодавцем [PERSON] на згаданий житловий будинок, а також із-за того, що в заповіті спадкодавець вказана як "[PERSON]", а у свідоцтві про смерть як "[PERSON]". Вказане є перешкодою в оформленні спадщини, тому вона змушена в судовому порядку встановлювати факт належності померлій [PERSON], котра померла [INFO] заповіту, складеного нею 14.10.2014 року і посвідченого секретарем Кадубовецької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 139, в якому вона вказана як "[PERSON]" замість "[PERSON]" та визнавати за [PERSON] право власності на згадане майно в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник територіальної громади - с.Кадубівці в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.8). Після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Згідно заповіту від 14.10.2014 року, який посвідчений серетарем Кадубовецької сільської ради Заставнівського району й зареєстрований в реєстрі за № 139, [PERSON] зробила розпорядження своїм майном, яким усе її майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось із чого не складалось і взагалі все те, на що матиме право по закону заповіла [PERSON]. У згаданому заповіті допущено помилку в указанні по батькові померлої [PERSON], так помилково вказано її по батькові як «[PERSON]" замість «[PERSON]». Вказана помилка в указанні по батькові померлої [PERSON] у згаданому заповіті виникла, в зв'язку із орфографією написання російською та українською мовами, а також через неуважність осіб, що вчинили вказані записи при виготовленні згаданого заповіту, які виправити на даний час неможливо. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] року (а.с. 19) спадкодавець народилась [INFO] як "[PERSON]". Згідно актового запису про одруження № 1604/03-70 від 14.11.2015 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.20). Таким чином суд приходить до висновку, що факт належності [PERSON] Емануїловній, котра померла [INFO] заповіту складеного 14.10.2014 року і посвідченого секретарем виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №139, в якому помилково її відомості по батькові вказано як "[PERSON]" замість "[PERSON]" знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. За нормами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входиться житловий будинок з господарськими спорудами, по [ADDRESS]. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 14.10.2014 року, посвідченого секретарем виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі №139, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померла [PERSON] заповіла [PERSON] Спадкоємці, котрі б мали право на обов"язкову частку спадкового майна спадкодавця відсутні. Вказане вбачається з заповіту (а.с. 15). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті тітки [PERSON] спадщину вчасно прийняла, оскільки звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, згідно якої було заведено спадкову справу за №54/2016, що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 17) та копією заяви про прийняття спадщини а.с.1 спадкової справи). З метою оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], а також існує розбіжність у заповіті, невідповідність у по батькові спадкодавця та свідоцтві про смерть спадкодавця, а що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.08.2016 року (а.с. 18). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки Кадубовецької сільської ради № 2425 від 31.08.2016 року в погосподарській книзі № 4 в [ADDRESS] значиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,16 га, яка згідно рішення виконкому Кадубовецької сільської ради №6 від 24.12.1993 року була передана в користування [PERSON](а.с.21); згідно копії облікової картки об"єкта погосподарського обліку (а.с.23 зворот) головою домогосподарства, що знаходиться по [ADDRESS] являлась [PERSON]. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №126 від 27.04.2016 року (а.с.13), інвентарної справи (а.с.9-12), довідки Кадубовецької сільської ради №2423 від 31.08.2016 року (а.с.16) житловий будинок розташований в [ADDRESS] належав [PERSON], збудований у 1967-1970 роках, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на вказаний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 9-12). Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved