Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

27.11.2017 року адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах позивачки [PERSON] до відповідача, в якому просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в розмірі 321642,56 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. , завдану внаслідок ДТП. В обґрунтування позову, покликається на те, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. [NUMBER]. 22 травня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача, яким керувала довірена особа [PERSON], завдано шкоди. Винним в нанесені шкоди визнано відповідача [PERSON], що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 25.07.2017 року та постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 01.09.2017 року. Позивачем було проведено оцінку розміру збитків пошкодженому транспортному засобу, звіт № ФД-00122 від 29.05.2017 року, яким визначено вартість відновлюваного ремонту з врахуванням зносу в розмірі 421 142, 56 грн. 26.09.2017 року, страховою компанією відшкодовано частково шкоду, заподіяну відповідачем в розмірі 99500,00 грн., а тому просить стягнути з відповідача 321642,56 грн. Діями [PERSON] також завдано позивачі майнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілої, а тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у 5000 грн. . 29.11.2018 року у даній справі відкрито провадження. 05.02.2018 року від відповідача поступило заперечення (відзив) на позов, в якому останній вказує на те, що у ч. 22.1 ст. 22 Закону « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб». Зазначає, що між [PERSON] та Страховою компанією «Уніка» укладено поліс № АК/4989664 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (те саме вказано й в ст. 6 Закону). Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 100 000,00 грн. В ході розгляду справи позивачем не пред'являються вимоги до страхової компанії «Уніка», а тому сторона Відповідача вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON]. шкоди, завданої в результаті ДТП сумі 326 642,56 грн. задоволенню не підлягають. Вказаний висновок, також грунтується на підставі ст. 1194 ЦК України, в якій зазначено, що «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». Оскільки, відповідно до ЗВІТУ № ФД-00122 експертного авто товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту належного Позивачу транспортного засобу складає 421 142,56 грн., а CK «Уніка» сплатила Позивачу 99500,00 грн.. то й різницю у межах заявлених Позивачем вимог повинна бути сплачена також CK «Уніка», у зв'язку із тим, що цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП була застрахована Відповідачем та страхової суми (100 000,00 грн.) цілком достатньо для відшкодування CK «Уніка» збитків Позивачу. Разом з цим, позивач не надав суду ні доказів оплати, ні акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг) по ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser 4,5 6АТ Premium DLX д.н.з. [NUMBER] сплаченого позивачем, а це свідчить про безпідставність заявленого позову і, що вартість відновлювального ремонту позивача складає з ПДВ не більше виплаченої страховою компанією «Уніка» суми позивачу. Окрім того, зазначає наступне: Згідно наданих позивачем додатків до позовної заяви, на 53 та 54 аркуші містять ксерокопії Кваліфікаційного Свідоцтва Оцінювача - [PERSON] № 5317 виданого 08 вересня 2007 року, в якому зазначається, що він «успішно склав кваліфікаційний іспит ( рішення Екзаменаційної комісії від «08 вересня 2007 p., протокол № 22) та підтверджує його достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки за напрямком оцінки майна: «Оцінка об'єктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму: 1.3. Оцінка дорожніх транспортних засобів». Позивачем додано до позовної заяви ЗВІТ № ФД-00122 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяного пошкодженням транспортного засобу від 29 травня 2017 р. та підписаний оцінювачем [PERSON]. У висновку ЗВІТУ зазначається, що вартість (розмір) збитків, заподіяний пошкодженням транспортного засобу Toyota Land Cruiser 4,5 6АТ Premium DLX д.н.з. [NUMBER] складає 421 142,56 грн. До даного ЗВІТУ, не додано належним чином завірену копію Свідоцтва, виданого та затвердженого Міністерством Юстиції України, яким засвідчується що [PERSON] отримав в передбачений Законом спосіб ліцензію і йому присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення «товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 - визначенні вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу». За таких обставин вважає, що ЗВІТ № ФД-00122 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяного пошкодженням транспортного засобу від 29 травня 2017 р. та підписаний оцінювачем [PERSON] є незаконним і брати його до уваги суд не може. При цьому, [PERSON] як Оцінювач, написав письмову заяву, підписав її і затвердив печаткою в якій зазначив, що «цією заявою підтверджує, що обмежень до виконаної оцінки, визначених ст. 8 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночні діяльності в Україні», у мене, як в оцінювача не має...». Окрім того, на стор. 2 ЗВІТУ в розділі «правові підстави для проведення оцінки»: укладено договір про надання експертних та інформаційних послуг, укладений між «CO [PERSON]» та CK «УНІКА». Як зазначалося вище, [PERSON] не має права, від імені держави України надавати експертні послуги за відсутності у нього ліцензії, яка видається Міністерством Юстиції України. Разом з цим, на стор. 3 ЗВІТУ, в розділі - «Результати огляду та експлуатаційні характеристики», та - «Дата ДТП» зазначається, що таке мало місце 01.05.2017 p., «Дата Огляду» - 24.05.2017 р„ а «Дата Оцінки» - 22.05.2017 р. Дані відомості, що вказують на дату ДТП не відповідають дійсності. Якщо ДТП мало місце 01.05.2017 p.. подальші дії п. Федорченка B.C. є незаконні, так як у відповідності до вимог ст. 34.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування», а згідно ст. 34.2. цього ж Закону - «Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків». Визначені цим Законом строки зазначені у Звіті, п.[PERSON]. безпідставно порушені вимоги, зазначені у Методиці визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу 2014 p., а саме: - в п. 1.7. зазначається, що «вирішення питань, які стосуються мети Методики належать до компетенції професіоналів, фахівців які мають вищу технічну освіту, освітньо-кваліфікований рівень не нижче спеціаліста у галузях знань «Транспорт і транспортна інфраструктура» і т.д. по тексту». Крім того, зазначені фахівці повинні володіти обсягом правових знань з питань проведення судової експертизи. Зазначеним освітньо-кваліфікаційним вимогам відповідають судові експерти, які мають спеціальність судового експерта в межах експертної спеціальності «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». - в ч. 2 п. 1.9. цієї методики зазначено, що «У той же час, аналіз пошкоджень, прийняття рішення щодо необхідності заміни чи ремонту складників КТЗ, встановлення обсягу необхідних ремонтних робіт (операцій), інші завдання, що передбачають наявність спеціальних технічних знань та є складовою частиною встановлення розміру матеріального збитку або вартості відновлювального ремонту - є виключно компетенцією судових експертів, які мають експертну спеціальність 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Також відзначає те, що в п.п. 8.5.2.,8.5.4.,8.5.5.,8.5.6.,8.5.10. цієї методики чітко зазначається про те, що фотографії, які вносяться до таблиці, транспортного засобу що обстежується, повинні бути без геометричних викривлень, кольоровою, повинні бути пронумеровані і містити назву відображених на них об'єктів, пошкоджень тощо. Посилання на фотографію, яка виконана нечітко або якщо відображене на фотографії суперечить досліджуваному, не несе необхідної інформації, може свідчити про необ'єктивність висновку. В долученій до Звіту ксерокопії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців п. [PERSON]. в розділі «Види діяльності» - відсутній такий вид діяльності як: п. 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», а відтак наданий суду Звіт-висновок є недійсним. Необ'єктивність даного висновку доводиться ще й наступним: -аркуш 8 калькуляції в матеріалах справи - відсутній. Саме на цьому аркуші повинні міститися відомості про те, які потрібно провести ремонтні роботи на автомобілі (об'єм) робіт; -на 10 та 11 аркуші калькуляції позиції № 1121 колісна арка П Л вартістю 6214, 82U; № 7261 стабілізатор П вартістю 12783,22U; №7268 кронштейн пр стабілізатора П вартістю 816,57; № 9571 кабельний джгут П вартістю 145586,09; № 9629 АКБ (акумулятор) вартістю 5000.52 - ціни вказані не точно, різниця може становити 179 974,28 грн. - а відтак вартість запчастин не уточнена, а вимога до сплати конкретних коштів зазначена чітко! - на фото чітко не видно чи права протитуманна фара ушкоджена, а в калькуляції під № 0698 визначена її вартість 4557,34 грн.! Статтею 979 ЦК України зазначено, що «За договором страхування, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору». Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, «Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором». Отже, Відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 100 000,00 грн.. тому сума 326 642,56 грн., недоплачена Позивачу в результаті ДТП, покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу діями відповідача. Позивач також отримав від відповідача грошові кошти (франшизу) у розмірі 500.00 грн. Вказана позиція Відповідача підтверджується існуючою судовою практикою, зокрема й рішеннями Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2013 р. справа № 22-ц/796/12948/2013; від 24.10.2013 р. реєстраційний номер в ЄДР судових рішень - 34356858; рішенням ВССУ від 08.02.2012 р. реєстраційний номер в ЄДР судових рішень - 22457850. 20.03.2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує на те, що відповідач покликається у своєму відзиві, як на підставу, у відмові в позові - на ту обставину, що ніби, відповідно до ч. 2 п. 1.9. методики, право проведення оцінки пошкоджень автомобілю належить лише судовому експерту, не наводячи при цьому чіткі реквізити та дату прийняття даного нормативного акту. Натомість, на даний час єдиним чинним документом, який регулює такі відносини, є Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 р. N 1335/5/1159). Відповідно до п. 1.1. - 1.3. передбачено, що ця Методика розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу" ( 4038-12 ), "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" ( 2658-14 ), Національним стандартом N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 N 1440 ( 1440-2003-п ), та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна. Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. 2. Зауважує, що п. 1.9. вищенаведена методика не містить. Тому не зрозуміло, на який нормативний акт покликається відповідач. 3. Відповідно до вищенаведеної методики п. 2.4. вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). 4. Посилання на судову практику взагалі не витримує критики, оскільки, фабула справи не є тотожною, а висновки суду не мають відношення до даної справи. 5. Цивільне законодавства, як і загальна теорія права, не містить положень про звільнення від відповідальності. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив закінчувати справу у його відсутності. Позов просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в позові просив відмовити через його безпідставність, з підстав, викладених у запереченні. Доповнив, що в підтвердження на його доводи про те, що Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяного пошкодженням транспортного засобу від 29.05.2017 року є незаконним є відповідь з Міністерства юстиції України про те, що [PERSON] за даними електронної бази у реєстрі атестованих судових експертів не значиться. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 25.07.2017 року, кримінальне провадження № 12017140110000904 від 22.05.2017 року за фактом ДТП з участю водія [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та встановлено, що дорожньо-транспортна пригода виникла з вини водія [PERSON], який порушив вимоги ПДР України. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.09.2017 року, провадження у справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, фактично мали місце незаконні дії [PERSON], внаслідок яких позивачка [PERSON] зазнала матеріальних витрат. Згідно Звіту №ФД-00122 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 29.05.2017 року оцінювачем [PERSON], вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Toyota Land Cruiser 4,5 6АТ Premium DLX д.н.з. [NUMBER] складає 421 142,56 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова компанія виплатила [PERSON] страхове відшкодування у сумі 99500,00 грн., що сторонами не оспорюється. Потерпілий як кредитор вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року в справі № 6-725цс16. Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди особою, яка її заподіяла, є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність особи, яка заподіяла шкоду, застрахована. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України) Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд визнає Звіт №ФД-00122 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складений 29.05.2017 року оцінювачем [PERSON], згідно якого вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Toyota Land Cruiser 4,5 6АТ Premium DLX д.н.з. [NUMBER] складає 421 142,56 грн., як неналежний доказ, оскільки його складено з порушенням Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу» (реєстраційний код у Реєстрі методик проведення судових експертиз - 12.2.03, дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 12.09.2014). Відповідно до 2 п. 1.9. цієї Методики зазначено, що «У той же час, аналіз пошкоджень, прийняття рішення щодо необхідності заміни чи ремонту складників КТЗ, встановлення обсягу необхідних ремонтних робіт (операцій), інші завдання, що передбачають наявність спеціальних технічних знань та є складовою частиною встановлення розміру матеріального збитку або вартості відновлювального ремонту - є виключно компетенцією судових експертів, які мають експертну спеціальність 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Як вбачається з відповіді заступника міністра - Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини І.Ліщини, за даними електронної бази Реєстру атестованих судових експертів, [PERSON] у Реєстрі не значиться. Стороною відповідача також вказується на ряд порушень, які були допущені при складанні звіту, зокрема те, що на стор. 3 Звіту, в розділі - «Результати огляду та експлуатаційні характеристики» та «Дата ДТП» зазначається, що таке мало місце 01.02.2017 року., «Дата огляду» - 24.05.2017 року, а «Дата оцінки» - 22.05.2017 року, оскільки згідно вимог ст. 34.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування», а згідно ст. 34.2. цього ж Закону - «Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків». Також у Звіті відсутній аркуш 8, де повинні були міститись відомості про те, які потрібно провести ремонтні роботи на автомобілі ( об'єм робіт); не якісні фото. З огляду на вказане, даний Звіт викликає сумнів у його правильності і потребує перевірки шляхом призначення авто товарознавчої експертизи, однак клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи, від сторін не поступало, а тому визначити дійсну вартість матеріальних збитків, завданих позивачу є неможливим, а тому у цій частині позов до задоволення не підлягає. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що права [PERSON] порушено внаслідок пошкодження її транспортного засобу з вини відповідача, який спричинив ДТП. З огляду на вказані обставини та положення статті 23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна, а тому враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає моральну шкоду у розмірі 1000 грн. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved