Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

17.10.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] була укладена 13 жовтня 2015 року Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 47687,08 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач вказаних умов договору не виконав, у зв'язку із чим заборгував позивачу станом на 19 вересня 2016 року 78217,13 грн. та до теперішнього часу борг не сплачує. Просить стягнути вказану суму боргу на користь позивача разом із судовими витратами. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позову повністю. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити, мотивуючи це наступним. Позивач не надавав йому коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 47687,08 грн., необґрунтованим є розрахунок процентів за користування кредитом, анкета-заява не містить угоду про сплату комісії, а тому відсутня правова підстава її нарахування, також є незаконним одночасне нарахування штрафу та пені, так як вони є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності. При цьому, факт підписання генеральної угоди від 13.10.2015 року, анкети - заяви від 23.03.2010 р. ним особисто відповідач в судовому засіданні підтвердив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 13.10.2015 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 47687,1 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також він був ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді ( а.с. 7). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13 жовтня 2015 року (а. с. 5) та виписки з банку (а. с. 52) вбачається, що у відповідача станом на 19 вересня 2016 року виник перед банком борг на загальну суму 78217,13 грн., з яких борг за кредитом - 47687,1 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8178,33 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 17066,32 грн., штраф за п.п.2.2. генеральної угоди - 5285,38 грн. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт банк надає позичальнику терміновий кредит у розмірі 47687,1 грн. терміном на 36 місяців з 13 жовтня 2015 року до 13 жовтня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов'язанням термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту враховується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5285,38 грн. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 17 липня 2009 року відбулась зміна найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк". Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодав ства України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визна чених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ "КБ "Приватбанк" за невиконане зобов'язання по Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 жовтня 2015 року. На підставі викладеного, з [PERSON] підлягає стягненню на користь банку сума заборгованості за кредитом, сума заборгованості по процентам за користування кредитом, та штраф за п.п.2.2. генеральної угоди. Однак суд вважає необхідним відмовити ПАТ "КБ "Приватбанк" у його вимогах до відповідача щодо стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 17066,32 грн. з огляду на наступне. Так, із змісту Генеральної угоди від 13.10.2015 року та банківської виписки (а. с. 52) вбачається, що комісія за кредитне обслуговування відсутня, це також не спростовується позивачем у його письмових поясненнях до позову (а. с. 49). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а. с. 5) слідує, що відповідачеві нарахована заборгованість за комісією та пенею в розмірі 17066,32 грн., при цьому, як стверджує, сам позивач в своїх письмових поясненнях сума комісії та пені вказана в розрахунку заборгованості (а. с. 5) в одній колонці накопичувальним підсумком, але відповідачу була нарахована лише пеня, так як сплата комісії договором не передбачена. Так як позивач в своїх позовних вимогах не просить стягнути пеню з відповідача, а наполягає на стягненні комісії в розмірі 17066,32 грн. суд приходить до висновку про недоведеність даної вимоги належними та допустимими доказами. Стосовно доводів відповідача про безпідставність одночасного стягнення штрафу та пені, як різновидів неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, слід зазначити наступне. Так як, позивач не звертається, як було зазначене вище, до [PERSON] із вимогою про стягнення пені, то суд не вбачає порушень статті 61 Конституції України у вимогах про стягнення штрафу в розмірі 5285,38 грн. відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Доводи відповідача про відсутність факту отриманням ним грошових коштів в розмірі 47687,1 грн. та необґрунтований розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, був спростований письмовими доказами: Генеральною угодою від 13.10.2015 року, з умовами якої він погодився без застережень, банківською випискою, яка має статус первинного документу та фіксує факт виконання госоперації, служить підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.2012 р. № 578/5. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповіда на на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: partial