Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.1-2), в подальшому неодноразово зменшували позовні вимоги (а.с.53-54,59, 60), остаточно просили стягнути кошти за договорами банківського строкового вкладу на користь [PERSON] 18 326,75 доларів США, що еквівалентно курсу гривні на день винесення рішення, на користь [PERSON] 23 790,08 доларів США, що еквівалентно курсу гривні на день винесення рішення. Заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що між ними та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за період з 01.12.2014 року по 26.01.2015 року було укладено низку договорів банківського вкладу (депозиту). Вказують, що 21.05.2015 року вони звернулися до відповідача з вимогою про повернення вкладів та нарахованих відсотків, однак, станом на 03.06.2015 року відповідач свого обов'язку не виконав, чим порушив права позивачів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених в заявах. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених в заявах. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини неявки до суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами. Зі згоди представників позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 01 грудня 2014 року було укладено договір №300937/74963/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» (а.с.10-11), за умовами якого банк прийняв від вкладника 4 000 доларів США на строк з 01.12.2014 року по 01.03.2015 року. Відповідно п.1.2 договору, процентна ставка за вкладом становить від 8,20 % до 10% річних. Також, 01 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір №300937/74961/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» (а.с.16). Відповідно даного договору позивач надав банку 15 000 доларів США, на строк з 01.12.2014 року по 01.07.2015 року. За час користування коштами вкладу банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних. Крім того, 09 січня 2015 року [PERSON] уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір - заяву №300937/2118/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», в результаті чого позивач вніс на вкладний рахунок банку 2 000 доларів США, на строк з 09.01.2015 року по 09.02.2015 року, за умовами нарахування та виплати процентів за ставкою 12,50% річних (а.с.28). Факт внесення грошових коштів [PERSON] на рахунок відповідача підтверджується копіями квитанцій (а.с.12, 17, 29). В цей же час позивачем [PERSON] з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» також укладалися договори, а саме: 01 грудня 2014 року договір №300937/74904/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» на суму 4 000 доларів США, на строк з 01.12.2014 року по 01.03.2015 року, за умовами виплати процентів від 8,20 % до 10% річних (а.с.13); 01 грудня 2014 року договір №300937/74901/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на суму 15 000 доларів США, на строк з 01.12.2014 року по 01.07.2015 року, за умовами виплати процентів 12,50 % річних (а.с.18); 01 грудня 2014 року договір-заява №300937/74908/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на суму 100 доларів США, на строк з 01.12.2014 року по 01.07.2015 року, за умовами виплати процентів в розмірі 11% річних (а.с.22); 09 січня 2015 року договір-заява №300937/2117/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на суму 2 000 доларів США, на строк з 09.01.2015 року по 09.02.2015 року, за умовами виплати процентів в сумі 12,50 % річних (а.с.26); 26 січня 2015 року договір №300937/7752/7-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на суму 1 270 доларів США, на строк з 26.01.2015 року по 26.02.2015 року, за умовами виплати процентів в розмірі 11% річних (а.с.5). Факт внесення грошових коштів [PERSON] на рахунок відповідача підтверджується копіями квитанцій (а.с.6-9, 15, 19, 21, 23-25, 27). Питання повернення вкладів регулюється зазначеним договором та ЦК України. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. 21.05.2015 року позивачі звернулися до відповідача із заявою про повернення вкладів та нарахованих відсотків (а.с.40-41). Зазначена заява була отримана банком в цей же день. Як вбачається із довідок від 03.06.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повинен виплатити [PERSON] 18 326,75 доларів США (а.с.31-33). Також, [PERSON] ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повинен сплатити 23 790,08 доларів США (а.с.34-38). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Судом встановлено, що відповідач на день звернення позивачів до суду не виконав своїх зобов'язань за договорами банківського вкладу (депозиту). Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Єahin і Perihan Єahin проти Туреччини)". За таких обставин, суд вважає, що відповідачем порушене право позивачів щодо повернення йому грошових коштів, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу №11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном. Відповідно до змісту ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошей в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача [PERSON] про стягнення вкладу та відсотків за договорами банківського вкладу (депозиту) №300937/74963/07-14 від 01.12.2014 року, №300937/74961/7-14 від 01.12.2014 року та №300937/2118/1-15 від 09.01.2015 року в сумі 18 326,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 16.09.2015 року - 21,9981 становить 403 153,68 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, суд вважає вимоги позивача [PERSON] про стягнення вкладу та відсотків за договорами банківського вкладу (депозиту) №300937/74904/07-14 від 01.12.2014 року, №300937/74901/7-14 від 01.12.2014 року, №300937/74908/7-14 від 01.12.2014 року, №300937/2117/1-15 від 09.01.2015 року та №300937/7752/7-15 від 26.01.2015 року в сумі 23 790,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 16.09.2015 року - 21,9981 становить 523 336,56 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір (від сплати якого позивачі звільнені) в розмірі 3 654 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved