Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що заповіт від імені [PERSON], в якому спадкоємцем вказана [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Іванко Т.С. 27.10.1992 року, за реєстровим № 1-4141, складений на неї - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування заяви зазначає, що вона, [PERSON] звернулася до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом складеним 27.10.1992року її мамою [PERSON], згідно якого усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, вона заповіла [PERSON] та [PERSON]. Державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бурдік С.С. відмовила їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надавши письмові роз'яснення щодо оформлення спадщини від 22.08.2014 року, зазначивши, що заповіт, складений [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори 27.10.1992 року, за реєстровим № 1-4141, на користь «[PERSON]», а її прізвище, записане в паспорті [NUMBER], виданому Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, 30.12.1999 роук - «[PERSON]». Даним роз'ясненням їй було запропоновано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Її брат [PERSON] помер. Його донька [PERSON] написала у нотаріуса заяву про відмову від спадщини. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення аналогічні обґрунтуванню заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що бажає, щоб спадщину прийняла її тітка [PERSON], так як вона доглядала за бабусею. Після смерті бабусі вона відмовилась від спадщини на користь тітки. Вислухавши заявника та заінтересовану особу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник, дошлюбне прізвище якої «[PERSON]», народилась [INFO]. Її матір'ю в свядоцтві про народження значиться [PERSON], а в графі - батько проти прізвища стоїть прочерк, а ім'я зазначено [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 08.12.1965 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на "[PERSON]". 10 листопада 1973 року заявник [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище прізвище [PERSON] на прізвище свого чоловіка, яке в свідоцтві про укладення шлюбу російською мовою записане як «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 27 жовтня 1992 року [PERSON] складено заповіт згідно якого вона усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] та [PERSON] 30 грудня 1999 року заявницею отримано паспорт громадянина України, в якому її прізвище українською мовою зазначено «[PERSON]», а російською "[PERSON]" що підтверджується копією паспорта. [INFO] помер брат заявника [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 1192. [INFO] померла мати заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 187. Заявник [PERSON] звернулась до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що прізвище особи, на чию користь складено заповіт, зазначене «[PERSON]», а її прізвище в паспорті [PERSON], їй запропоновано звернутися до суду, що підтверджується роз'ясненням щодо оформлення спадщини від 22.08.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 234 суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що заповіт від 27.10.1992 року був складений [PERSON] на користь її дітей: [PERSON] та [PERSON], та в ньому помилкоко прізвище спадкоємця записано "[PERSON]" замість "[PERSON]", що пояснюється неправильністю перекладу цього прізвища з російської мови - "[PERSON]" (як записано в свідоцтві про одруження) на українську мову.

Outcome: approved