Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.01.2013 року вона з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у Інгулецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2. За час перебування у шлюбі [INFO] року у них народився син- Урос [PERSON]. Крім цього у неї на вихованні знаходиться син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що після укладення шлюбу у них з відповідачем стосунки не склалися, оскільки мають різні погляди на життя та роль чоловіка і дружини у шлюбі. На даний час проживають окремо, всі витрати на утримання дітей вона повинна здійснювати самостійно. Вказує, що 01 грудня 2016 року рішенням Жовківського районного суду у справі № 444/2171/16-ц постановлено рішення, яким вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600,00 гривень щомісяця починаючи з 11.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, протягом даного періоду відповідач часто допускав заборгованість по аліментах, її погашення відбувалося лише після телефонних дзвінків. Зараз дитина підросла, кожний день відвідує дошкільний навчальний заклад № 1 м. Жовкви, що потребує додаткових витрат на її утримання (довідка додається). Крім того, дитина має хронічне захворювання та потребує постійного лікування та посиленого харчування для чого необхідні додаткові витрати на утримання. Після призначення судом розміру аліментів суттєво зросли ціни та прожитковий мінімум, а тому коштів призначених судом на утримання сина не вистачає, у зв'язку із чим просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача [PERSON] та стягувати такі в розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить позов задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації його проживання та за адресою фактичного місця проживання. Суд враховує, що розгляд справи відкладався 04.10.2017 року, а 07.11.2017 року о 10 год. 30 хв. та 08.12.2017 року о 14 год. 00 хв. не розглядадася, знімалася із розгляду у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді та його перебуванням на лікарняному. А тому неявка в судове засідання відповідача є першою без поважних причин. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з'явився в судове засідання без повідомлення причин , не подав відзив , а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11.11.2016 року вбачається, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, однак такий між ними розірвано. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600, 00 гривень щомісяця починаючи з 11.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно норм ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання ним обов'язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що він народився 13.09.2013 року, тобто станом на дату винесення даного рішення не досягнув 6 років. Судом береться до уваги, що дитина відвідує ДНЗ № 1 міста Жовкви і перебуває на вихованні в санаторній групі, що підтверджується довідкою № 79 Дошкільного навчального закладу № 1 міста Жовква від 15.08.2017 року, а з виписки із медичної карти хворого виданої Жовківською ЦРЛ вбачається, що дитина-[PERSON] хворіє. Наведені факти підтверджують наведене позивачем та свідчать про потребу у додаткових витратах на дитину. Крім того, слід звернути увагу, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлено на 01.01.2018 року, що є також підставою для збільшення розміру аліментів. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 1 січня 2018 року становить 1492 гривні, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обов'язок обох батьків на утримання дітей, роз'яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що дитина хворіє, відвідує дошкільний навчальний заклад, а тому суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO] відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року та надалі стягувати з відповідача в користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, доходу [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи особливі потреби дитини, буде сприяти гармонійному її розвитку, зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд збільшує розмір аліментів починаючи з дати набрання рішення законної сили, оскільки на день звернення в суд з позовом, як і на день винесення даного рішення аліменти з відповідача стягуються відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved