Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користування майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовує позов тим, що вона є власником згаданої квартири на підставі договору дарування № 504, виданого 05.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. У вказаному житлі відповідач з 21 вересня 2007 року був тимчасово зареєстрованим. Однак з 2010 року у помешканні він не проживає, на даний час місце його знаходження та перебування невідоме. У позивача як власника квартири виникають труднощі у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням на власний розсуд, виникають проблеми з надмірною сплатою комунальних послуг, які нараховуються на кількість прописаних осіб, чим об`єктивно порушуються її права, а тому вважає, що відповідач втратив право користування квартирою. Ухвалою від 10 грудня 2019 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 15 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Блонський М.А. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Вказав, що відповідач не є членом сім`ї позивача, зареєстрований як піднаймач, ще у 2010 році забрав особисті речі, не здійснює оплату за комунальні платежі. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши вступне слово представника позивача, пояснення свідків, перевіривши зібрані докази, постановляючи заочне рішення, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] , на підставі договору дарування № 504, виданого 05.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. Стаття 41 Конституції України\~ встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1\~ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких\~порушень\~його права\~хоч би ці порушення\~і\~не були\~поєднані\~з позбавленням володіння. З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 14.11.2019, виданої ЛКП "Хуторівка" вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та відповідач [PERSON] з 21.09.2017. Останній як піднаймач ( а.с.12). З копії актів від 15 травня 2019 року, 08 липня 2019 року, 11 листопада 2019 року, складених уповноваженими працівниками ЛКП "Хуторівка", вбачається, що відповідач з 2010 року і по даний час не проживає у квартирі [ADDRESS] . (а.с.13, 14,15). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що є працівником ЛКП "Хуторівка", здійснювала вихід за адресою: [ADDRESS] та складала акти, про те, що [PERSON] з 2010 року і по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що є сусідкою позивачки, проживає у кв.61, відповідач [PERSON] з 2010 року не проживає, за місцем реєстрації не з`являється. Ствердила складання за її участі актів про непроживання відповідача. Судом встановлено, що позивач є власником спірного жилого приміщення, відповідач, який зареєстрований як піднаймач не є членом сім`ї власника помешкання, фактично не проживає у спірному жилому приміщенні, особистих речей не залишав, витрат на утримання житла не несе, перешкод у користуванні йому не чинилось, на даний час місце перебування відповідача невідоме. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у спірній квартирі, не є членом сім`ї власниці, добровільно забрав особисті речі ще у 2010 році, не несе витрат, пов`язаних з утриманням житла, будь-яких договорів щодо користування квартирою не існує, відповідач втратив інтерес до вказаного житла. На переконання суду, реєстрація відповідача порушує права позивача та створює їй певні незручності як власниці, остання змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Отже, вимоги позивача у частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщення підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768,40 грн. На підставі ст. 71 ЖК Української РСР, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved