Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2010 року у розмірі 41 281, 73 грн., та судовий збір в сумі 2 102, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05.11.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору від 05.11.2010 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 24.09.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 41281,73 грн., а саме: 24018,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8433 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 8830,66грн. - пеня. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій частково визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24018,07 грн. Крім того, в заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.11.2010 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна". Згідно Заяви відповідач висловив свою згоду на те, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до умов договору від 05.11.2010 року [PERSON] отримав кредит, який в подальшому було збільшено до 15500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 24.09.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 41281,73 грн., а саме: 24018,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8433 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 8830,66 грн.- нарахована пеня. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 05.11.2010 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит, який в подальшому було збільшено до 15500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 24.09.2020 року склалась заборгованість за тілом кредиту у сумі 24018,07 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору на підставі п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг позивачем нарахована пеня за прострочене зобов`язання у сумі 8830,66 грн. Розмір пені погоджений сторонами у Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна", яка підписана відповідачем. Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредитних коштів, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 8830,66грн. пені за прострочене зобов`язання. Відносно пред`явлених банком до стягнення 84% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В доданих до позовної заяви Умовах та правилах надання банківських послуг пункт 2.1.1.2.12, на який посилається позивач в обґрунтування стягнення 84% річних, викладений в іншій редакції, Умови не містять положень щодо збільшення розміру відсотків річних. З огляду на викладене, суд зауважує, що банком належними та допустимими доказами не доведено, що кредитним договором передбачений збільшений розмір відсотків річних. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що нарахування банком річних у розмірі 84% є безпідставним, а тому у визначеному банком розмірі річні не підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у сумі 301,18 грн. (Розрахунок 3% річних: 8433 грн. (річні, розраховані банком за ставкою 84%)/84*3=301,18 грн.). Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк»\~заборгованості за кредитним договором у розмірі 33149,91 грн. (24018,07 грн. борг по тілу кредиту + 8830,66 грн. нарахована пеня + 301,18 грн. 3% річних) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 80,30%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1687,90 грн. (2 102 грн.*80,30/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial