Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину з підстав ненадання в добровільному порядку відповідачем коштів для утримання їх малолітньої дитини , а саме сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2018 року, дошлюбне прізвище « [PERSON] » не змінювала. Від спільного подружнього життя мають дитину - син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Однак, 14.09.2020 року на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області розірвано (справа №444/2051/20). Відповідач забезпеченням сім`ї матеріально не цікавиться розвитком та проблемами дитини. Позивачці самій важко утримувати дитину, так як вона на даний час не працює, хворіє, отримує соціальну допомогу на сина в розмірі 860 грн. 00 коп щомісячно, проте таких коштів на утримання малолітньої дитини не достатньо. А тому враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, про місце праці їй нічого не відомо, оскільки відповідач не проживає із позивачкою, та не спілкується, однак добровільно не виконує батькіського обов`язку по утриманню дитини, тому звернулась із даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме: син [PERSON] , [INFO] , та стягувати такі в її користь в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. 00 коп. щомісячно на дитину , всіх його видів доходів , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18.08.2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 14.09.2020 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи, за відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення в справі. Позивачка в судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю. Просила суд справу розглядати за її відсутності. Щодо винесення заочного рішення у справі не заперечила. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.18), від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України). А тому, суд врахувавши письмову заяву позивача, яка не заперечила, щодо розгляду справи за її відсутності та не заперечила, щодо проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача та на підставі поданих до суду доказів ухвалиюю заочне рішення в справі. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 12.09.2018 року зареєстровано шлюб в Річківській сільській раді Жовківського району, актовий запис № 04, дошлюбне прізвище « [PERSON] » не змінювала, який 14.09.2020 року на підставі заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області (справа №444/2051/20) розірвано, що стверджується копією скороченого заочного рішення суду, яке не набрало законної сили. Із копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] встановлено, що у сторін у шлюбі народилася одна дитина, а саме: син [PERSON] , [INFO] . Як встановлено із позовної заяви та довідки виданої Річківською сільською радою Жовківського району Львівської області від 17.08.2020 року, дитина [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрований із матір`ю позивачкою в справі за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільно свого обов`язку по утриманню малолітньої дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоров`я та матеріальне становище матері дитини - позивачки по справі, яка хворіє, не працює, майна у власності не має, отримує соціальну допомого по утриманню малолітньої дитини в розмірі 860 грн. 00 коп. щомісячно ; - стан здоров`я та матеріальне становище батька дитини - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, є працездатним, а від так, він може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі по 2500,00 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати становить 4 723 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, прожитковий мінімум у 2020 році в Україні для дітей до 6 років з 1 липня по 30 листопада становить 1 859 гривень, який в подальшому збільшується. Проте, суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно на утримання кожної дитини буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній ним суми. Позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати кошти на утримання малолітньої дитини у визначеному нею розмірі. А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для частково задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі та

Outcome: partial