Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Лікар-психіатр комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Кропивницький, вул. Індустріальна 32, для надання психіатричної допомоги. Заява мотивована тим, що 29.04.2018 року лікарем/фельдшером ШМД КЗ «КОПЛ» Галичанко був оглянутий громадянин [PERSON]. Зроблено висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного закладу, так як обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, у звязку з встановленням в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина [PERSON], які надійшли від опікуна хворого [PERSON]. 29.04.2018 року о 19 год. 15 хв. [PERSON] було госпіталізовано в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», оглянуто лікарем-психіатром [PERSON] та підтверджено висновок про необхідність його госпіталізації. Комісія лікарів-психіатрів КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» у складі: заступника головного лікаря [PERSON], завідувача відділенням № 11 [PERSON], лікар-психіатр відділення № 11 [PERSON] підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ЗУ «Про психіатричну допомогу» та прийшла до висновку, що обстеження і лікування громадянина [PERSON], [INFO], можливе тільки в умовах стаціонару, згоду на яку неможливо мати, оскільки особа є недієздатною. Представник заявника в судовому засіданні заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримав та просив її задовольнити. Прокурор дану заяву також підтримала та просила суд ухвалити рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. [PERSON] в судовому засіданні думку щодо своєї госпіталізації не зміг висловити в силу захворювання. Опікун [PERSON], яка є матірю недієздатного, просила заяву задовольнити та госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу через погіршення його стану здоровя. Заслухавши пояснення представника комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня", законного представника особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року розяснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III "Про судоустрій України", з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.01.2016 року, яке набрало законної сили, визнано [PERSON], [INFO] недієздатним, встановлено опіку та призначено його опікуном [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. 29.04.2018 року опікун звернулася до головного лікаря Комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" [PERSON]І з заявою про госпіталізацію [PERSON], який є її сином, у звязку з погіршенням його психічного стану: хворіє ДЦП і епілепсію є інвалідом І-Б групи. Дома поводився неадекватно, побив бабусю, відмовляється від прийому ліків і їжі /а.с. 5/. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 30.04.2018 року, [PERSON] встановлено діагноз: деменція внаслідок раннього органічного ураження ЦНС (родова травма з утворенням вродженої кісти тьмяно-скроневої долі головного мозку зліва) з частими поліморфними пароксизмами, дисфоріями. Супутний діагноз: ДЦП, правосторонній геміпарез зі стійкими рухомими порушеннями. Доліхосігма в ст. компенсації. Підставою для госпіталізації є те, що він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Комісія вважає доцільним госпіталізувати хворого [PERSON] до КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» в примусовому порядку /а.с. 4/. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] визнаний у встановленому порядку недієздатним та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 30.04.2018 року страждає на деменцію внаслідок раннього органічного ураження ЦНС (родова травма з утворенням вродженої кісти тьмяно-скроневої долі головного мозку зліва) з частими поліморфними пароксизмами, дисфоріями. Супутний діагноз: ДЦП, правосторонній геміпарез зі стійкими рухомими порушеннями. Доліхосігма в ст. компенсації, які потребують нагляду та лікування, а відтак, суд вважає, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі ст.ст. 13, 14, 16-19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved