Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У березні 2021 представник позивача [PERSON] - адвокат Зябкін В.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ТДВ «СК "Альфа-Гарант" про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 18.08.2020 [PERSON] , керуючи автомобілем «ИЖ 27175», державний реєстраційний номер [NUMBER] , по пр. Слави, 1 «Б» у м. Харків порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «FORD MUSTANG», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим заподіяв матеріальну шкоду. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] є позивач [PERSON] . На момент вчинення адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант" за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AP7472019. Франшиза за Полісом складає 2 600,00 грн. У зв`язку з тим, що у ДТП [PERSON] визнав себе винним, шкода не перевищує 50 000,00 грн., не було спричинено тілесні ушкодження учасникам ДТП, оформлено «Европротокол», тому позивач письмово звернувся до ТДВ СК "Альфа-Гарант" з заявою про дану подію, яка має ознаки страхової та надав копії документів для отримання належного страхового відшкодування за збиток, спричинений ДТП. ТДВ СК "Альфа-Гарант" визнав вказану подію страховим випадком та сплатив частину матеріальної шкоди (страхове відшкодування) у розмір 5 020,37 грн., що підтверджується листом вих. № 12/5393. Для оцінки вартості матеріальної шкоди транспортного засобу «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] позивач звернувся, сплативши послуги за власний рахунок - 3 000,00 грн., до незалежного судового експерта - суб`єкта оціночної діяльності Шаповалова В.І., який згідно діючого законодавства склав висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 543В від 13.01.2021 р., згідно якого вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля складає 31 280,40 грн., а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення - 15 640,20 грн. та величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - 15 640,20 грн. Позивач вважає, що ТДВ СК "Альфа-Гарант" незаконно та необґрунтовано недоплатив частину матеріальної шкоди, а саме: (15 640,20 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення згідно Висновку) - 5 020,37 грн. (частина фактично сплаченого ТДВ СК "Альфа-Гарант" страхового відшкодування (матеріальної шкоди)) - 2 600,00 грн. (франшиза за Полісом) = 8 019,83 грн. Ліміт відповідальності ТДВ СК "Альфа-Гарант", згідно п.4 Полісу складає 130 000 грн. Тому просив суд стягнути з - [PERSON] на користь [PERSON] частину матеріальної шкоди у розмірі 18 240,20 грн.; витрати на проведення оцінки - 3 000,00 грн; витрати на правову допомогу у розмірі - 500,00 грн; судовий збір у розмірі, пропорційна задоволених вимог. Стягнути з ТДВ «СК "Альфа-Гарант" на користь [PERSON] частину матеріальної шкоди у розмірі - 8 019,83 грн.; пеню у розмірі - 230,97 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі - 2 000,00 грн та судовий збір у розмірі, пропорційно задоволених вимог. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 44). 23.04.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (а.с. 52-55). У відзиві ТДВ СК "Альфа-Гарант" просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі, посилаючись на те, що відносини між сторонами виникли у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом AP7472019 врегульовані спеціальним законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 18.08.2020 відбулася ДТП за участю автомобіля «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] . Власник [PERSON] 25.08.2020 звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про спричинену шкоду. Відповідно до ст. 29 вказаного Закону, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з врахуванням ступеню зносу (55,2%), франшизи (2600 грн.), з врахуванням податку на додану вартість (20%) 23.10.2020 перерахувало [PERSON] страхове відшкодування за спричинену шкоду у розмірі 5 020,37 грн. Таким чином ТДВ «СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом AP7472019. Крім того, вважає, що позивач не надав документів щодо здійснення фактичного відновлювального ремонту транспортного засобу, а отже відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума, що відповідає розміру шкоди, зменшується на суму визначенного відповідно до законодавства податку на додану вартість, позивачем не врахована сума франшизи відповідно до полісу в розмірі 2600 грн., позивач посилається на звіт 543 В від 13.01.21, який є неналежним та недопустимим доказом з огляду на те, що експертом зазначені ціни станом на 21.12.2020, а курс валют вказано станом на 13.01.2021. 03.06.2021 представником позивача суду надано уточнену позовну заяву в зв`язку з отриманням проведеної експертизи (а.с. 86-89). В уточненій позовні заяві зазначено, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 543В від 13.01.2021 р. вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] , складає 31 280,40 грн., а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення - 15 640,20 грн. та величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - 15 640,20 грн. Відповідно висновку експерта № 74В від 21.05.2021 р. вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] , складає 31 280,40 грн., а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення - 15 640,20 грн. та величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - 15 640,20 грн. Позивач вважає, що ТДВ СК "Альфа-Гарант" незаконно та необґрунтовано недоплатив частину матеріальної шкоди, а саме: (15 640,20 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення згідно Висновків Експерта) - 5 020,37 грн. (частина фактично сплаченого ТДВ СК "Альфа-Гарант" страхового відшкодування (матеріальної шкоди) - 2 600,00 грн. (франшиза за Полісом) = 8 019,83 грн. На підставі викладеного, позивач вважає, що [PERSON] повинен відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі: 31 280,40 грн. (вартість матеріальної шкоди, згідно Висновку) - (8 019,83 грн. (частина, яку повинно сплатити ТДВ СК "Альфа-Гарант" страхового відшкодування (матеріальної шкоди)+ 5 020,37 грн. (частина фактично сплаченого ТДВ СК "Альфа-Гарант" страхового відшкодування (матеріальної шкоди)) = 18 240,20 грн. Відповідно п.36.5. ст.36 Закону N 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.Рішенням Правління Національного банку України від 22 жовтня 2020 року № 658-рш "Про розмір облікової ставки", з 01.11.2020 року розмір облікової ставки встановлено на рівні 6 % річних. 6 / 386 = 0,016 облікова ставка за 1 день, складає 0,016 %. Таким чином, сума пені за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2021 р. (90 день) від простроченої суми боргу (8 019,83 грн.) складає: 230,97 грн. = 8 019,83 грн. * 0,032% * 90 дн. Витрати на проведення оцінки, спричиненої матеріальної шкоди Автомобілю позивач вважає необхідним стягнути з [PERSON] у розмірі 3 000,00 грн. у зв`язку з тим, що безпосередньо діями останнього сталось ДТП. Також, враховуючи вказані обставини, для захисту своїх порушених прав та законних інтересів позивач звернувся за правовою допомогою, у зв`язку з чим був укладений договір про надання правової допомоги (додаток № 9-13). Послуги надаваної правової допомоги адвокатом Позивач сплатив у розмірі 2 500,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] частину матеріальної шкоди у розмірі - 18 240,2 грн.; витрати на проведення оцінки - 3 000,00 грн; витрати на правову допомогу у розмірі - 500,00 грн; судовий збір у розмірі, пропорційна задоволених вимог. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь [PERSON] частину матеріальної шкоди у розмірі - 8 019,83 грн.; пеню у розмірі - 230,97 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі - 2 000,00 грн; судовий збір у розмірі, пропорційна задоволених вимог, у інших частинах позов залишити без змін. 30.07.2021 представник позивача надав відповідь на відзив (а.с. 122-123). У відповіді на відзив зазначив, що відповідачем невірно викладається наступні обставини. В матеріалах справи є два джерела визначення спричиненої шкоди автомобілю «FORD MUSTANG», державний реєстраційний номер [NUMBER] , для того щоб суд міг прийняти відповідне рішення. Згідно висновку експерта № 74В від 21.05.2021 р. вартість матеріального збитку, спричиненого власнику Автомобіля складає 31 280,40 грн., а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення - 15 640,20 грн. та величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - ТДВ СК «Альфа-Гарант» - проте коєфіцієнт дорівнює «0» (що узгоджується за ст. 29 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон N 1961-IV)); експерт попереджений про кримінальну відповідальність (що узгоджується з ст. 102 ЦПК України); експерт Шаповалов В.І. безпосередньо проводив огляд Автомобіля (а не так як у висновоку автотоварознавчого дослідження за №ЦВ/20/5797 від 20.10.2020 р. наданого ТДВ СК «Альфа-Гарант» - огляд проводила представник страховика - Сталкинер М.Г., а оцінювач Скребцов Сергій Олександрович складав висновок. Крім того, первинна та уточнена позовні заяви містять посилання на те що: « Франшиза за Полісом складає 2 600,00 грн.», остання вираховується з розміру матеріальної шкоди спричиненої Автомобілю (що відповідає та узгоджується зі ст. 12 Закон N 1961-IV) та покладається до відшкодування на [PERSON] , у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 30.07.2021 представник позивача - адвокат Зябкін В.В. надав суду договір, укладений між позивачем [PERSON] та [PERSON] про добровільне відшкодування частини спричиненої матеріальної шкоди позивачу. Відповідно до первинної та уточненої позовної заяви по справі за № 642/1927/21 позовні вимоги [PERSON] складають: матеріальну шкоду у розмірі - 18 240,20 грн.; витрати на проведення оцінки - 3 000,00 грн; витрати на правову допомогу у розмірі - 500,00 грн; судовий збір у розмірі, пропорційно задоволених вимог (а.с. 127). Відповідно до вказаного договору Сторони встановили, що сума добровільного відшкодування шкоди, зазначена у п. 1 Договору становить 20 000,00 грн. і буде сплачена частково [PERSON] , по 2 000,00 (дві тисячі грн. 00 коп.) на протязі десяти місяців, після підписання цього договору, з правом [PERSON] дострокового погашення всієї заборгованості у повному обсязі. Сторони вважають виконаними зобов`язання за рішенням, вказаним у п.2 Договору у повному обсязі. На підставі викладеного, 30.07.2021 представник позивача - адвокат Зябкін В.В. надав суду заяву про залишення без розгляду позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] частину матеріальної шкоди у розмірі 18 240,20 грн.; витрати на проведення оцінки 3 000,00 грн; витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. (а.с. 126). Ухвалою суду від 07.09.2021 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування частини матеріальної шкоди у розмірі 18 240,20 грн., стягнення витрат на проведення оцінки у розмірі 3000 грн., стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн. залишені без розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав заяву з проханням розглядати справу без його участі та без участі позивача, уточнені позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант» підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхов компанія "Альфа-Гарант" в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.4 ,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даний цивільно-правовий спір виник між сторанами у сфері відносин страхування цивільно-правової відповідальності та відшкодування завданої шкоди. Так, в судовому порядку встановлено, що 18.08.2020 [PERSON] , керуючи автомобілем «ИЖ 27175», державний реєстраційний номер [NUMBER] по пр. Слави, 1 «Б» у м. Харкові, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «FORD MUSTANG», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим заподіяв матеріальну шкоду. У зв`язку з тим, що [PERSON] визнав себе винним, шкода не перевищує 50 000,00 грн., не було спричинено тілесних ушкоджень учасникам ДТП, 18.08.2020 оформлено «Европротокол» (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] є позивач [PERSON] (а.с. 6). На момент вчинення адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант" за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AP/7472019 (далі за текстом - Поліс). Франшиза за Полісом складає 2600,00 грн., визначено страхову суму на одного потерпілого за заподіяну майну шкоду в розмірі 130000 грн. (а.с.56). Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 543В від 13.01.2021 р. визначено вартість матеріального збитку, спричиненого власнику Автомобіля «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП (18.08.2020) складає 31 280,40 грн., а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення - 15 640,20 грн. та величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - 15 640,20 грн. (а.с. 8-16). Згідно висновку експерта № 74В від 21.05.2021 р., складеного відповідно до наказу від 08.10.1998 № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» зі змінами на 06.04.2021, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику Автомобіля «FORD MUSTANG», д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП (18.08.2020) складає 31 280,40 грн., а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення - 15 640,20 грн. та величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - 15 640,20 грн. Висновок експерта містить розрахунок коефіцієнту зношення (на що вказує відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант») - проте коєфіцієнт дорівнює «0» (що узгоджується за ст. 29 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон N 1961-IV)); експерт попереджений про кримінальну відповідальність (що узгоджується з ст. 102 ЦПК України); експерт Шаповалов В.І. безпосередньо проводив огляд Автомобіля (а.с. 90-113). Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 23.10.2020 ТДВ СК "Альфа-Гарант" проведено виплату страхового відшкодування з врахуванням ступеню зносу (55,2%), франшизи (2600 грн.), з врахуванням податку на додану вартість (20%) та перераховано [PERSON] страхове відшкодування за спричинену шкоду у розмірі 5 020,37 грн. за полісом AP7472019 (а.с. 74). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей внаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18 Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. З огляду на те, що висновок експерта одержаний у порядку, встановленому законом, суд вважає його належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує повний розмір заподіяної шкоди його майну, що узгоджується з нормами ЦПК України. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що позивачем в повній мірі доведено, що внаслідок ДТП йому було завдано шкоду, розмір якої визначено висновком експертизи - 31 280,40 грн., а саме: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення - 15 640,20 грн. та величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - 15 640,20 грн. ТДВ СК "Альфа-Гарант" незаконно та необґрунтовано недоплатив частину матеріальної шкоди в розмірі 8 019,83 грн., а саме: 15 640,20 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зношення, 5 020,37 грн. - частина фактично сплаченого ТДВ СК "Альфа-Гарант" страхового відшкодування (матеріальної шкоди), 2 600,00 грн. - франшиза за Полісом). Таким чином з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню частина матеріальної шкоди в розмірі 8 019,83 грн. Відповідно п. 36.5. ст. 36 Закону N 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Рішенням Правління Національного банку України від 22 жовтня 2020 року № 658-рш "Про розмір облікової ставки", з 01.11.2020 року розмір облікової ставки встановлено на рівні 6 % річних. 6 / 386 = 0,016 облікова ставка за 1 день, складає 0,016 % . Таким чином, сума пені за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2021 р. (90 день) від простроченої суми боргу (8 019,83 грн.) складає: 230,97 грн. = 8 019,83 грн. * 0,032% * 90 дн. Суд погоджується з правомірністю та вірністю проведених позивачем розрахунків пені на підставі п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове стахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2021 р. в розмірі 230,97 грн., що в свою чергу не оспорювалося відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант», та вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 ЗУ від 05.07.2012 року за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Адвокат Зябкін В.В. діє на підставі ордеру серія ХВ № 386 від 27.11.2020 року (а.с. 39). Як передбачено ст.15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та становлять одну із складових судових витрат ч.1 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК України (1) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (2) За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (4) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (5) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (6) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного встановлено, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказує про понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. за представництво інтересів позивача в суді, з яких [PERSON] сплатив 500 грн., а витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. підлягають стягненню з відповідача ТДВ «СК "Альфа-Гарант". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с. 1), тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved