Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 07 грудня 2016 по 04 жовтня 2017 року в сумі 83567 грн. 97 коп. Вимоги обґрунтував тим, що наказом № 167/ос від 12 травня 2016 року був звільнений з посади Начальника бази паливно-екіпірувального господарства виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка» Служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2016 року вказаний наказ визнано незаконним та скасовано; його поновлено на посаді начальника бази паливно-екіпірувального господарства виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка», Служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 12 травня 2016 року. Крім того, з виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка», Служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 травня 2016 року в розмірі 57730 грн. 53 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 20 грудня 2016 року, а в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню. При цьому, рішення в частині поновлення на посаді з 12 травня 2016 року, виконано лише 06 жовтня 2017 року, про що свідчить копія наказу № 394/ос. Відтак, відповідно до ст.236 КЗпП України позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. За його розрахунком сума, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 07 грудня 2016 року по 04 жовтня 2017 року складає 83567 грн. 97 коп. /403 грн. 71 коп. (його середній заробіток за один день) х 207 днів (час вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням рішення суду)/. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення адресованого відповідачу з підписом отримувача, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №389/2320/16-ц, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2016 року ухваленим у справі №389/2320/16-ц позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа первинна профспілкова організація виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про поновлення на роботі та стягнення і виплату середнього заробітку за час вимушеного прогул - задоволено у повному обсязі. Зазначеним судовим рішеннямвизнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) № 167/ос від 12 травня 2016 року, яким [PERSON] звільнено з посади начальника бази паливно-екіпірувального господарства; поновлено [PERSON] на посаді начальника бази паливно-екіпірувального господарства виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка», Служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства « Українська залізниця», з 12 травня 2016 року; стягнуто з виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка», Служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 травня 2016 року в розмірі 57730 грн.53 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Вказане заочне рішення за заявою відповідача не переглядалося і в апеляційному порядку не оскаржувался, тобто набрало законної сили. Цим рішенням встановлено, що середньоденний заробіток позивача складає 403 грн. 71 коп. Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У судовому засіданні також з'ясовано, що начальником виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка» Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Бриковим О.В. 06 жовтня 2017 року за №394/0с видано наказ, яким скасовано наказ №167/0с від 12 травня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади начальника бази паливно-екіпірувального господарства і поновлено останнього на посаді начальника бази паливно-екіпірувального господарства з 12 травня 2016 року. Підставою для видання вказаного наказу зазначено - вимога державного викнавця Знам'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 13 вересня 2017 року №8440 (виконавче провадження №53397452 від 14 лютого 2017 року). Постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа №389/2320/16-ц виданого 10 січня 2017 року про поновлення [PERSON] на роботі на посаді начальника бази паливно-екіпірувального господарства виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знам'янка» винесено 14 лютого 2017 року та отримано ВП «Локомативне депо Знам'янка» 21 лютого 2017 року. 10 жовтня 2017 року державним виконавцем у виконавчому листі щодо поновлення [PERSON] на посаді начальника бази паливно-екіпірувального господарства з 12 травня 2016 року, виданого на виконання рішення суду від 06 грудня 2016 року у справі (№389/2320/16-ц), зроблено відмітку про виконання цього виконавчого документу. Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (п.9 ч.2 ст.129, ч.1 ст.129-1 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом ст.ст.14, 367 ЦПК України, в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі та ст.ст.18, 430 нині діючого ЦПК України, судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (ч.7 ст. 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків. Згідно зі ст.ст.223, 233 ЦПК України, в редакції на час ухвалення судом рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом. В п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що відповідно до ст.24 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, та незалежно від тривалості здійснення виконавчих дій. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2 ст.18 ЦПК України). Наказ про поновлення [PERSON] на посаді начальника бази паливно-екіпірувального господарства видано 06 жовтня 2017 року. Тобто, рішення суду про поновлення на роботі позивача від 06 грудня 2016 року відповідачем негайно виконано не було. Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-435цс15 від 01 липня 2015 року). В п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстроченням від роботи - не виконання рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16травня 1995 року № 348). Як встановлено рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2016 року, середньоденний заробіток позивача складає 403 грн. 71 коп. Час затримки у поновленні позивача на роботі за період з 07 грудня 2016 року по 04 жовтня 2017 року (в межах заявлених позовних вимог) включно відповідно до листів Мінсоцполітики України від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13"Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік", від 05 серпня 2016 № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік" з додатками, становить 207 днів (18 робочих днів грудня 2016 року, 20 робочих днів січня 2017 року, 21 робочих днів лютого 2017 року, 22 робочих дні березня 2017 року, 19 робочих днів квітня 2017 року, 20 робочих днів травня 2017 року, 20 робочих днів червня 2017 року, 21 робочий день липня 2017 року, 22 робочі серпня 2017 року, 21 робочий день вересня 2017 року, 3 робочих дні жовтня 2017 року). Таким чином середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за вказаний період складає 83567 грн. 97 коп. (207 днів х 403 грн. 71 коп.). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 83567 грн. 97 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved