Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] (далі позивач), звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», адреса: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з карткового рахунку боржника. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно постанови державного виконавця Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 квітня 2020 року про арешт коштів боржника, на виконання виконавчого напису № 11415 виданого 18 серпня 2017 року, накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в установі банку та інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , [INFO] . Зокрема, арешт був накладений на грошові кошти, які містяться на картковому рахунку [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). На вказаний картковий рахунок перераховується заробітна плата позивача, що підтверджується довідкою «Приватбанку». Позивач зазначила, що вищевказане накладення арешту є незаконним, так як порушує її конституційне право на зарплату, а також відповідно до норм ч.ч. 1-2 ст. 128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір відрахувань не може перевищувати 20 процентів, а у випадках окремо передбачених законодавством України 50 процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. У зв`язку з викладеним позивач просить суд зняти арешт з грошових коштів, що містяться на банківському рахунку в АТ КБ "Приватбанк" № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), який належить [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , накладений постановою державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Волошина Б.Д. про арешт коштів боржника від 22 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 55108423. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, які позивачем 03 листопада 2020 року усунуті. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с. 18-19), проте у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав, причини неявки не повідомив. Представник відповідача Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить реєстр на відправлення кур`єрської кореспонденції за 06 листопада 2020 року (а.с. 21), проте у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 квітня 2020 року по виконавчому провадженню № 55108423 за виконавчим написом № 11415 від 18 серпня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») боргу в розмірі 38654,09 грн, накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в установі банку та інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , [INFO] (а.с. 4) Відповідно до постанови державного виконавця Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 травня 2020 року по виконавчому провадженню № 55108423 за виконавчим написом № 11415 від 18 серпня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») боргу в розмірі 38654,09 грн, звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 42723,39 грн. (38654,09 грн. борг, 3865,40 виконавчий збір, 203,90 витрати виконавчого провадження) (а.с. 22). Відповідно до копії довідки АТ КБ «Приватбанк» № AIA22ERUC9LDFQ16 від 28 жовтня 2020 року [PERSON] має відкритий картковий рахунок ( [NUMBER] ), на який перераховується заробітна плата (а.с. 5). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно з ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього ж Кодексу\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у\~Законі України "Про виконавче провадження"\~органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження"). Згідно з ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» \~виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 7 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» \~визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ч.ч. 1 - 3\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арештів позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до частини 1\~статті 1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями\~ст. 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Так, приписами ч. 1, 3\~статті 68 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Частиною 1\~ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Близька за змістом позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі № 344/12102/16-ц. Відповідно до ч. 3\~ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою\~постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 № 492, визначено право клієнта - юридичної особи для здійснення деяких видів виплат, зокрема, заробітної плати, відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі неукладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. Для здійснення виплат заробітної плати з будь-якого рахунку юридичної особи фізичній особі банк відкриває спеціальний рахунок (п. 68). Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що, що державним виконавцем було порушено порядок звернення стягнення на кошти боржника, внаслідок\~якого позивач без законних підстав обмежена у розпорядженні грошовими\~коштами на рахунку\~для отримання заробітної плати, на які за законом не може бути накладений арешт у виконавчому провадженні, а тому порушене право позивача стосовно спірного обтяження підлягає до поновлення та судового захисту. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2019 року № 913/958/16. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved