Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частку житлового будинку (з відповідною часткою надвірних будівель) [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що після смерті його матері, [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену частку житлового будинку у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено, оскільки право власності за померлою у встановленому законом порядку за її життя зареєстровано не було. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач на позові наполягає, просить задовольнити його в повному обсязі. Відповідач з позовом про визнання права власності в порядку спадкування згоден у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Зазначений будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.01.2002 р. після смерті її матері, [PERSON]. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В процесі розгляду справи було встановлено, що позивач є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Севастопольської міської Ради Бюро запису актів громадського стану у м. Севастополі 16.01.1973 року(актовий запис №168). Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Виконавчим комітетом Севастопольської міської Ради Бюро запису актів громадського стану у м. Севастополі 08.01.1972 року (актовий запис №50) за життя між померлою та [PERSON] було укладено шлюб. Померла [PERSON], [INFO] змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові виданого Виконавчим комітетом Севастопольської міської Ради Бюро запису актів громадського стану у м. Севастополі (актовий запис №58) Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з копії спадкової справи № 239 заведеної після смерті [PERSON], сторони є єдиними спадкоємцями після смерті останньої. При зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] було відмовлено, про що свідчить постанова державного нотаріусу Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори від 07.09.2013 р. Відмова нотаріуса ґрунтується на тому, що відповідно до п.п. 4.14,4.15,4 глави 10 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом N 296/5 від 22.02.2012 р. при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження зазначених обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє право на житловий будинок у встановленому законом порядку, тому позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку що позовні вимоги є достатньо обґрунтованими, доведеними тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підстави викладеного,

Outcome: approved