Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області на підставі ухвали Баришівського районного суду Київської області від 20.05.2019 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 15.05.2019 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк, Кредитор), що підтверджується витягом із Статуту та [PERSON] (позичальник) було укладено Кредитний договір № 014/8701/82/76309, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 35 000,00 доларів США строком до 19.08.2018 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,35 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суми кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов Договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обов`язки, визначені умовами кредитного договору. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 6.1 кредитного договору шляхом перерахування кредитних коштів у безготівковій формі з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника з подальшою можливістю видачі готівки через касу кредитора. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Згідно п. 7.1 кредитного договору позичальник також зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток № 1 до кредитного договору). Згідно з п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 1.2.1 кредитного договору. Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. Проте всупереч вимогам п. 3.1, п. 3.3, п. 7.1, п. 7.2 кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим станом на дату розрахунку заборгованості, а саме станом на 15.03.2019 заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором складає: 69736 доларів США 81 центів, яка складається з: поточної заборгованості за кредитом у розмірі - 30817 доларів США 12 центів; поточної заборгованості за відсотками у розмірі -38919 доларів США 69 центів. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 19 серпня 2008 року між Банком (іпотекодержатель) та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який було посвідчено державним нотаріусом Березанської міської нотаріальної контори Київської області, зареєстрований за номером 2004. Предметом іпотеки згідно з п. 1.1 договору іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею: 63,1 кв. м, житловою: 38,90 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 2234, посвідченого 04.07.2005 року Березанською ДНК та зареєстроване Переяслав-Хмельницьким БТІ 05.07.2005 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Таким чином, відповідно до умов договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору. За таких умов, іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах договору іпотеки. Відповідно до п. 7.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право вимагати дострокового виконання забезпечуваних іпотекою зобов`язань, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у таких випадках: повного або часткового невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов`язань, що забезпечені іпотекою згідно зі ст. 2 договору іпотеки, та в інших випадках, передбачених кредитним договором; у разі порушення іпотекодавцем всіх або окремих засвідчень і гарантій, вказаних ст. 3 договору іпотеки, та/або у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем всіх або окремих обов`язків, встановлених договором. Згідно з п. 7.2 договору іпотеки у випадках, передбачених п. 7.1 договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом 30 днів з моменту отримання іпотекодавцем (та позичальником за кредитним договором, якщо він є відмінним від іпотекодавця) цієї вимоги. Якщо протягом встановленого 30-денного строку вимога іпотекодержателя залишається невиконаною іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Так, у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту і відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника/іпотекодавця було направлено вимогу про неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором. Право вибору способу задоволення вимог, встановлених умовами укладеного договору іпотеки належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України, у т.ч. і за рішенням суду (п. 7.3 Договору іпотеки). Враховуючи вищевикладене, а також те, що на теперішній час позичальник свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед позивачем, а також не вживає заходів щодо погашення боргу, чим спричиняє банку значну матеріальну шкоду, погіршує матеріальний стан кредитора, позивач просить суд у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/8701/82/76309 від 19.08.2008 у сумі: 69736 доларів США 81 цент (заборгованість за тілом та відсотками) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру, загальною площею: 63,1 кв. м., житловою: 38,90 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати по сплаті судового збору у сумі - 3678 грн. 30 коп. 17.07.2019 ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором. 29.11.2019 ухвалою Березанського міського суду Київської області закінчено підготовче провадження у справі за позовом АТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду на 17.01.2020. 17.01.2020 в судовому засідання оголошено перерву для повторного виклику відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, ним направлено до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі представника АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій він вказав, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 84). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42). Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Березанської міської ради № 13 від 19.02.2016 року [ADDRESS]. Конверти з повістками про виклик до суду на 17.01.2020 25.02.2020, направлені на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку, повернулися не отриманими нею (а.с. 72;81). Крім того, відповідач [PERSON] повідомлялася про дату, час та місце розгляду цивільної справи за допомогою оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України. В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності, нею не подано відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 19.08.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/8701/82/76309 (далі - кредитний договір), згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 35 000,00 доларів США з терміном остаточного погашення кредиту 19.08.2018 року (а.с. 8-12). Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов`язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом із Статуту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що доданий до позовної заяви (а.с. 28-30). Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов`язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання виконало та надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 35000,00 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку за 19.08.2008 року (а.с. 13). Виконання зобов`язань позичальника за зазначеним вище кредитним договором № 014/8701/82/76309 від 19.08.2008 забезпечено іпотекою об`єкта нерухомості - трикімнатної квартири загальною площею 63,1 кв. м за адресою [ADDRESS] як вбачається з п.п. 1.1.3.1 кредитного договору. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору виконання всіх та окремих зобов`язань позичальника за договором забезпечується іпотекою нерухомості, визначеної п. 1.1.3 цього договору. Згідно з п. 7.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Пунктом 7.2 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п. 1.3.3 цього договору. Згідно з п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 1.2.1 кредитного договору. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (метод факт-факт). Однак, позичальник [PERSON] не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 15.03.2019 заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором складає 69736 доларів США 81 центів, яка складається з: поточної заборгованості за кредитом у розмірі - 30817 доларів США 12 центів; поточної заборгованості за відсотками у розмірі - 38919 доларів США 69 центів, що еквівалентно за курсом Національного Банку України на дату розрахунку 1863122 (один мільйон вісімсот шістдесят три тисячі сто двадцять дві) гривні 65 копійок, з яких: 823325 (вісімсот двадцять три тисячі триста двадцять п`ять) гривень 22 копійки - поточної заборгованості за кредитом; 1039797 (один мільйон тридцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 43 копійки - заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 21-22). Будь-яких доказів на спростування наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.08.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом Березанської міської нотаріальної контори Київської області Тищенко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2004 (а.с. 14-17). 19.08.2008 нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори Тищенко Н.В. накладено заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки майна: квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Вказане вище підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 20333690 від 19.08.2008, реєстраційний номер 7766478 (а.с. 18). 19.08.2008 до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис за параметрами: підстава обтяження: повідомлення б/н, 19.08.2008, КРД «Райффайзен банк Аваль», об`єкт обтяження: квартира, трикімнатна, [ADDRESS] , номер за РПВН: 7561382, іпотекодержатель: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», код: 14305909, м. Київ, Лєскова, 9; іпотекодавець: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] . Строк виконання зобов`язання: 19.08.2018. Реєстраційний номер: 7766802 (а.с. 19). Відповідно до п. 1.1 ст. 1 (Предмет договору) іпотечного договору, відповідно до умов цього договору іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: квартиру загальною площею 63,1 кв. м., жилою площею 38,90 кв. м, що складається з 3-х кімнат і розташована за адресою: [ADDRESS] сімдесят два), реєстраційний № в РПВН: 7561382. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу р. № 2234, посвідченого 04 липня 2005 року Березанською ДНК та зареєстроване Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації 05 липня 2005 р. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (витяг про реєстрацію № 7690359), № запису 246 в книзі 7. Згідно з п. 7.1 ст. 7 іпотечного договору іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у наступних випадках: - у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов`язань, що забезпечені іпотекою згідно зі ст. 2 цього договору, та в інших випадках, передбачених кредитним договором; - у разі порушення іпотекодавцем всіх або окремих засвідчень і гарантій, вказаних в ст. 3 цього договору, та/або у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем всіх або окремих обов`язків, встановлених цим договором. Пунктом 7.2 ст. 7 іпотечного договору передбачено, що у випадках, передбачених п. 7.1 ст. 7 договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику за кредитним договором, якщо він є відмінним від іпотекодавця) письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом 30 днів з моменту отримання іпотекодавцем (та позичальником за кредитним договором, якщо він є відмінним від іпотекодавця) цієї вимоги. Якщо протягом встановленого 30-денного строку вимога іпотекодержателя залишається невиконаною іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п. 7.3 ст. 7 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: 7.3.1 За рішенням суду у встановленому законодавством порядку. 7.3.2 У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Сторони дійшли згоди, що підтвердженням безспірності заборгованості іпотекодавця (позичальника) перед іпоткеодержателем за кредитним договором є розрахунок заборгованості, складений і засвідчений іпотекодержателем (кредитодавцем). 7.3.3. Згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, викладеним в п.п 7.4 та 7.5 цієї статті договору. 7.3.4 Інші способи, передбачені законодавством України на момент здійснення стягнення. 18.03.2019 за вих. № 114/5-147493 позивачем направлено [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/8701/82/76309 від 19.08.2008 у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту і відсотків за користування кредитними коштами. Зокрема, у вимозі було вказано, що в разі непогашення заборгованості за кредитним договором, банк буде змушений вжити заходів з примусового стягнення заборгованості, у тому числі, але не обмежуючись, шляхом звернення стягнення на об`єкт, що перебуває в іпотеці як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме: квартира [ADDRESS] (а.с. 23). На підтвердження направлення вказаної вимоги позивачем до позовної заяви додано копію списку згрупованих відправлень від 19.03.2019, замовник: АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 24); копію фіскального чеку від 19.03.2019 (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України у постанові від 03.02.2016 року у справі №6-1080цс15 звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Отже, стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання. Позивач просить суд у даній справі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Отже, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно з пунктом 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Відповідні висновки містяться у Постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-1309цс15, Постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 688/1383/15-ц. Жодних доказів на спростування позиції позивача відповідачем суду не надано. З доданих до справи доказів вбачається як факт заборгованості за кредитним договором, так і факт забезпечення виконання зобов`язань за кредитом за допомогою іпотечного майна, на яке й просив звернути стягнення позивач. Оцінюючи докази, надані на підтвердження обставин справи, які входять до предмета доказування, у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3678,30 грн. (а.с. 1). Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, відповідачу належить сплатити Банку суму на відшкодування понесених ним судових витрат у розмірі 3678,30 грн.

Outcome: approved