Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в подальшому із збільшенням позовних вимог, в якому просили визнати договір міни квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , яка при підписанні договору міни діяла від себе та від імені [PERSON] на підставі довіреності від 28.01.1999р., посвідченої Балкіною О.Л. приватним нотаріусом Миколаївського МНО за реєстр. № 208, з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , з другої сторони, зареєстрований 23.02.1999р. Товарною біржею "Нерухомість-Південь" за реєстр. № 2995 дійсним. Визначити ідеальні частки позивачів в квартирі [ADDRESS] як рівні по Ѕ частині за кожним. В обгрунтування позову посилалися на те, що за договром міни сторони виконали свої обовязки, проте на теперішній час позивачі не мають можливості оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна , що порушує їх права власників , а іншим способом спір вирішити неможливо , отже вони змушені звернутися до суду. Крім того, вкзаним договром ен визначадися ідеальні частки співвласників. Представник позивачів надала суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечували. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом через оголошення на офіційному сайті суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1ст. 280 ЦПК Українивідповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідачі не зявилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідачі не подали відзив та позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 23 лютого 1999 року [PERSON] , яка при підписанні договору діяла від себе та від імені [PERSON] на підставі довіреності від 28.01.1999р., посвідченої Балкіною О.Л. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за реєстр. № 208 (далі - Позивачі), обміняли належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON] , [PERSON] (далі - Відповідачі) на праві власності квартиру [ADDRESS] . Договір міни вищевказаного нерухомого майна був зареєстрований Товарною біржею "Нерухомість-Південь" за реєстр. № 2995. Від подальшого нотаріального посвідчення даного договору міни відповідачі ухилилися. 26.02.1999 року договір міни був позивачами зареєстрований у КП ММБТІ за реєстр. № 18505. З позовної заяви вбачається, що з 1999 року і по теперішній час позивачі постійно мешкають у квартирі, сплачують комунальні та експлуатаційні послуги. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.241ЦК України\~в редакції 1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до\~ст.242ЦК України\~в редакції 1963 року до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до ч.1\~ст.227ЦК України\~в редакції 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до наведеної норми матеріального права, біржовий договір міни нерухомого майна №962 від 22.12.1997 року є недійсним, так як він нотаріально не посвідчений. Відповідно-до ч.2ст.47ЦК України\~в редакції 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма на підставі ч.2ст.47ЦК України\~на вимогу сторони, що виконала угоду суд має право признати її дійсною. У відповідності з ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Частиною 2\~статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 23.03.1999 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Проаналізувавши вищевикладене, можливо дійти висновку, що позивачами представлені докази виконання умов договору міни нерухомого майна №2995 від 23.02.1999 року, укладеного на Товарній біржі "Нерухомість - Південь", за такого позов підлягає задоволенню. За такого, слід визнати дійсним договір міни нерухомого майна №2995 від 23.02.1999 року, укладеного на Товарній біржі "Нерухомість - Південь" та визначити ідеальні частки позивачів в вище зазначеній квартирі. У відповідності до ч.2ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору,постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Таким чином , станом на час розгляду справи у власності позивачів на праві спільної власності є спірна квартира, частки у спільній сумісній власності на квартиру на теперішній час не виділені. Позивачі є зареєстрованими за адресою даної квартири по теперішній час, право власності [PERSON] ними зареєстровано було на паперовтих носіях у КП ММБТІ у відповідності до діючого на той час законодавства. У відповідності до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, враховуючи відсутність у справі доказів про наявність таких обставин, суд приходить до висновку, що частки кожного із співвласників у вказаній квартирі є рівними і складають по 1\\2 ідеальній частки за кожним. Враховуюче вище викладене, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно дост. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved