Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті ради, та Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про встановлення юридичного факту та визнання права власності на житло. В обґрунтування позову вказує, що у відповідності до пунктів 1.2 та 3.3 Рішення VIII сесії XXIII скликання Криворізької міської ради від 30.06.1999 року № 213, за клопотанням виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, ліквідовано дошкільний виховний заклад відділу освіти Тернівської райради № 114, що був розташований у пристосованих приміщеннях на I та II поверхах триповерхового житлового будинку колишнього гуртожитку по [ADDRESS] у місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Майно дошкільного закладу передано іншим закладам освіти району, а будинок залишено на балансовому обліку відділу освіти виконкому Тернівської райради для подальшого переобладнання та улаштування під квартири для сімейних працівників закладів освіти району. Згідно протоколу засідання комісії з розподілу житла сімейним працівникам освіти в закритих дошкільних закладах Тернівського району від 18.02.2003 року, моєму чоловіку [PERSON], [INFO], виділили приміщення у будинку за адресою: [ADDRESS] для переобладнання і улаштування під житло. Позивач, разом з чоловіком провели капітальний ремонт вказаної квартири за свій рахунок. Також сплачувала гроші для улаштування всього будинку, оплачувала за оформлення технічного паспорту № 21594-ю/3587.06 виданого КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" на цей житловий будинок. Також за виготовлення проектних документацій, і за виконання ремонтних робіт щодо улаштування та підтримання будинку у належному стані. А також, підготовка проектної документації щодо виділу та реєстрації земельної ділянки за реєстраційним № 241484912110 для обслуговування цього багатоквартирного житлового будинку - проводились за рахунок коштів квартиронаймачів цього будинку, у тому числі й за кошти позивача. Після проведення улаштування квартири під житло, коли чоловік позивачки звернувся до відповідачів про отримання ордеру, або іншого правовстановлюючого документу на квартиру, він отримав письмову відмову, в якій йому рекомендовано звернутись з цим питанням до суду. [PERSON] помер [INFO] року. По день його смерті позивачка як дружина проживала з чоловіком [PERSON] разом однією сім'єю. Після звернення позивачки до відповідачів з проханням про внесення змін до Протоколу засідання комісії з розподілу житла від 18.02.2003 року, та внести до нього фамілію [PERSON] замість померлого її чоловіка, а також з проханням щодо отриманням ордеру, або іншого правовстановлюючого документу на квартиру, позивач отримала письмову відмову з рекомендацією звернутись з цим питанням до суду. Позивач просить суд визнати двохкімнатну квартиру № 3, загальною площею 74,6 м2, у тому числі житловою площею 37,1 м2, розташовану на першому поверсі у будинку [ADDRESS] у місті Кривому Розі Дніпропетровської області - жилою, що не потребує дозвільних документів з органів містобудування та архітектурно-будівельного контролю. Також просить визнати право власності за набувальною давністю на цю квартиру за нею, [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі з позовом згодні, визнають його у повному обсязі, звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити із наступних підстав. Із матеріалів даної справи вбачається, що позивач з березня 2003 року відкрито, безперервно володіє та користується вказаною квартирою, сплачує комунальні платежі, провела в ній капітальний ремонт та улаштування, підтримує її в належному стані. Відсутність заборгованості у позивачки по комунальним послугам у період з лютого 2003 по теперішній час у квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою № 1/612 від 10.12.2014 року виданою централізованою бухгалтерією відповідача. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Це означає, що балансоутримович, або за домовленістю з ним, квартиронаймач має нести витрати, необхідні для збережності майна, а також повинен вживати усіх заходів, пов'язаних із забезпеченням належного стану майна. В той же час, частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Частиною 2 ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач, як дружина померлого [PERSON], являється спадкоємцем першої черги у праві на спадкування за законом і по день його смерті проживала з ним разом однією сім'єю. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, тому норми ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Таким чином, згідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно може набуватися за рішенням суду починаючи з 1 січня 2011 року. У відповідності до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно ст. 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю. В той же час, пунктами 25 та 27 "Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 913/19651 від 22.12.2011 року (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.02.2012 року N 49), визначено, що: "Реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення" та "Реставрація, капітальний ремонт будівель і споруд та перепланування приміщень" - не потребує дозвільних документів з органів містобудування та архітектурно-будівельного контролю. Оскільки відповідачі - позов визнали, відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України. На підставі ст. 322, ст. 344, ст. 379, ч. 1 ст. 382, ст. 1218, ст. 1261 Цивільного кодексу України, пунктів 25 та 27 "Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 913/19651 від 22.12.2011 року,

Outcome: approved