Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В листопаді 2018 року заявники звернулись до суду з заявою, в якій просять суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт неправильності записів в актах громадянського стану про народження № 195 від 15 червня 1955 року, складений Тельманським районним відділом ЗАГС Карагандинської області Республіка Казахстан, а саме: вказано національність батька « росіянин» замість вірної «німець»; про шлюб № 1151 від 20 червня 1980 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, а саме: вказано національність нареченого «росіянин» замість вірної «німець»; про народження № 13 від 04 січня 2000 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, а саме: відсутні відомості щодо національності батька «німець»; про встановлення батьківства № 3 від 04 січня 2000 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, а саме: відсутні відомості щодо національності батька «німець». В обгрунтування заяви посилаються на те, що відносять себе до німецької національності, батько заявника - [PERSON], його бабуся [PERSON] (дошлюбне прізвище - Францен) [PERSON] були німцями за своїм походженням,\~сповідували лютеранську\~віру,\~дотримувалась традицій\~німецької культури\~та на даний час Заявники бажають відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Представник заявників надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, не заперечує проти задоволення заяви. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії І-СЮ №277471 23.06.1971 р. [PERSON] народився 02.06.1955 року в селищі Ак-Тау, Тельманського району, Карагандинської області, Республіки Казахстан, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис № 195 від 15 червня 1955 року, складений Тельманським районним відділом ЗАГС Карагандинської області Республіка Казахстан. У вказаному свідоцтві про народження у графі «національність батька» вказано «росіянин» , у графі «національність мати» вказано «росіянка», що призвело до приналежності заявника до національності «росіянин» , а не «німець». В подальшому аналогічно зазначено в графі 6 «національність нареченого» при здійсненні актового запису про шлюб №1151 від 20 червня 1980 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, значиться національність нареченого «росіянин». Також, під час реєстрація народження [PERSON], в актовому запису про народження №13 від 04 січня 2000 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, та в актовому запису про встановлення батьківства № 3 від 04 січня 2000 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, відомості щодо національності батька відсутні. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва №490/9421/17 від 03.05.2018 року було встановлено факт приналежності [PERSON] та його батька [PERSON] до національності «німець». Заявники звернулись із заявами до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Миколаївській області щодо внесення змін до актових записів з приводу національності з «росіянин» на «німець», в чому їм було відмовлено. Так, відповідно до довідки державного архіву Пензенської області № 9-М від 17.01.1995 р., зазначено що в Лютеранскій церкві м. Пензи, в списку народжених і хрещених в 1898 року, 01.02.1898 року в м. Мокшане Пензенскій народилася [PERSON] [PERSON]. Батько: [PERSON], Матір: [PERSON], уродженця Фон-Геммельман. Відповідно до довідки Куйбишевського архівного управління № 24Б від 22.06.1936 року, зазначено, що [PERSON] (уродженка Францен) [PERSON] навчалась в жіночій гімназії. Відповідно довідки, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб, актова запис про шлюб № 122 від 29.09.1925 р. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де у графі батька вказано «Битін Олександр Матвійович», національність «росіянин», а у графі мати вказано «Битіна Олена Володимирівна», національність «росіянка». 08 липня 1928 року народилася [PERSON], де у графі батька вказано «Битін Олександр Матвійович», а у графі мати вказано «Битіна Олена Володимирівна». 02 червня 1955 року народився [PERSON], де у графі батько вказано «[PERSON] Олексiй Олександрович, національність - росіянин», а у графі матір вказано «[PERSON], національність - росіянка» та відсутня графа щодо національності дитини. Згідно із повторної копії висновку від 05.12.1995 року, було встановлено, що [PERSON], уродженка с. Симбухово, Мокшанського р-на, Пензенської обл. Батьки: батько [PERSON], росіянин, мати [PERSON], німка про те свідчить актовий запис № від 29.07.1928 на підставі який видан свідоцтво про народження АР № 4302393 від 29.07.1928 р. видане Богородським р/радою Макшанського р-на Пензенськой обл. При отриманні [PERSON] первинного паспорта вона обрала національність батька "росіянин", згідно Указу Президента України від 31.12.1991 р. громадяни мають право змінити національність згідно національності другого з батьків та встановлено змінити в паспорті [PERSON] національність з "росіянка" на "німка" згідно поданої заяви та актового запису про народження. Відповідно довідки, яка видана [PERSON], в тому, що 9.04.1996 р. їй замінено паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України, у зв'язку з паспортизацією в Україні. В старому паспорті національність була змінена з "росіянка" на "німка", згідно з висновку ОПР і МР Корабельного РО НГУ УМВДУ в Миколаївській області. Тобто рідна тітка заявника є за національністю німкою, отже батько Заявника [PERSON] був німцем, але не встиг за час свого життя визначити дійсної національної приналежності, а також що бабуся Заявника 1 була німкенею. Викладене свідчить про дійсну приналежність заявників до національності «німець», про наявність у них права на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «німець» та про факт допущення неправильності запису в акті громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану при складанні актового запису. Відповідно до\~ст.315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі\~\~\~ст. 11 Конституції України\~\~\~\~держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні» від 16 липня 1992 року. Відповідно до положеньст.ст.1,3\~ЗУ «Про\~національні меншини\~в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст.\~11\~ЗУ «Про\~національні меншини\~в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VI передбачено, що «внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану». В статті 1 Рамкової конвенції про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції про захист національних меншин» 09.12.1997, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невідємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до абз.2 п.3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України N\~12\~від 07.07.95\~р.\~«Про практику\~розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він, зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено актовий запис має бути доповнено. Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до пунктів 1.16, 2.16.7 Правил рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного акту є підставою для внесення змін, які зазначені в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз'яснень, що містяться в пункту 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану»\~в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо. Відповідно до\~положень [PERSON]\~Реєстрація народження\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Інструкції\~ N\~22/5\~від 29.12.84\~,\~затвердженої \~Міністром юстиції\~України \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~29\~грудня 1984\~р.\~N\~22/5\~« Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні « - яка була чинна на час виникнення ззначених правовідносин, а саме на січень 2000 року зазначення при реєстрації народження дитини національності її батьків було обовязковим. Відповідно до п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за № 55/18793, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.\~\~\~\~\~\~\~\~Такі зміни згідно п.2.18. зазначених вище Правил вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про задоволення вимог.

Outcome: approved