Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

10 квітня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Великояблунецької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області 29 жовтня 1994 року за актовим записом №12 між ним та відповідачкою - розірвати. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося, оскільки позивач має намір повторно одружитися з іншою жінкою, між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки постійно напружені, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вважає подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливим, а вжиття заходів щодо примирення між ним та відповідачкою буде недоцільним. Добровільно в органах РАЦС відповідач розірвати шлюб не бажає. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, оскільки з лютого 2015 року спільно з позивачем не проживають, просить не встановлювати термін на примирення та після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]" . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] 29 жовтня 1994 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Шлюб зареєстровано Великояблунецькою сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис №12. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу подружжя не має. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому з огляду на клопотання відповідачки суд залишає їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач є інвалідом ІІ групи, отже згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved