Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом із позивачем, батьком дітей, за адресою: с. Потік Рогатинського району Івано-Франківської області. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 22 лютого 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. В травні 2018 року відповідачка по справі звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. З цього часу вони припинили спільне проживання. Дружина забрала дочку [PERSON] та переїхала проживати в м.Перемишляни. Син, який є інвалідом з дитинства, залишився проживати разом з батьком. Мати не цікавиться станом здоров'я хворого сина, не піклується про його розвиток та самопочуття. Відповідачка не здійснює належного догляду за дітьми, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Позивач має належні умови для проживання дітей, працевлаштований, позитивно характеризується. Згідно висновку органу опіки і піклування, доцільним є проживання малолітніх дітей з батьком. Переконаний, що проживання малолітніх дітей з ним, буде відповідати їхнім інтересам. Крім того просив стягувати з відповідачки аліменти в сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Просив позов задовольнити повністю. У судовому засіданні позивач, представник позивача Поглод Л.Я. позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. [PERSON] пояснив, що він має можливість забезпечити дітям належні умови життя, виховання, а в подальшому навчання. Проживає у житловому будинку разом з батьками, які, при необхідності, будуть допомагати йому піклуватися про дітей. Він працює, крім того, займається веденням домашнього господарства в якому утримуються кури, корова; займається бджільництвом. За таких обставин зможе матеріально утримувати дітей, забезпечити їх усім необхідним. Відповідачка [PERSON] проживає разом з матір'ю, вітчимом, двома малолітніми дітьми матері від повторно шлюбу у двохкімнатній квартирі, яка розташована в підвальному приміщенні. За місцем проживання відповідачки немає умов для проживання двох малолітніх дітей. Просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], представник адвокат Тимошик І.Я. позову не визнали зовсім, направили на адресу суду відзив на позов. У судовому засіданні пояснили, що на даний час діти проживають разом із батьком. Однак [PERSON] за час спільного проживання з дітьми належним чином піклувалася про них. Певний період часу вона не працювала, оскільки здійснювала догляд за дітьми. В подальшому займалася пошуком роботи, була зареєстрована в центрі зайнятості. З 03 квітня 2019 року працевлаштована в ТзОВ "Електроконтакт Україна" на посаду монтера кабельного виробництва. [PERSON] любить своїх дітей, в жодному разі не перешкоджатиме батькові брати участь у їх вихованні та особистому спілкування з ними. На даний час вона проживаєразом з матір'ю, двома братами та сестрою в м. Перемишляни Львівської області, в квартирі, яка належить її матері. При наданні висновку щодо доцільності проживання малолітніх дітей разом з батьком не було враховано її пояснень, наявності задовільних умов проживання. Просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - служби в справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації Базилевич І.Я. у судовому засіданні пояснила, що кілька разів відвідувала сім'ю [PERSON] в с. Потік. Діти проживають з батьком у двохповерховому будинку. Разом з позивачем проживають його батьки, які допомагають у вихованні та утриманні дітей, здійсненні догляду за ними. Органом опіки та піклування, після з'ясування умов проживання, ставлення дітей до батьків, було надано висновок про доцільність визначення місця проживання дітей разом з позивачем по справі. Процесуальні дії по справі: ухвалою від 09 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 06 грудня 2018 року; ухвалою від 06 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26 грудня 2018 року; ухвалою від 18 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката Тимошика І.Я. про об'єднання в одне провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - органу опіки і піклування Рогатинської РДА про визначення місця проживання дітей з матір'ю та цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - органу опіки та піклування Рогатинської РДА про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів, на підставі ч.3 ст.188 ЦПК України; ухвалою від 09 квітня 2019 року відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про відвід судді Лошак О.О. Суд, вислухавши доводи сторін, представників сторін, представника служби у справах дітей, свідків, дослідивши і перевіривши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] пояснила, що доводиться матір'ю позивача по справі. Після одруження сина та народження першої дитини вона активно допомагала синові та невістці у вихованні дитини. Після народження другої дитини, вона старшого хлопчика, який є особливою дитиною, забрала у свою кімнату, приділяла йому максимальну увагу. Невістка в травні 2018 року залишила сім'ю і переїхала проживати до своєї матері в м.Перемишляни, забрала з собою дочку. За деякий час син забрав дитину за своїм місцем проживання. Дитина скаржилася, що за час проживання з матір'ю її ображали інші діти, які проживають в квартирі. В них в дома забезпечені всі умови для проживання онуків, великий будинок, яким користуються діти, завжди свіжі продукти харчування. Вони утримують господарство. На її думку невістка самостійно не зможе виховувати і утримувати двох дітей, одна з яких хвора дитина. Свідок [PERSON] пояснила, що доводиться рідною сестрою [PERSON] Батько дітей, який є її племінником, здійснює належний догляд за ними. Діти гарно одягнені, ситі, чисті. Її сестра з чоловіком, як можуть допомагають синові. Вона проживає поруч з сестрою, часто заходить до неї, допомагає чим може. Вважає, що дітям буде краще з батьком, оскільки це їх звичне середовище. Мати дітей не приділяла достатньо уваги дітям, була зайнята переписками у соцмережах, розмовами по телефону. Впевнена, що саме батько дітей та його родичі здійснюватимуть належний догляд за дітьми, вона буде їм допомагати. Свідок [PERSON] пояснив, що доводиться батьком позивача. На його думку діти повинні проживати разом з ними. Саме в них створені належні умови для їх проживання. Однак має надію, що його син ще примириться з невісткою і вони будуть спільно проживати і виховувати дітей. На його думку, це найкращий вихід з ситуації, що склалася. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з сім'єю [PERSON]. Їй відомо, що невістка [PERSON] залишила сім'ю. Діти проживають з батьком, дідом та бабусею. Чому розпалася сім'я, їй нічого не відомо. Нічого поганого про [PERSON], матір дітей , сказати не може. Свідок [PERSON] пояснив, що працює дільничим офіцером поліції. Неодноразово відвідував сім'ю [PERSON] в с.Потік Рогатинського району Івано-Франківської області. При його відвідинах сім'ї в будинку було прибрано, діти були доглянуті, була їжа. [PERSON] може охарактеризувти з позитивної сторони, знає, що він працевлаштований. Кілька разів, коли він приходив, батька не було вдома. Діти були з бабусею та дідусем. Вперше він прибув до цієї сім'ї за викликом [PERSON], яка зателефонувала в поліцію і поскаржилася, що їй не віддать дочку. Коли він прибув в с.Потік, то хтось із батьків зателефонував до [PERSON], який перебував з сином в м.Львів у лікувальному закладі. Батько дитини не заперечував щодо спілкування матері з дочкою, однак не дозволяв, щоб вона забирала дитину з собою на час його відсутності. Судом встановлено, що сторони по справі з 22 лютого 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2019 року. Сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно [NUMBER] та [NUMBER] повторно виданими 11.05.2018 р. Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Згідно довідок виконавчого комітету Потіцької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 261/02-24 від 15.08.2018 р. та № 274/02-24 від 30.08.2018 р. [PERSON], разом із дітьми проживала без реєстрації в [ADDRESS] за місцем проживання її чоловіка. На даний час разом із донькою за зазначеною адресою не проживає, син залишився проживати разом із батьком. Як бачається з акта обстеження житлово-побутових умов, складеного виконавчим комітетом Потіцької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 23/02-24 від 26.07.2018 р., [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом із батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сім'я проживає у власному будинку загальною площею 132,00 м2 житловою площею 90,0 м2. В будинку є ванна кімната, підведена вода, газ, опалення конвекторне. Утримують господарство: птицю, пасіку, коні, велику рогату худобу. Умови проживання задовільні. Відповідно до характеристики Потіцької сільської ради № 230/02-24 від 26.07.2018 р., [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, з односельчанами та сусідами перебуває в хороших відносинах. Згідно характеристики ТзОВ «Ліспромгруп» від 27.07.2018 р. вих. № 161 [PERSON] працює на даному підприємстві з 08.11.2017 р. Проявив себе із хорошої сторони, до своїх обов'язків відноситься добросовісно, користується авторитетом серед працівників та адміністрації, не конфліктний, вимогливий до себе, дисциплінований. За рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 12.09.2018 року № 29 визнано за доцільне проживання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] в с. Потік Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки Рогатинської центральної районної лікарні № 11-15/796 від 10.08.2018 р. дитина [PERSON] [INFO] знаходиться на диспансерному обліку в дитячого невролога з діагнозом: дистонічний тетрапарез, не виключено аномалію цнс. Впродовж 2016-2018 рр. дитина проходила лікарські огляди та стаціонарне лікування в присутності бабусі та батька. Згідно акта обстеження умов проживання від 25.10.2018 р., комісією, у складі: начальника та головного спеціаліста служби у справах дітей Рогатинської РДА Базилевич І.Я., Олексів О.Я., секретаря Потіцької сільської ради Окрепкої О.Т. було проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в с. Потік Рогатинського району Івано-Франківської області. Умови проживання добрі, в будинку є всі необхідні умови для проживання дітей. Члени сім'ї підтримують думку щодо проживання дітей за зазначеною адресою, не заперечують проти їхнього спілкування з матір'ю. Як вбачається з рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2019 р., [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації від 12.09.2018 року про доцільність визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьком - [PERSON] Відповідно до довідки Перемишлянського районного центру зайнятості № 788 від 25.02.2019 р., [PERSON] з 13 лютого 2019 р. перебувала на обліку, як безробітна. Згідно довідок міського комунального підприємства «Комунальник» Перемишлянської міської ради за № 11-13 від 22.01.2019 р. [PERSON] станом на час видачі довідок працювала прибиральником територій. За час роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони. Її заробітна плата за грудень місяць 2018 року становила 1951,58 грн. За висновком Начальника Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП України у Львівській області від 24.09.2019 р., копії матеріалів за фактом сутички, яка мала місце 10 вересня 2018 р. між [PERSON] та [PERSON] передано у Рогатинське відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області для опитування [PERSON] Інших матеріалів по даному факту до матеріалів цивільної справи не долучено. Як вбачається з довідки Потіцької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 17.12.2018 р. № 416/02-24, син [PERSON] - [PERSON] постійно проживає біля батька, дочка - [PERSON] проживає біля батька з серпня 2018 року. Дружина - [PERSON] не проживає з чоловіком з травня 2018 року. Згідно довідки ТзОВ «Ліспром Груп» від 14.02.2019 р. № 30, [PERSON] працює на даному підприємстві з 08.11.2017 р. Графік роботи - в дві зміни. Середній заробіток за період з листопада 2017 р. по січень 2019 р. становить 2675,63 грн. [PERSON] з 03 квітня 2019 року працює в ТзОВ "Електроконтакт Україна" на посаді монтера кабельного виробництва, що підтверджується довідкою №43 від 09 квітня 2019 року, виданою ТзОВ "Елктроконтакт Україна". Згідно ст. 51 Конституції України, кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статтей 11, 12 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно вимог ст. ст. 7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" зазначив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки той з батьків дитини у разі визначення місця проживання дитини з другим із батьків не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Судом не встановлено зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальної поведінки, наявності будь-яких захворювань у жодного з батьків дітей, що могло б зашкодити розвитку дітей. Встановлено, що сторони по справі мають постійне місце роботи, на час розгляду справи обоє працевлаштовані. Жоден з батьків дітей не має власного житла. Як позивач, так і відповідач проживають у домоволодіннях, належних їхнім батькам. Умови проживання дітей з батьком переважають над умовами проживання дітей з матір'ю . Враховуючи вік малолітніх дітей, які на день ухвалення судового рішення не можуть дати об'єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, на даний час діти проживають разом з батьком, мають особисту прихильність до нього, за місцем проживання дітей створені всі умови для них, суд приходить до висновку, що на даний час проживання дітей з батьком буде відповідати їхнім інтересам, позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному. Судом не встановлено об'єктивних підстав для зміни місця проживання дітей, тобто зміни звичного для них оточення. Залишення місцем проживання дітей разом з батьком не позбавляє матір дітей права брати участь у їх вихованні, утримувати їх та спілкуватися з ними, а батько в свою чергу не повинен чинити матері будь-яких перешкод в цьому. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частини 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тому суд стягує з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved