Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, з тих підстав, що 03.09.2007 року між ПриватБанком та [PERSON] була укладена кредитна угода №268К та в межах даної кредитної угоди договір про видачу траншу № 268К/1, згідно яких останній отримав кредит \~в сумі 10\~000 дол. США, зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами. Кінцевий термін погашення кредиту не пізніше 31.08.2012 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору між ПриватБанком та позивачкою було укладено договір поруки № 268К від 03.09.2007 року. У травні 2015 року вона отримала від Тлумацького районного суду ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості по вказаній кредитній угоді згідно договору поруки. Окільки у договорі поруки строк припинення поруки не визначений, і кредитор впродовж шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив до неї відповідної вимоги, то вважає, що порука припинилася на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з`явився, але подав до суду письмову заяву в якій підтримує позов та просив справу розглянути без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву в якій вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення. Просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] подав до суду заперечення, в якому зазначив, що цивільним законодавством пропуск строку для предявлення кредитором вимог до поручителя 6 місяців застосовується тільки у випадку, якщо договором поруки не встановлено строк його дії. В іншому випадку застосування пропуску строку є неправомірним. Натомість, згідно п.11 Договору поруки № 268К від 03.09.2007 року сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу, встановлюється протягом п'яти років. Тому даним договором поруки встановлений конкретний строк, після спливу якого припиняється порука, і до якого вона не припиняється саме в розумінні ч.4 ст.559 ЦК України. Оскільки строк виконання зобовязання з повернення всієї суми кредиту настав 16.03.2012 року (у звязку зі зверненням банку до суду із вимогою до боржника [PERSON] в порядку ст.1050 ЦК України про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 286К від 03.09.2007 року), то строк протягом якого банк має право звернутись до суду із позовом до поручителя [PERSON] сплине тільки 16.03.2017 року. З огляду на викладене просив у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю, розгляд справи проводити за відсутності представника. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 03.09.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (перейменовано на ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] була укладена кредитна угода №268К (а.с.4-9) та в межах даної кредитної угоди укладено договір про видачу траншу № 268К/1 (а.с.10-12), згідно яких останній отримав кредит \~в сумі 10\~000 дол. США, зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами, з кінцевою датою погашення 31.08.2012 року. Для забезпечення виконання даного зобов`язання 03.09.2007 року між ПриватБанком та \~[PERSON] укладено договір поруки № 268К, згідно якого остання зобов`язувалася перед ПриватБанком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором (а.с.13). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2012 року, справа № 916/2631/2012р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 268К від 03.09.2007 року укладеним між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] \~на \~суму \~61545 грн. 84 коп. звернуто стягнення на предмет застави, - автомобілі: Зил, модель 5301, рік випуску 2005, тип ТЗ: бортовий-С, № шасі 5301А050042715, кузов № 5301Б050079158, реєстраційний номер [NUMBER]; ГАЗ, модель 33021 СПГ, рік випуску 2003, тип ТЗ бортовий \~малотонажний-В, шасі (кузов, рама) № 22903401, 33020030211124, реєстраційний номер [NUMBER], \~\~шляхом продажу вказаного предмету застави (на підставі договору застави від 03.09.2007 року \~ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.32-34). В ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В пункті 24 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" дано роз'яснення щодо застосування ч.4 ст.559 ЦК України. Тут, зокрема, зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Так, у даній справі, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (п.10 договору поруки). Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року №6-53цс14 висловив наступну правову позицію. Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Пунктом 11 договору поруки передбачено, що сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом п'яти років. Суд вважає, що вказаний пункт договору поруки не стосується строку дії договору поруки, про який йде мова у п.10 договору, а встановлює строк позовної давності щодо звернення з позовом. Проте виходячи із наведеного вище, судом встановлено, що договором поруки строку дії поруки не встановлено, що є підставою для застосування положення ч.4 ст.559 ЦК України. А шестимісячний строк, передбачений даною нормою права, після закінчення якого порука припиняється, є преклюзивним, не може бути змінений за домовленістю сторін договору, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Тому саме цей строк підлягає застосуванню в даному випадку. З огляду на викладене, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, слід застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено строк виконання основного зобов'язання - не пізніше 31.08.2012 року. Тому саме з цього моменту протягом шести місяців банк мав право пред'явити позов до поручителя [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Однак, як вбачається з копій позовної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.19-20) та ухвали про відкриття провадження у справі № 353/399/15-ц (головуюча суддя Луковкіна У.Ю.) (а.с.21), з таким позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся тільки у квітні 2015 року - після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України. Враховуючи вищенаведене та те, що строк протягом якого відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» мав право пред'явити свої вимоги до поручителя [PERSON] сплив, а жодних доказів, які б свідчили про його переривання, не здобуто, суд вважає, що порука по кредитній угоді №268К від 03.09.2007 року припинилася, відтак позов є підставний та підлягає до задоволення. Судові витрати по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.252, 553, 554, 559, 1054 ЦК України,

Outcome: approved