Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить вилучити та в рахунок погашення зобов'язань за кредитним договором № 910.23192 від 02.07.2013 року звернути стягнення на автомобіль CHEVROLET AVEO, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Позов мотивовано, тим що 02.07.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.23192, згідно якого останній отримав кредит на купівлю транспортного засобу CHEVROLET моделі AVEO, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] в розмірі 117989 грн. 26 коп. зі сплатою річних 0,0010 % строком до 02.07.2015 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов'язаних із купівлею авто. Також 12.07.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу CHEVROLET моделі AVEO, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.01.2016 року заборгованість становить 101253 грн. 42 коп., з якої 50269 грн. 07 коп. - прострочений борг, 50984 грн. 32 коп. - прострочені проценти, 0 грн. 03 коп. - строкові проценти. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.07.2013 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.23192, відповідно відповідач отримав кредит у сумі 117989,26 грн. на строк 24 місяців для: а) фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки CHEVROLET моделі AVEO, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] у сумі 114664 грн.; b) фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 3325 грн. 26 коп. Відповідно до п.1 параграфу 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовану процентну ставку в розмірі 0,0010%. Згідно з параграфом 4 Кредитного договору сторони встановили таке забезпечення кредиту: застава ТЗ, вказаного в п.2 параграфу 1 Договору, згідно із договором застави ТЗ, який укладається сторонами. 12 липня 2013 року сторони уклали договір застави транспортного засобу 910.23192 для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 910.23192 від 02 липня 2013 р.. Заставодавець передав у заставу заставодержателю транспортний засіб марки CHEVROLET, моделі AVEO, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] (а.с.28-29). Відповідно до принципу свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України), сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формулюють його конкретні умови, якщо тільки зміст якої-небудь умови імперативно не визначений законом чи іншими правовими актами. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, проте відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 25.01.2016 року заборгованість становить 101253 грн. 42 коп., що в свою чергу складається з 50269 грн. 07 коп. - прострочений борг, 50984 грн. 32 коп. - прострочені проценти, 0 грн. 03 коп. - строкові проценти (а.с.36). Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Як передбачає ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідки порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ч.1 ст. 20 Закону України "Про заставу", ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Оскільки матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Аналогічне правило закріплено і в ч.1 ст. 590 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті заборгованості по договору про надання кредиту, та надаючи правову оцінку співмірності визначеної банком заборгованості за кредитом із вартістю заставного автомобіля суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved