Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила та обгрунтовувала тим, що її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, за життя, на праві приватної власності належала 1/8 частина житлового будинку з надвірними побудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,0265 га, кадастровий номер: [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [INFO] року [PERSON], єдиним спадкоємцем вказаного вище спадкового майна, стала тільки вона, внаслідок чого, звернулася до державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її матері, однак, у видачі вказаного свідоцтва нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що адреси розташування об'єктів нерухомого майна, що входять до складу спадкового майна, мають розбіжності, а саме: у договорі дарування 1/8 частки житлового будинку з надвірними побудовами від 26.01.2000 року, адреса вказана «[ADDRESS]», а у договорі дарування земельної ділянки, адреса вказана як «[ADDRESS]», до того ж, у спадкоємиці відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, оформлений належним чином на ім'я померлої, а саме - нею не отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку та не зареєстровано його в уповноваженому на те органі. Так, дійсно, [PERSON], будучи людиною не обізнаною в області права, не знала, маючи на руках договір дарування земельної ділянки, оформлений на своє ім'я, про обов'язковість отримання ще й державного акту на право власності на земельну ділянку та про державну реєстрацію його у відповідних державних органах, до того ж враховуючи скрутне фінансове становище, сімейні проблеми тощо, за життя так і не встигла, як того вимагають приписи чинного в Україні законодавства, оформити належним чином своє право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Щодо розбіжностей у зазначенні адреси житлового будинку та земельної ділянки вона зазначає, що спадковий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності кільком співвласникам і його адреса є саме [ADDRESS], очевидно, що зазначення адреси земельної ділянки, на якій розташовано спадкову частку даного будинку з літерою «Б» є не правильним та у такій адресації земельної ділянки допущено помилку, яку необхідно виправити. Тому вона просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0265 га, кадастровий номер: [NUMBER], розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник позивачки в судовому засіданні вимоги уточненої позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача проти задоволення уточнених вимог [PERSON] не заперечувала. Заслухавши представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що вимоги уточненої позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12), [PERSON] є матір'ю позивачки. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 11), [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до договору дарування від 26.01.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., реєстровий номер: 1-332 (а.с. 9), [PERSON], за життя, на праві приватної власності належала 1/8 частина житлового будинку з надвірними побудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. А також згідно з договором дарування земельної ділянки серія АВМ №303849 від 20.06.2000 року (а.с. 10) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1201409442014 від 25.03.2014 року (а.с. 13), [PERSON] також належала земельна ділянка площею 0, 0265 га, кадастровий номер: [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно наданої суду копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею, оскільки [PERSON] надала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.07.2015 року (а.с. 8), у зв'язку з тим, що адреси розташування об'єктів нерухомого майна, що входять до складу спадкового майна, мають розбіжності, а саме: у договорі дарування 1/8 частки житлового будинку з надвірними побудовами від 26.01.2000 року, адреса вказана «[ADDRESS]», а у договорі дарування земельної ділянки, адреса вказана як «[ADDRESS]», до того ж, у спадкоємиці відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, оформлений належним чином на ім'я померлої, а саме - нею не отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку та не зареєстровано його в уповноваженому на те органі. Відповідно до листа Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізького бюро технічної інвентаризації» № 216 від 05 лютого 2016 року, право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: . [ADDRESS] зареєстровано на ім'я: [PERSON] у розмірі 1/8 частки, [PERSON] у розмірі ? частки, [PERSON] у розмірі ? частки, [PERSON] у розмірі 1/8 частки. Статею 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1261 ЦК України визначається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Крім того, відповідно до пункту "а" ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", п. 2, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що уточнений позов визнано представником відповідача в повному обсязі, судом вбачаються обґрунтовані підстави для визнання за [PERSON] права власності у порядку спадкування після смерті її рідної матері на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS] уточнивши адресу такої земельної ділянки, оскільки іншим чином захистити свої майнові права та реалізувати своє право розпоряджатися таким майном у неї відсутня можливість. На підставі викладеного,

Outcome: approved