Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

18.05.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 07 липня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №95. Від шлюбу вони мають двох дітей - неповнолітнього сина [PERSON] 2014 року народження та повнолітню доньку [PERSON] . Їхні стосунки з чоловіком погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Спільного господарства не ведуть та проживають в окремих кімнатах. Відповідач зловживає спиртними напоями. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження сім`ї не можливе, сім`я розпалася остаточно і очевидна неможливість її збереження. Діти проживають разом з нею, з цього приводу суперечок не виникає. Подальше збереженя сім`ї суперечить їхнім інтересам. В судове засідання позивачка не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на примирення не згодна, просила суд розірвати шлюб. Просила суд залишити їй прізище отримане при укладанні шлюбу " [PERSON] ". В судове засідання відповідач не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, на примирення не згодний, просить суд розірвати шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 07 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] про укладення шлюбу виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 95 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітнього сина [PERSON] 2014 року народження та повнолітню доньку [PERSON] , що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про народження (а.с. 6,7). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, тому суд, вважає що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя не можливе і їхній шлюб має бути розірвано. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище.

Outcome: approved