Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою та з урахуванням уточнених\~позовних вимог\~на а.с.36просить стягнути з\~ його\~дружини [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітніх\~дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем [PERSON] не складається, вона проживає із іншим чоловіком окремо від нього, а діти залишилися на проживанні з ним, коштів на утримання дітей не дає і тому сам змушений витрачати кошти на одяг та харчування дітей. 14 квітня 2021\~року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач, заперечуючи доводам позивача щодо стягнення аліментів, подала відзив на позовну заяву 07 травня 2021 року (а.с.24-34) та вважає, що в позові про стягнення аліментів слід відмовити, оскільки від даного шлюбу у них народилося п`ятеро дітей, двоє з яких проживають і з нею. Зокрема, вказує, що окрім тих дітей, щодо яких вирішується спір, вони ще мають дочку [PERSON] , яка є повнолітньою, але є особою з інвалідністю, інвалідом з дитинства, другої групи та в силу хвороби не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, за рішенням суду визнано недієздатною, а її призначено опікуном. Дитина потребує особливої уваги, лікування, а відповідно і матеріальної допомоги. А також, на її утриманні є ще дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею. На даний час вона не працює так як здійснює догляд за малолітньою дочкою [PERSON] та виживає за рахунок пенсії, яку отримує на старшу дочку, допомоги, яку отримує на молодшу дочку та державної допомоги, як малозабезпечена сім`я. Крім того, купляє всім дітям одяг, взуття і все необхідне та не спроможна сплачувати аліменти по 2000 грн., щомісячно на дітей, які проживають з позивачем, до досягнення дітьми повноліття, оскільки має незадовільний матеріальний стан. А також від позивача 19 травня 2021 року надійшла відповідь на відзив (а.с.37), в якій вказує, що відповідач, створивши нову сім`ю, хоче жити тільки для себе та свого співмешканця та просить позов з урахуванням уточнених\~позовних вимог\~задоволити. Суд, заслухавши вступне слово сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо розміру витрат на утримання дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з\~ст. 141 Сімейного Кодексу\~( далі -\~СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений в ч.2\~ст.51 Конституції України\~та в\~ст.180 СК України. У\~ст. 8 Закону України Про охорону дитинства\~встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~за відсутності\~домовленості між\~батьками про\~сплату аліментів\~на дитину\~той із\~них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2000 року (а.с.6) та є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8,29,33). Дочку [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с.30) визнано недієздатною та встановлено над нею опікуном [PERSON] згідно рішенням Болехівського міського суду від 28 квітня 2021 року (а.с.31-32) Малолітня дочка [PERSON] на даний час також проживає з відповідачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Разом з тим, як ствердили сторони в судовому засіданні та підтверджено матеріали справи, неповнолітні діти: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,проживають\~разом з\~батьком [PERSON] \~та перебувають\~на його\~щоденному утриманні\~ (а.с.34). І як ствердила відповідач в судовому засіданні вона погодилася сплачувати аліменти на утримання цих дітей, але в мінімальному розмірі. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки вона є їхньою матір`ю та працездатною особою. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Не маючи достовірної інформації про постійні доходи відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить:\~з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня; Виходячи із віку дитини сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим як\~2395\~грн. і, відповідно, мінімальний розмір аліментів становить 1197.50 грн. При визначенні розміру аліментів на утриманні дітей [PERSON] та [PERSON] , суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан відповідача [PERSON] , яка немає постійного заробітку, рухомого та нерухомого майна, врахував, що на її утриманні також є інші діти: [PERSON] та [PERSON] , народжені в шлюбі з позивачем, яких вона зобов"язана утримувати згідно законом, стан здоров`я дітей [PERSON] та [PERSON] та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дітей через проживання їх з ним. А, відповідно, [PERSON] повинна докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своїх дітей, які в силу свого віку не можуть забезпечити себе усім необхідним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення аліментів в сумі по 1300 грн. на кожну дитину. Такий розмір аліментів не є надмірним та є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дитини, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Також,\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем у порядку\~ст.81 ЦПК України\~не доведено можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому ним розмірі - по 2000 грн. на кожну дитину. Згідно з\~ст. 123 ЦПК України,\~перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами - 12.04.2021 року, тому з 13.04.2021 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.264 ЦПК України\~суд під час ухвалення рішення вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. В\~ст. 430 ЦПК України\~закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежів за 1 місяць. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежів за 1 місяць. Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь за складання позовної заяви у розмірі 800 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 4,5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд відзначає, що, враховуючи норми вказаної статті, досліджувати питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд може лише за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони, саме на яку покладається обов`язок доведення не співмірності таких витрат. У даній справі таке клопотання заявлено, оскільки відповідач висловила свої позиції щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи\~\~вбачається, що позивач додав до матеріалів справи квитанцію про сплату 800 грн. за оформлення позовної заяви (а.с.9). Однак, з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на 2 сторінках, до суду подано незначну кількість копій документів (6 копій), підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, що свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є не співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а по окремих вимогах закрито провадження, оскільки не є предметом розгляду в суді. При таких обставинах, враховуючи також і те, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за підготовку і складання позову розмірі 400 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідач у відповідності до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК\~має сплатити судовий збір в сумі 908 грн. в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved