Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) через представника за довіреністю звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування вказаної заяви зазначалося, що заявник є донькою [PERSON], яка 9 вересня 2018 року померла. Місце смерті є тимчасово окупованою територією і отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо. У зв'язку з цим заявник звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті своєї матері для оформлення спадщини. У судове засідання заявник та її представник не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від Чорнобаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі заінтересована особа) до суду надійшла заява з проханням провести розгляд справи за відсутності представника. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Заявник взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується копією довідки від 31 жовтня 2016 року № 274 (а.с. 7). \~ \~ \~ \~Заявник є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29 серпня 1964 року серії VIІ-УР №1660400 та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 4 жовтня 1993 року серії VI-HO № 365437 (а.с. 12-13). Відповідно до змісту заяви [PERSON], яка померла 9 вересня 2018 року у м. Донецьк. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть [PERSON] від 10 вересня 2018 року серії ДНР № 113543, видане "відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Респебліки" (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості зареєструвати факт смерті матері та реалізувати інші права і обов'язки, пов'язані із оформленням спадкових прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Статтею 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» визначено, що згідно з цим Законом тимчасово, на строк, що закінчується через один рік з дня набрання чинності Законом України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей", запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено територію м. Донецька, де померла [PERSON], як таку, на якій діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджено наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Беручи до\~уваги наведене\~вище,\~досліджені у\~судовому засіданні\~докази,\~що підтверджують\~факт смерті\~матері заявника,\~суд приходить\~до висновку\~про достатність\~підстав для\~встановлення даного\~факту та\~задоволення заяви,\~оскільки іншим\~чином встановити\~його неможливо,\~а встановлення\~даного факту\~необхідне заявнику\~для оформлення спадкових прав. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved