Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

06 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 22 липня 2008 року відповідач відповідно до укладеного кредитного договору № б/н отримала кредит в розмірі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 28 лютого 2018 року у неї виникла заборгованість в сумі 159730,40 грн., яку позивач просив стягнути на його користь та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2395,96 грн. 10 травня 2018 року судом було ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову, однак воно ухвалою суду від 19 липня 2018 року скасоване за заявою відповідача про перегляд заочного рішення та з підготовчого засідання призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.22). Відповідач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву, в якій просила застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог, а справу розглядати за її відсутності (а.с.78). У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 22 липня 2008 року відповідач звернулась до закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, із заявою на підставі якої їй було надано кредит у розмірі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, памятки клієнта, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача (а.с.7-14). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно. виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~ Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами кредитного договору укладеного між сторонами, строк його дії відповідає строку дії картки. Згідно з п.3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік), вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. При цьому строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця вказаного на картці (п.5.4 Правил користування платіжною карткою). З копії кредитної картки № 4149 4374 1051 1230 наданої відповідачкою, вбачається, що строк її дії закінчився у січні 2014 (а.с.71). Також, згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" інші картки по вказаному договору видавалися, але термін дії останньої кредитної картки № 4149 4374 1051 1230 за кредитним договором укладеним із відповідачкою б/н від 22 липня 2008 року до\~01/14 (а.с.77). Таким чином, моментом виникнення заборгованості слід вважати 01 лютого 2014 року, тобто наступний після закінчення строку дії картки день і з цього часу у банку виникло право на позов про стягнення заборгованості. Пунктом 3.1.3 Правил користування кредитною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. З розрахунку заборгованості складеного позивачем слідує, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 30 січня 2014 року в сумі 125,00 грн., після чого грошові операції та зобовязання за договором нею не виконувались (а.с.4-6). Однак як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права (стягнення кредитної заборгованості), фактично через чотири роки, а саме 06 квітня 2018 року. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Положеннями частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14 та у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18. За такого суд дійшов висновку, що позивач пропустив передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності звернення до суду, про застосування якого заявила відповідач, оскільки строк дії платіжної картки закінчився в останній день січня 2014 року, а з позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося 06 квітня 2018 року, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed