Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 03 березня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між банком та відповідачем [PERSON] 17 квітня 2005 року було укладено кредитний договір без номеру у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до п.3.2,3.3 зазначених Умов та Правил відповідач також надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він надав право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту, а при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 23 травня 2005 року було укладено договір про видачу дебетової картки [NUMBER] з нульовим овердрафтом та кредитної картки [NUMBER] з кредитним лімітом у розмірі 2000 гривень зі строком дії картки до 05 місяця 2008 року. 13 серпня 2007 року банк змінив кредитний ліміт відповідача до 5500 гривень, після чого останній 25 серпня 2007 року здійснив погашення використаного кредиту в сумі 139.60 гривень, після чого 29 серпня 2007 року знову скористався кредитним лімітом у повному обсязі, а 27 вересня 2007 року здійснив погашення кредиту в сумі 384.26 гривень 17 квітня 2008 року у зв'язку з закінченням терміну дії кредитної картки з відповідачем було укладено кредитний договір без номеру у вигляді встановленого кредитного ліміту, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 5500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком дії картки до 06 місяця 2012 року. 28 жовтня 2008 року у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та виникнення простроченої заборгованості банком було зменшено кредитний ліміт до 5000 гривень. У відповідності до умов кредитного договору банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому договором, а відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 30 червня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 24 553 гривні 65 копійок, з яких 4 869 гривень 56 копійок - заборгованість за кредитом, 18 038 гривень 68 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом та нарахований відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 гривень (фіксована частина) та в сумі 1 145 гривень 41 копійка (процентна складова), в зв'язку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.63), в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.70,25), відповідно до якої прохала розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно положень ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцію з повідомлення про вручення (а.с.64-68), яка повернулась без вручення, оскільки згідно довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області відповідач зареєстрований в [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає, місце знаходження його не відоме (27,60), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10, 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.20), як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником 17 квітня 2005 року було укладено кредитний договір без номеру у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 23 травня 2005 року було укладено договір про видачу дебетової картки [NUMBER] з нульовим овердрафтом з терміном дії до 30 червня 2009 року та кредитної картки [NUMBER] з терміном дії до 30 червня 2012 року (а.с.71). 13 серпня 2007 року банк змінив кредитний ліміт відповідача до 5500 гривень, після чого останній 25 серпня 2007 року здійснив погашення використаного кредиту в сумі 139.60 гривень. 29 серпня 2007 року відповідач знову скористався кредитним лімітом у повному обсязі, а 27 вересня 2007 року здійснив погашення кредиту в сумі 384.26 гривень (а.с.5-7) 17 квітня 2008 року у зв'язку з закінченням терміну дії кредитної картки з відповідачем було укладено кредитний договір без номеру у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с.8,51,52), відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 5500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком дії кредитної картки до 06 місяця 2012 року та датою відкриття рахунку 23 червня 2005 року (а.с.8,71). 28 жовтня 2008 року у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та виникнення простроченої заборгованості банком було зменшено кредитний ліміт до 5000 гривень (а.с.5-7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою (а.с.9-14) та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.8), а відповідно до п.3.2,3.3 зазначених Умов та Правил відповідач також надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він надав право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту, а при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Починаючи з 24 липня 2005 року по 13 серпня 2007 року відповідач неодноразово використовував кредитні кошти та здійснював погашення по кредитному договору (а.с.5-7). Таким чином, відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній зобов'язався погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобов'язань більше ніж 120 днів, сплати банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 3.1 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.10) датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви, тобто 23 червня 2005 року (а.с.8). Відповідно до п. 9.12 вищезазначених Умов та Правил (а.с.13) договір між сторонами діє 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же самий строк. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатив кредит у встановлений строк в повному обсязі, в зв'язку з чим згідно розрахунку позивача станом на 30 червня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 24 553 гривні 65 копійок, з яких 4 869 гривень 56 копійок - заборгованість за кредитом, 18 038 гривень 68 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також нарахований відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1 145 гривень 41 копійка (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.5-7). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved