Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом мотивується тим, що 15.12.2014 року о 16 годині 45 хвилин по вул. Мірошниченко, міст через р. Кривий Торець, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen Transporter, н. з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки ВАЗ 21104, н. з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. В результаті ДТП автомобіль марки ВАЗ 21104, н. з. [NUMBER], отримав технічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 6 215, 32 гривень. ІІрАТ "СК "Провідна" виплатило ТзОВ «ПРОМІНВЕСТЕКСКАВАІДІЯ» вищевказану суму на підставі страхового акту № 2300066414 від 12.03.2015 року у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ "СК "Провідна" згідно полісу № АІ/2294411. Постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області доведено вину [PERSON], у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а тому враховуючи вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну, якщо водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди не повідомив страховика протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП, однак відповідач свого обов'язку не виконав та не надав жодних документів, які б підтверджували неможливість його виконання, а тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на їх користь 6215,32 гривень в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу та 243,60 гривень судового збору. Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак подав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак надав суду письмове заперечення на позов, посилаючись на те, що позивачем не наведено доводи та не надано відповідні докази щодо невиконання ним обов'язків, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2014 року о 16 годині 45 хвилин по вул. Мірошниченко, міст через р. Кривий Торець, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen Transporter, н. з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки ВАЗ 21104, н. з. [NUMBER], яким керував [PERSON].(а.с.6-7). В результаті ДТП автомобіль марки ВАЗ 21104, н. з. [NUMBER], отримав технічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 6 215, 32 гривень (а.с.8,11-16). ІІрАТ "СК "Провідна" виплатило ТзОВ «ПРОМІНВЕСТЕКСКАВАІДІЯ» вищевказану суму на підставі страхового акту № 2300066414 від 12.03.2015 року (а.с.10), що підтверджується платіжним дорученням № 0010446 від 13 березня 2015 року (а.с.9), у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ "СК "Провідна" згідно полісу № АІ/2294411 (а.с.24). Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до загальних підстав відшкодування шкоди, визначених ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Як визначено положеннями ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2015 року закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення(а.с.5). Вказаною постановою не доведено вину [PERSON], у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, так як в зазначеній постанові не вказано, що дорожньо-транспортна пригода скоєна з вини відповідача. Крім того, у відповідності до пп. 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і лише за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Таким чином, підставою для задоволення регресу страховика до застрахованої особи є наявність двох обов'язкових підстав, а саме: не виконання застрахованим обов'язку у відповідний щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку та не виконання ним обов'язку щодо вжиття заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, внаслідок чого шкода в подальшому збільшилась. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак позивачем позов не доведено в повному обсязі. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed