Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №910.75857, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 80041,60 гривень на купівлю транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF6854, 2011 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF6854B0000067 Y6DAF6854B0000067, реєстраційний номер [NUMBER], зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 20,9 % та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 12.03.2016 року. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем 29.03.2011 року було укладено договір застави транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF6854, 2011 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF6854B0000067 Y6DAF6854B0000067, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ПАТ «Ідея Банк» було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, останній платіж було здійснено 09.10.2015 року. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 14.04.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 55719,64, яка складається з простроченого боргу - 37498,51 гривень, прострочених процентів 17755,01 гривен, строкових процентів 53,34 гривень та дебіторської заборгованості 412,78 гривень. Тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави - транспортного засобу. В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №910.75857, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 80041,60 гривень на купівлю транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF6854, 2011 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF6854B0000067 Y6DAF6854B0000067, реєстраційний номер [NUMBER], зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 20,9 % та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 12.03.2016 року (а.с. 7-8). В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем 29.03.2011 року було укладено договір застави транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF6854, 2011 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF6854B0000067 Y6DAF6854B0000067, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15-20). На підставі договору застави обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.19-20). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути у тому числі і примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Однак відповідач перестав виконувати умови договору, в результаті чого станом на 14.04.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 55719,64, яка складається з простроченого боргу - 37498,51 гривень, прострочених процентів 17755,01 гривен, строкових процентів 53,34 гривень та дебіторської заборгованості 412,78 гривень. (а.с.27-29) Відповідно до ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Вимога, яка може виконуватися у майбутньому, відповідно до ст. 573 ЦК України також може бути забезпечена заставою. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 590 ЦПК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 20 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Але відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року суд у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, являється одним із заходів примусового виконання судових рішень. Тому наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову повністю. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір 1378 гривень 00 копійок.

Outcome: approved