Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом в якому просять визнати [PERSON], [INFO], матір'ю якого є [PERSON], таким, що не має права на спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO]; виключити відомості з актового запису про народження дитини, вчиненого 21 травня 2009 року Третім Приморським відділом РАГС Одеського міського управління юстиції. При цьому, позивачі посилаються на те, що вони є спадкоємцями першої черги на спадщину, яка відкрита після смерті [INFO] [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачі дізнались, що [PERSON], як законний представник малолітнього сина [PERSON], також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та надала свідоцтво про народження, в якому батьком малолітнього зазначено [PERSON]., який помер [INFO]. [PERSON] і [PERSON] вважають, що померлий фактично не міг бути батьком дитини та визнав своє батьківство в стані, коли не усвідомлював правових наслідків цього, а також в результаті маніпулювання його ослабленою волею, оскільки страждав психічним розладом, в зв'язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON], як законний представник малолітнього [PERSON], та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, при цьому зазначали, що померлий [PERSON]. на момент підписання заяви про визнання батьківства усвідомлював значення своїх дій, також наполягали на тому, що висновок експерта не відповідає дійсності. 3-я особа: представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції до судового засідання не з'явися, повідомлявся, надав до суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність. 3-я особа: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради як орган опіки та піклування до судового засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутність. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [NUMBER] виданого 17 липня 1977 року Кельменецьким райвідділом ЗАГС Черновицької області, [PERSON] є дружиною [PERSON], а [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], виданого 04 липня 1978 року Малиновським відділом ЗАГС. Відповідно до довідки №1239 від 22 листопада 2011 року, виданої КП «ЖКС «Вузівський», [PERSON]., [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25 грудня 1989 року по день смерті, тобто до [INFO]. Після смерті [PERSON], [INFO], з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись: позивачі [PERSON] та [PERSON], а також відповідач [PERSON], в інтересах малолітнього [PERSON] Згідно з заявою про визнання батьківства від 21 травня 2009 року [PERSON] визнав себе батьком [PERSON]., [INFO], та на підставі цієї заяви до актового запису про народження дитини було внесено запис про батька - [PERSON] Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. У частині 3 цієї статті вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Проте, [PERSON]., [INFO], на момент укладання договору № 5580 від 19 серпня 2008 року про надання медичних послугза програмою "2+1" з використанням методів допоміжних репродуктивних технологій та подачі заяви про визнання батьківства від 21 травня 2009 року, не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, у зв'язку з чим його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, оскільки померлий не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи від 24 грудня 2015 року комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання». До такого самого висновку прийшли і експерти Одеського обласного бюро судової медичної експертизи, що підтверджується висновком експерта за № 488 від 28 лютого 2013 року. Згідно з вищезазначеними висновками за життя у [PERSON]., [INFO], були захворювання: ВІЛ-асоційований комплекс, гостра недостатність мозкового кровообігу, гіпертонічна хвороба 3 ступеня та ін. Дані захворювання є важкими та, включаючи, відповідно, їх клінічний перебіг, в кінцевому результаті привели до його смерті. Патологія супроводжувалась розладами психоемоційної сфери, які спостерігались у померлого із 2007 року, в тому числі і в період з серпня 2008 року по червень 2009 року, тобто під час укладання договору № 5580 від 19 серпня 2008 року про надання медичних послуг та подання заяви про батьківство до установи РАЦС. На підставі проведеного дослідження експертна комісія зробила висновок, що в розглядуваний період часу [PERSON] не міг усвідомлювати свої дії, критично оцінювати ситуацію та приймати адекватні рішення, що вкрай негативно сказалось і на правильності сприйняття фактів, що мають значення для визнання себе батьком дитини. Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача [PERSON] стосовно того, що померлий [PERSON]. на момент написання заяви про визнання батьківства усвідомлював свої дії, так як при оформленні довіреностей за період з 2005 року по 2011 рік, нотаріусами перевірялась дієздатність [PERSON]. і сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності не виникало, а також наявність реєстрації в ОМУ ГУМВС України в Одеській області за [PERSON]., [INFO], двох мисливських гладко ствольних рушниць та газового пістолету, підтверджує, що померлий відповідно до чинного законодавства проходив раз на три роки медичну комісію і відповідно був дієздатним, однак будь-яких доказів на підтвердження того, що померлий [PERSON] дійсно проходив раз на три роки медичну комісію відповідачем не надано, крім того нотаріуси не є фахівцями в галузі медицини та перевіряють дієздатність лише візуально. Окрім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2011 року, [PERSON]., [INFO], визнаний недієздатним. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON]., [INFO], в період із 2007 року, в тому числі і в період з серпня 2008 року по червень 2009 року не міг усвідомлювати свої дії, у зв'язку з чим його волевиявлення при підписанні не було вільним та не відповідало його внутрішній волі при підписанні заяви про визнання батьківства від 21 травня 2009 року. Також, слід звернути увагу, що відповідно до протоколу скринінгового ультразвукового дослідження від 19 вересня 2008 року проведеної клінікою репродуктивної медицини "Надія" (арк.спр.39 т.2), [PERSON] на час дослідження була на 6 неділі вагітності, тобто [PERSON] завагітніла до підписання договору № 5580 від 19 серпня 2008 року про надання медичних послуг за програмою "2+1" з використанням методів допоміжних репродуктивних технологій, що взагалі суперечить наданим у судовому засіданні поясненням [PERSON], щодо батьківства. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що слід задовольинти позовні вимоги [PERSON], [PERSON]: визнати [PERSON], [INFO], таким, що не має права на спадкування після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO], виключити відомості про [PERSON], [INFO], як батька [PERSON], [INFO], з актового запису про народження дитини за № 466, вчиненого 21 травня 2009 року Третім Приморським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції.

Outcome: approved