Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним та скасування рішення органу виконавчої влади та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідачем було протиправно видано оспорюване розпорядження, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1.7216 га ріллі, кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:06:010:0081. Також, ухвалою суду від 02.08.2019 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до відповідача - реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції. В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити, а саме: визнати недійсним та скасувати розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області №506/2015-р від 11.11.2015 року та скасувати рішення номер 28173294 від 10.02.2016 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:05:004:0806) площею 1.7216 га, що розташована на території Городоцької міської ради Хмельницької області (землі колишньої Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області). Представник відповідача Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області подала на адресу суду заяву про визнання позову, просить справу слухати у її відсутності. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] подав заяву, в якій просить позов задовольнити, справу просить слухати у його відсутність. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Городоцької міської ради Хмельницької області подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутність, чіткої позиції по позову не висловив. Суд, оголосивши заяви сторін, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору та їх представників, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1.72 га, кадастровий номер 6821287100:05:004:0806, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту серії ЯЕ №042056 від 27.07.2007 року (а.с.8). 30.08.2007 року позивач уклала договір оренди землі із ТОВ "Поділля-Агросервіс" на 10 років, що підтверджується копією договору (а.с.9-12). Позивач вказує, що після закінчення договору оренди землі, маючи намір його переукласти, вона виявила, що її земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON] Однак, з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.06.2019 року вбачається, що власником земельної ділянки площею 1.7216 га кадастровий номер 6821287100:05:004:0806 є [PERSON] , право власності зареєстроване в державному реєстрі прав 04.02.2016 року, тобто в той час, як воно вже було зареєстровано за позивачем (а.с.13-14). Також, в матеріалах справи наявна копія розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області №506/2015-р від 11.11.2015 року, з якого вбачається, що відповідачем дійсно було затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Радковицької сільської ради за межами населеного пункту. А також передано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Радковицької сільської ради за межами населеного пункту наступним громадянам: [PERSON] , площею 1.7208 га ріллі (кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:06:010:0081); [PERSON] площею 1.7216 га ріллі (кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:05:004:0806); [PERSON] площею 1.7213 га ріллі (кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:06:010:0047) (а.с.22). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України визначено способи захисту прав на земельні ділянки, де згідно п.(г) ч.3 даної статті визначено, що такий захист може здійснюватись у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. (Рішення КСУ від 16.04.2009 р. №7-рп/2009). Отже, як вбачається із встановлених судом обставин, Городоцька районна державна адміністрація Хмельницької області у протиправний спосіб затвердила технічну документацію [PERSON] та передала у приватну власність останньому земельну ділянку площею 1.7216 га ріллі (кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:05:004:0806), оскільки станом на час вчинення вищевказаних дій вже було зареєстроване право власності на вищевказану земельну ділянку за [PERSON] , що достовірно підтверджується дослідженими судом доказами. Однак, судом, при вирішенні питання про можливість задоволення позовної вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним та скасування розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області №506/2015-р від 11.11.2015 року враховується наступне. Суд не вважає за можливе скасовувати спірне розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області з тих підстав, що в силу положень ст.152 Земельного Кодексу України визначено способи захисту прав на земельні ділянки. І таким способом, в даному випадку є визнання такого рішення недійсним і задоволення позовних вимог в цій частині є цілком достатнім для захисту порушених прав позивача. Вимога позивача про скасування оспорюваного рішення відповідача є дублюючою і такою, що не відповідає визначеному законом способу захисту порушених прав. Також, суд не вбачає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо визнання недійсним розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області №506/2015-р від 11.11.2015 року в цілому, як про те просить позивач. Так, вищевказаним розпорядженням, крім передання земельної ділянки у власність [PERSON] , також вирішено передати земельні ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] . Рішення Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо останніх осіб жодним чином не порушує прав позивача, а тому в цій частині воно не може бути визнане недійсним. З врахуванням вищевикладеного та у відповідності із ч.4 ст.206 ЦПК України, судом не приймається визнання позову представником відповідача в цій частині, як таке, що суперечить закону, оскільки для цього відсутні законні підстави. Щодо позовних вимог [PERSON] , в яких остання просить скасувати рішення номер 28173294 від 10.02.2016 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:05:004:0806) площею 1.7216 га, що розташована на території Городоцької міської ради Хмельницької області (землі колишньої Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області), то суд вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення на підставі такого. Враховуючи те, що правова підстава виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку є недійсною (оскільки судом констатовано незаконність в цій частині розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області №506/2015-р від 11.11.2015 року), адже визнане недійсним вищевказане розпорядження відповідача втрачає свою силу з моменту його прийняття через свою незаконність. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ч. 1,2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 47, 52 «Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 №1141, для внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, записів про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав обов`язково зазначається індексний номер рішення. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав, у результаті якої закрито розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, в Державному реєстрі прав проставляється відмітка про скасування державної реєстрації прав і відкривається закритий розділ Державного реєстру прав та відповідна реєстраційна справа. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] незаконно набув право власності на спірну земельну ділянку, то суд вважає за можливе скасувати рішення номер 28173294 від 10.02.2016 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 6821287100:05:004:0806) площею 1.7216 га, що розташована на території Городоцької міської ради Хмельницької області (землі колишньої Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області), то суд вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення на підставі такого. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково, умовно на 75 %, то і судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial