Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки до суду, як і заяви про розгляд справи за його відсутності, від відповідача не надійшло. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених нею у позовній заяві, просить позов задовольнити, не заперечивши проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Так, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.180, ч.ч.1, 3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.ч.1, 2 ст.184 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З пояснень позивачки та поданих нею суду як письмових доказів копій документів: Свідоцтва про шлюб з відповідачем, Свідоцтва про народження їх (сторін) дитини, талону реєстрації дитини за місцем проживання (реєстрації) одного з батьків, довідки про доходи вих. №338 від 10.10.2013 р., виданої [PERSON] за місцем її роботи у ПАТ "Рівнегаз", вбачається, що з 06 вересня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від котрого в них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], де і зареєстрована як за місцем реєстрації та фактичного проживання своєї матері, тобто позивача по справі. Відповідач зареєстрований й проживає за цією ж адресою, тобто разом із сім'єю, проте коштів дружині на утримання їх дочки не надає, тим самим самоусунувшись від виконання свого обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що і стало підставою звернення позивачки до суду за захистом своїх порушених майнових прав та майнових прав дитини. Зокрема, позивач стверджує, що дитина перебуває на її вихованні та утриманні, а між сторонами, як батьками, не досягнуто домовленості з приводу утримання їхньої дочки, причому матеріальної допомоги дружині на утримання своєї дитини відповідач не надає або ж надає нерегулярно й у недостатньому для цього обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, відомостей про свої доходи чи можливе місце роботи суду не надав, тому аліменти слід визначити і присудити у твердій грошовій сумі, як про це просить позивач. Також відповідач не надав документальних даних про свій стан здоров'я, про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків тощо. Відповідно до ст.7 Закону України від 06 грудня 2012 року №5515-VІ "Про Державний бюджет України на 2013 рік", з 01 січня по 01 грудня 2013 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років становив 1210 грн. (на час пред'явлення [PERSON] позовної заяви). Виходячи з наведеної норми Закону, аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, як про це і просить позивач, що становитиме майже половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в розрахунку на місяць. Задовольняючи позов, суд виходить також з того, що підставою звернення позивачки до суду було саме невиконання чи неналежне виконання відповідачем його обов'язку утримувати дочку до досягнення нею повноліття, а заперечень проти позову [PERSON] суду не подав. Виходячи з вищенаведених норм законодавства, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Крім того, так як в силу положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір", звільняються від сплати судового збору позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, то у цій частині судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON], визначивши розмір цього виду судових витрат за правилами пункту 3 частини першої статті 80 ЦПК України та підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Тобто, в розмірі 1 відсотка ціни позову, який у позовах про стягнення аліментів визнається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (600 грн.*6=3600 грн. - сума аліментів за шість місяців), але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved