Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача - Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], та земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, а також та для ведення особистого селянського господарства площею по 0,25 га. кожна. Оскільки правовстановлюючих документів на вищевказане майно немає, позивач просив визнати за ним право власності на це майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду письмове клопотання про зміну предмету позову, зазначивши, що згідно рішення Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, а також земельну ділянку площею 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства. Однак за життя [PERSON] оформити право власності на вищевказані земельні ділянки не встиг. Оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], та на зазначені земельні ділянки немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, то позивач просить визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також право на завершення приватизації земельних ділянок та на реєстрацію на своє ім'я права власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] Представник відповідача - Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із витягу з погосподарської книги № 3 Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області за 2016-2023 роки вбачається, що по особовому рахунку [NUMBER] будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.8). Із архівного витягу з рішення шостої сесії Терешківцівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 26 січня 1994 року № 6/3 "Про приватизацію земельних ділянок" вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, надані для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га. та для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,25 га. (а.с.9). Із виписки із рішення Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 27 серпня 2009 року № 27/8 вбачається, що в рішення сільської ради від 20 жовтня 1993 року № 5/1, від 26 січня 1994 року № 6/3, від 30 травня 1995 року № 3/4, від 15 березня 1996 року № 5/1 "Про приватизацію земельних ділянок" внесено зміни, а саме словосполучення "для ведення особистого підсобного господарства" замінено на "для ведення особистого селянського господарства" (а.с.10). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.4), [PERSON] помер [INFO] в м.Луцьк Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповітів (спадкових договорів) № 46981002 від 06 березня 2017 року, виданої приватним нотаріусом Максимяк Ж.В., заповіт від імені померлого [PERSON] не посвідчувався (а.с.62). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 лютого 1987 року Г.Полонківською сільською радою Луцького району Волинської області, [PERSON] народився [INFO] в с.Г.Полонка Луцького району Волинської області, його батьком є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області № 512 від 03 березня 2017 року стверджується, що позивач проживав разом із спадкодавцем на момент смерті останнього у [ADDRESS] (а.с.12). Матеріалами спадкової справи № 21/2017, заведеної приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Максимяк Ж.В. після смерті [PERSON], стверджується, що крім позивача [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.53-70). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 квітня 2017 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Максимяк Ж.В., позивач є спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], який помер [INFO] (а.с.69). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, який відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається із технічної документації на садибний житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], вищевказаний житловий будинок складається із коридора площею 1,8 кв.м., кухні площею 11,6 кв.м., коридора площею 2,6 кв.м., санвузла площею 2,8 кв.м., коридора площею 6,1 кв.м., кімнати площею 14,4 кв.м.На території цієї садиби знаходяться, крім будинку, ще й веранда, сходи, сарай, гараж, погріб з шийкою, туалет, огорожа (а.с.29-35). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державноїнотаріальної контори від 13 вересня 2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], та на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.11). Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець майна померлого [PERSON] за законом, має право на спадкування цього майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок (А-1) загальною площею 39,3 кв.м., де житлова площа складає 14,4 кв.м., допоміжна - 24,9 кв.м., після померлого [INFO] [PERSON]. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, на думку суду, [PERSON], як спадкоємець майна померлого [PERSON], має право на завершення приватизації земельних ділянок, наданих спадкодавцю безоплатно у приватну власність, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок, а також право на реєстрацію права власності на ці земельні ділянки на його ім'я в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON].

Outcome: approved