Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У жовтні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди. В позові зазначено, що 07.04.2015 року близько 18 години начальник відділу охорони ПАТ КФ «Рошен» [PERSON] та охоронники [PERSON] і [PERSON], знаходячись біля прохідної кондитерської фабрики по вул. Жовтнева, 57 в місті Кременчуці, безпричинно стали бити позивача руками по різних частинах тіла, збили з ніг та продовжували побиття ногами коли він знаходився в лежачому положенні. Внаслідок побиття позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садни в правій скроневій ділянці, гематоми верхньої губи, крововиливів на слизовій оболонці ясна та щоки справа, синця на внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, садна на задній поверхні правого ліктьового суглоба, які згідно висновку судово-медичного експерта № 398 від 30.04.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. На місце події була викликана машина швидкої медичної допомоги, якою позивача було доправлено до приймального відділення Кременчуцької ЦРЛ та госпіталізовано в неврологічне відділення, де він знаходився на стаціонарному лікуванні з 07.08.2015 року по 15.04.2015 року. На лікування ним було витрачено 797,01 грн. які необхідно стягнути з відповідачів. Окрім цього вказаними протиправними діями відповідачами позивачу була заподіяна моральна шкода в розмірі 45000 грн. Так, позивач переніс фізичний біль та тяжкі моральні переживання у звязку з ушкодженням здоровя, душевні страждання, які йому були заподіяні протиправною поведінкою відповідачів, він тривалий час знаходиться у стресовому стані внаслідок психологічного впливу після зазначеної пригоди. Також, діями відповідачів було принижено його гідність, так як позивачу соромно перед своїми співробітниками, які були присутні. Згідно зі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1190 ЦК України «Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим». Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на його користь 797,01 грн, матеріальної шкоди та 45 000.00 гри. - моральної шкоди. Позивач та його представники позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що 07.04.15 року приблизно о 08 год. 57 хв. на службовому моніторі відеоспостереження він побачив, що громадянин зовнішні схожий на нашого колишнього колегу [PERSON] напроти службової автостоянки нашого товариства вийшов з автомобіля ВАЗ-2110 темного кольору зі спойлером на задній кришці багажника і попрямував у бік автомобіля колишнього керівника нашого товариства; не дійшовши декілька метрів до авто колишнього керівника товариства [PERSON] декілька раз показав на нього рукою звертаючись у бік вищезгадуваного автомобіля ВАЗ-2110 темного кольору. Приблизно о 9-00 год. ранку того ж дня до КПП нашого товариства підійшов гр. [PERSON]. З його поведінки було явно видно, що він перебуває у нетверезому стані, від нього був чутний характерний запах алкоголю, неадекватно реагував при спілкуванні, лице було червоне. Він вимагав зустрічі з майстром дільниці охорони [PERSON], на що йому було повідомлено. [PERSON] відповів, в образливих по відношенню до [PERSON] висловлюваннях, що буде його чекати. Перебуваючи на місці, [PERSON] декілька разів на протязі 50-ти хвилин ображав; - весь колектив дільниці охорони, - керівника дільниці охорони, - інших співробітників товариства, тобто мали місце неодноразові повторювані образи. Приблизно о 09 год. 47 хв. до [PERSON] вийшов керівник охорони та пішов з ним на вулицю. Приблизно о 09 год. 50 хв. керівник охорони повернувся, за ним слідом йшов [PERSON], який чіплявся до нього та чітко не міг зазначити що він хоче. Почувши відмову від наміру подальшого з ним спілкування [PERSON], образивши керівника, пішов з території товариства. [PERSON] увесь цей час намагався спровокувати керівника охорони та нас з черговим особисто на якісь можливі протиправні дії відносно нього, тому увесь цей час вони поводились з ним чемно, та на усі його провокації не піддавались Приблизно о 16-50 год. зі службового монітору відеоспостереження він побачив, що на службову автостоянку товариства заїхав автомобіль зовнішні схожий на "Мерседес-Бенс" темного кольору та через дві хвилини переїхав на протилежний бік дороги напроти других в'їзних воріт території товариства і перебував на цьому місці близько 40 хвилин. Приблизно о 17 год. 27 хв. із нього вийшов якийсь чоловік та попрямував до місця входу міжнародних дитячі-екскурсій. Він зобов'язаний був перевірити хто це і що він там робить. Згідно розпорядження керівника, співробітники дільниці охорони товариства мають право виходити за територію прохідної фабрики, з метою здійснення візуального контролю за станом порядку прилеглої території товариства. Прийшовши на місце він побачив, що цією людиною є [PERSON] з накинутим па голову капюшоном. Побачивши його він намагався сховати своє обличчя та залишився на місці, а він пішов доповісти про це своєму керівнику. Повернувшись на КПП він дізнався, що [PERSON] сів до того самого авто, з якого вийшов. У звязку з тим, що неодноразово, три рази на протязі одного дня - 07 квітня 2015 року позивач зявлявся на територію підприємства у нетверезому стані, вів себе зухвало та агресивно. Керівник охорони попрохав його разом з черговим охоронником [PERSON] та разом з ним провести колишнього керівника товариства до його особистого авто на стоянці, де воно зазвичай перебуває увесь день. Приблизно о 17 год. 41 хв. керівник товариства та керівник охорони разом вийшли з території товариства, попрямували у бік авто керівника товариства, розташованого на автостоянці, а вони вдвох залишились стояти біля центрального входу у товариство. В цей час вони побачили, що з правого переднього місця автомобіля [NUMBER] зеленої кольору вийшов [PERSON] та прискоривши крок попрямував у бік авто керівника товариства. Керівник охорони та керівник товариства сіли на передні сидіння у авто керівника товариства. Підійшовши до авто керівника [PERSON] почав погрожувати у їх бік, почав смикати двері авто намагаючись їх відкрити, кричав щоб керівник вийшов з автомобіля. Після цього [PERSON], з невідомою метою, приблизно на відстані 30-40 см. до бампера авто керівника товариства встав до нього обличчям та щось викрикував та у доволі недвозначній формі жестикулював сидячим в авто керівникам та фізично не давав автомобілю рушити з місця. Він та охоронник [PERSON], з метою недопущення подальшої ескалації, не порушення [PERSON] правопорядку у громадському місці та невчинення ним будь-яких можливих протиправних дій у майбутньому, підійшли до нього. Підійшовши до нього він побачив, що позивач ще більше нетверезий ніж вранці і у чемній формі почав його умовляти надати можливість проїзду автомобілю керівника. На це [PERSON] відповів нецензурною лайкою (матом) у його адрес та фізичною розправою. [PERSON] почав їх провокувати. Увесь цей час руки позивача знаходились у кишенях його куртки і він мав побоювання, що можливо у нього при собі можуть знаходитись якісь заборонені у обігу предмети чи речі, які можуть завдати шкоди як йому у першу чергу, так і іншим оточуючим, включаючи випадкових. За таких обставин, побачивши, що умовляння на [PERSON] не діють, він спробував відвести його у бік від авто керівника взявши його під руку. Відходячи у бік позивач раптово спробував завдати йому удар долонею правої руки з зажатим у неї невідомим предметом темного кольору та наніс удар зжатою у кулак лівої руки в область щелепи, Одночасно з цим, [PERSON] схопив його за комір зимового форменого одягу та почав душити і тягнути, внаслідок чого він впав на ліве коліно на асфальт. Після цього, не давши йому можливості підійнятись з коліна позивач знову почав його душити і тягнути та повалив на асфальт. В цей час до них підбігли інший охоронець і керівник охорони та відтягнули від нього [PERSON]. Не дивлячись на це, [PERSON] не збирався припиняти почате, та своїми діями це підтверджував, погрожував їм та провокував. За таких обставин вони були вимушені якось його стримувати. Після цього керівник охорони дав вказівку охороннику [PERSON] викликати "102", і враховуючи що [PERSON] продовжував поводити себе агресивно, то вони продовжували його стримувати до приїзду міліції. Тримали за руки, не давали бити, коли він сказав, що більше не буде, його відпустили. Через декілька хвилин приїхали співробітники міліції, а трохи пізніше приїхали два автомобілі швидкої допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що згідно якого відповідно до пункту 2 постанови № 6 від 27.03.92 р. Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" закріплено, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Абзацем два пунтку 27 постанови № 2 від 07.02.03 р. Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи" констатовано, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію. 07.04.2015 року приблизно о 9-00 год. ранку підлеглим працівником йому було повідомлено про те, що до КПП ПАТ "Кременчуцька кондитерська фабрика "Рошен" підійшов нетверезий [PERSON], та вимагає зустрічі з ним. Йому було повідомлено, що я на даний час зайнятий та вийти до нього не можу. Від підлеглих працівників дізнався, що чекаючи на мене, [PERSON] декілька разів ображав колектив дільниці охорони, мене, як керівника дільниці охорони та інших співробітників товариства. Приблизно о 09 год. 47 хв. до нього вийшов та пішов з ним на вулицю. Розуміючи, що [PERSON] нетверезий та чітко не може зазначити що саме він від нього хоче вирішив з ним не спілкуватись та повернувся назад у будівлю товариства. У звязку з тим, що неодноразово на протязі 07 квітня 2015 року [PERSON] неадекватно себе поводив на території товариства, попрохав чергових охоронників [PERSON] та [PERSON] разом з ним ввечері провести керівника товариства до його особистого авто на стоянці, де воно зазвичай перебуває. Приблизно о 17 год. 41 хв. він та керівник товариства разом вийшли з території товариства та попрямували у бік авто керівника товариства, розташованого на автостоянці, а [PERSON] та [PERSON]М залишились стояти біля центрального входу у товариство. В цей час вони побачили, що з правого переднього місця автомобіля [NUMBER] зеленого кольору вийшов [PERSON] та прискоривши крок попрямував у бік авто керівника. Він та керівник товариства сіли на передні сидіння у авто керівника. [PERSON], як вбачалось з його жестикулювань, нецензурно висловлювався та погрожував у наш бік. Не встигши поспілкуватись, [PERSON] почав смикати двері водія, але ніхто до нього не вийшов. Після цього, [PERSON], з невідомою метою, приблизно на відстані 30-40 см. встав обличчям до бампера авто керівника, щось викрикував та у доволі недвозначній формі жестикулював, фізично не давав автомобілю рушити з місця. Після цього до нього підійшли охоронники [PERSON] та [PERSON] Підійшовши до нього, було видно, що [PERSON] почав його умовляти покинути територію та надати можливість проїзду автомобілю керівника, припинити свої протиправні провокаційні дії. На це позивач не реагував, звільняти проїзд він не збирався, був нетверезий. Він знову почав умовляти його покинути територію, надати можливість проїзду автомобілю керівника товариства і припинити свої протиправні провокаційні дії, на що позивач вдруге відмовився це робити і почав знову невідомо на що провокувати. Увесь цей час його руки постійно знаходились у кишенях його куртки і були побоювання, що можливо у нього при собі можуть знаходитись якісь заборонені у обігу предмети чи речі, які можуть завдати шкоди як йому у першу чергу, так і іншим оточуючим, перехожим, майну. За таких обставин, побачивши, що умовляння на нього не діють, [PERSON] спробував разом з ним відійти у бік, взявши його під руку. Відходячи у бік [PERSON] раптово для [PERSON] замахнувшись спробував завдати йому удару долонею правої руки з зажатим у неї невідомим предметом темного кольору та одночасно завдав [PERSON] удару зжатою у кулак лівою рукою в область щелепи. Після цього він схопив [PERSON] за хутряний комір форменого одягу та почав його душити і тягнути, внаслідок чого [PERSON] впав на ліве коліно на асфальт. Після цього не давши [PERSON] можливості піднятись з коліна він знову почав його душити і тягнути, внаслідок чого [PERSON] знову впав, але вже на обидва коліна на асфальт. Все відбувалось дуже швидко. Саме завдяки [PERSON] штовханина переросла у бійку, т.я. він перший її розпочав завдавши першого удару [PERSON] і той вимушений був оборонятись, у нього виникло право на необхідну самооборону. Побачивши що виник конфлікт, з метою його подальшого негайного припинення та мінімізації можливої шкоди здоровю всіх його учасників, до них підійшов [PERSON] та через декілька секунд він. Не дивлячись на це, [PERSON] не збирався припиняти почате, та своїми діями це підтверджував, поводив себе агресивно, словесно погрожував та провокував. За таких обставин вони були вимушені якось його фізично стримувати до приїзду міліції. Після цього він дав вказівку охороннику [PERSON] негайно викликати міліцію, що він і зробив. Через деякий час вони перестали його фізично стримувати, приїхали співробітники міліції. Вони тілесних ушкоджень [PERSON], не завдавали, як він надумано вказує у своїй позовній заяві. У позовній заяві [PERSON] вказує, що він нібито знаходиться у стресовому стані внаслідок психологічного впливу. Загальновідомим є той факт, що психологічний вплив є різновидом впливу, а саме - процесом надання впливу на психіку суб'єкта з метою спонукання його до певної поведінки. Структура психологічного впливу включає суб'єкта який його здійснює, об'єкт на який він спрямований, цілі, мотиви, засоби, дії, прийоми, умови і процес його реалізації, все це позивач не конкретизує. Крім того, [PERSON] вказує, що йому нібито "...соромно перед своїми співробітниками, які були присутні, хоча крім його, керівника товариства, позивача та відповідачів - присутніх не було. У позивача відсутні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що 07.04.2015 року він здійснював обхід території ПАТ КФ «Рошен». Його викликали на прохідну, де був позивач в стані алкогольного спяніння. В автомобілі знаходились [PERSON] та Ананченко. [PERSON] прохав позивача відійти від автомобіля, оскільки останній перешкоджав його руху, але [PERSON] схопив [PERSON] за комір та потягнув його до низу, внаслідок чого [PERSON] впав на коліно. [PERSON] продовжував тягнути [PERSON] і той впав на два коліна. [PERSON] вибіг з автомобіля та разом з [PERSON] почали утримувати позивача який лежав обличчям до низу, щоб останній не продовжував бійку та намагались його заспокоїти. Медична працівниця передала воду та полотенце для [PERSON], але останній віддав це позивачу, щоб [PERSON] змив кров. Він не памятає щоб позивачу наносили удари. Сам він участі в бійці не брав, а викликав міліцію. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]А, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі,\~\~розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~\~ Згідно\~ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, необхідною умовою відшкодування шкоди є встановлення вини особи. Згідно розяснень, викладених у пункті 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (із змінами і доповненнями, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~ оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що 07.04.2015 року близько 18 години начальник відділу охорони ПАТ КФ «Рошен» на стоянці біля прохідної кондитерської фабрики по вул. Жовтнева, 57 в місті Кременчуці, позивач [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння підійшов до автомобіля на той час керівника підприємства Ананченка, в якому знаходились сам Ананченко та [PERSON], та почав смикати двері водія, намагаючись відчинити автомобіль після чого став обличчям до бампера автомобіля. Вказані обставини не заперечуються сторонами. Твердження позивача про те, що він був у тверезому стані спростовуються результатом токсикологічного дослідження №441. До позивача підійшов [PERSON] та почав з ним розмовляти, після цього між ними почалась штовханина, що переросла у бійку. На допомогу до [PERSON] підбіг [PERSON], закрутив руку [PERSON] та утримував його на землі наносячи удари. Позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна в правій скроневій ділянці, гематоми верхньої губи, крововиливів на слизовій оболонці ясна та щоки справа, синця на внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, садна на задній поверхні правого ліктьового суглоба, які згідно висновку судово-медичного експерта № 398 від 30.04.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я та утворились від ударної дії тупих твердих предметів. Те, що ці тілесні ушкодження утворились внаслідок бійки підтверджуються показами свідка [PERSON] лікаря станції екстреної медичної допомоги, експерта Шевченка, показами відповідача [PERSON], який бачив кров на обличчі позивача. Заперечення відповідачами [PERSON] та [PERSON] факту нанесення ними тілесних ушкоджень позивачу спростовується висновком судово-медичного експерта № 398 від 30.04.2015 року, згідно якого вони не могли утворитись від падіння [PERSON] з висоти власного зросту, як з раніше приданим прискоренням так і без такого. Твердження [PERSON] та [PERSON] про те, що вони здійснювали право на самозахист не впливають на цивільно правову відповідальність. Твердження [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] також наносив йому тілесні ушкодження спростовуються показами всіх відповідачів, свідків [PERSON] та [PERSON]. Покази свідка [PERSON] про те, що [PERSON] наніс позивачу удар ногою в область паху, крім протиріч з показами інших свідків спростовуються медичною документацією, згідно якої тілесних ушкоджень в цьому місці не виявлено, тому в задоволенні вимог до [PERSON] слід відмовити. Щодо витрат на лікування позивача, то суд виключає з цієї суми 60 гривень та 200 гривень сплачених ним благодійних внесків, оскільки вони є добровільними та не мають відношення до лікування. За таких обставин стягненню підлягають 537 гривень 01 копійка. На підтвердження того, що позивач тривалий час знаходився у стресовому стані саме внаслідок психологічного впливу після пригоди суду не було надано жодного доказу. Розмір завданої позивачу моральної шкоди з врахуванням отриманих тілесних ушкоджень і відповідно фізичного болю суд оцінює в 4000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial