Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до КЗ Сумської облради Роменська ЗОШ-інтернат І-Ш ступенів ім. О.А. Деревської, [PERSON] і просить стягнути з відповідачів відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1681,91 грн. та судові витрати згідно квитанцій. В обґрунтування позову вказав, що постановою Роменського міськрайсуду від 24 жовтня 2012 року [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Застосовані до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд опікуну - директору школи інтернату строком на 1 рік. Як було встановлено [PERSON] 17.08.2012 року о 14 годині по вул. Полтавська в м.Ромни знайшов пластикову банківську картку "Райфайзен банк Аваль" на прізвище [PERSON] Протягом 17-18 серпня 2012 року [PERSON] здійснював покупки продуктів харчування та засобів особистої гігієни у магазинах, розраховуючись при цьому банківською карткою [PERSON], чим спричинив матеріальні збитки на суму 1681,91 грн. Свою провину [PERSON] визнав повністю. Отже йому, як потерпілому, спричинені матеріальні збитки на суму 1681,91 грн. [PERSON], до якого застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд державного опікуна директора КЗ Сумської облради Роменської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. О.А. Деревської строком на 1 рік. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, забезпечив участь у справі представника. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити. Суду пояснив, що у кримінальній справі винесено постанову, якою до [PERSON] застосовані примусові заходи виховного характеру. Стягненню підлягають 1681,91 грн. шкоди, 800 грн. за надання правової допомоги - підготовка позовної заяви та участь представника у справі. Рішення суду про позбавлення батьківських прав винесено більш ніж за три роки до вчинення [PERSON] кримінального діяння. Залучати до участі у справі в якості відповідачів батьків [PERSON] він не бажає. У справі зібрано достатньо доказів і надавати додаткові докази, в тому числі докази наявності чи відсутності майна у [PERSON], він не бажає. Після перерви, представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважав, що за позовом повинні відповідати батьки. Коштів у нього немає ніяких. Після перерви, відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач - КЗ Сумської облради Роменська ЗОШ-інтернат І-Ш ступенів ім. О.А. Деревської позов не визнав, надав письмові заперечення. В запереченнях вказано, що заочним рішенням Тростянецького райсуду Сумської обл., у справі № 2-539/2009, від 13 серпня 2009 року, позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] В зв'язку з вказаним [PERSON] було направлено до Роменської ЗОШ-інтернат І-Ш ступенів ім. О.А. Деревської, котрий виховується і проживає в закладі з 25 червня 2010 року по теперішній час. Рішення суду про позбавлення батьківських прав вступило в законну силу 23 серпня 2009 року. В зв'язку з вказаним, вважає, що відповідно ст. 1183 ЦК України, відповідати по даному позову мають особи, які позбавлені батьківських прав відносно [PERSON], його біологічні батьки - [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з постанови суду, факт спричинення позивачу збитків відбувся 17-18 серпня 2012 року. За таких обставин вважає що мається достатньо підстав для відмови в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача КЗ Сумської облради Роменська ЗОШ-інтернат І-Ш ступенів ім. О.А. Деревської Ромась С.М. позов не визнав і просив відмовити в задоволенні позову. Підтримав обставини вказані в запереченнях, суду пояснив, що навіть якщо виходити з норм, на які посилається позивач, суд має стягнути кошти з [PERSON], і лише у випадку, якщо у [PERSON] недостатньо коштів, стягнення може бути проведене зі школи інтернату. Також слід звернути увагу на ту обставину, що в період вчинення злочину були канікули, і школа не несла відповідальності за виховання [PERSON] Наскільки йому відомо у [PERSON] кошти на рахунках відсутні, але точно він ствердити не може, так як школа не слідкує за коштами учнів, питаннями стягнення аліментів займається виконавча служба і тільки вона може дати довідку про наявність чи відсутність коштів. Після перерви, представник відповідача КЗ Сумської облради Роменська ЗОШ-інтернат І-Ш ступенів ім. О.А. Деревської -Ромась С.М. в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що постановою Роменського міськрайонного суду від 24 жовтня 2012 року закрито кримінальну справу по обвинуваченню неповнолітнього [PERSON] у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Застосовано до неповнолітнього [PERSON] примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд державного опікуна - директора Комунального закладу Сумської обласної ради Роменська загальноосвітня школа-інтернат І-Ш ступенів ім. О.А. Деревської. Постановою встановлено, що 17.08.2012 року о 14 годині по вул. Полтавська в м. Ромни [PERSON] знайшов пластикову банківську картку "Райфайзен банк Аваль" на прізвище [PERSON] 17-18 серпня 2012 року [PERSON] здійснював покупки продуктів харчування та засобів особистої гігієни у магазинах, розраховуючись банківською карткою [PERSON], чим завдав матеріальні збитки потерпілому на суму 1681,91 грн. Заочним рішенням Тростянецького райсуду Сумської обл. від 13 серпня 2009 року позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Стягнено з [PERSON] та [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно з кожного окремо, починаючи з 8 липня 2009 року на користь органу опіки та піклування. На вказаному рішенні мається відмітка: "рішення не вступило в законну силу 13.08.09.". Згідно квитанції № 3 від 11 січня 2014 року [PERSON] сплатив 800 грн. за підготовку позовної заяви та участь в судовому засіданні. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди. Відповідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття, або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Статтею 1183 ЦК України передбачено, що батьки зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану дитиною, щодо якої вони позбавлені батьківських прав, протягом трьох років після позбавлення їх батьківських прав, якщо вони не доведуть, що ця шкода не є наслідком невиконання ними своїх батьківських обов'язків. Аналіз наведених судом норм приводить до висновку, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) в першу чергу відповідає за завдану нею шкоду самостійно і лише у випадку відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. Та обставина, що в результаті неправомірних дій [PERSON] завдано шкоди [PERSON] в сумі 1681,91 грн., визнана самим [PERSON], не заперечується іншими сторонами і підтверджується належними доказами. Крім цього, вказані обставини, відповідно ст.ст. 60-61 ЦПК України, доказування не потребують. Станом на 17 серпня 2012 року [PERSON] виповнилося 14 років. Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] [PERSON], суд вважає доведеним і таким що підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди в сумі 1681,91 грн., яка належним чином доведена і підтверджена належними і допустимими доказами. За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині основних вимог підлягає задоволенню, але стягнення має проводитися лише з відповідача [PERSON] Такий висновок суду склався з тих підстав, що позивач і його представник не довели суду тієї обставини, що стягнення має проводитися з обох відповідачів, оскільки докази відсутності у відповідача [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, сторонами не надані. Тому суд, виходячи з презумпції обов'язкового виконання рішення суду, вважає, що у [PERSON] маються кошти, достатні для відшкодування завданої ним шкоди, так як аліменти стягуються на його користь в розмірі 600 грн. щомісячно. Протилежного представник позивача в судовому засіданні доводити не побажав, відмовившись надавати додаткові докази. Покази самого [PERSON] щодо відсутності у нього коштів, суд оцінює критично і до уваги при винесенні рішення не бере. Крім цього, за відсутності вказаних доказів, суд позбавлений можливості визначити частку, яка має стягуватися з другого відповідача. Відповідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи висновок суду, що спір виник з вини відповідача [PERSON], з нього, на користь [PERSON] підлягають частковому стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. При цьому суд виходить з вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", враховує ступінь складності справи, зміст позовної заяви, кількість позовних вимог і їх обґрунтування, обсяг наданих доказів та участь представника в судових засіданнях протягом 50 хвилин. Крім цього, з відповідача [PERSON], на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved