Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, мотивуючи тим, що відповідачка є її дочкою та матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З дня народження дитини відповідачка, яка є одинокою матір'ю, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, розвитком та здоров"ям дитини не цікавиться, не виявляє будь-якої турботи про нього, не надає матеріальної допомоги на його утримання. [PERSON] є онуком позивачки та перебуває на її утриманні, вона піклується про його духовний, фізичний та моральний розвиток. Позивачка створила для онука всі необхідні умови для проживання та всебічного розвитку. А тому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та призначити бабусю [PERSON], 1964 року народження опікуном малолітнього внука [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просила задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. Не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 63). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 43-46). Представник третьої особи - Органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явився, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 61). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно довідки №02-02/1897 КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" від 16.05.2017 року, за адресою: [ADDRESS], окрім [PERSON] в числі інших осіб, зареєстровані: дочка [PERSON], 1994 р.н., онук [PERSON], 2010 р.н. (а.с. 11). Відповідно до ст.ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, чи вживалися до неї заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надав суду висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], відповідно до якого [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 03.07.2017 року №053, малолітнього [PERSON] згідно заяви влаштовано на тимчасове проживання в сім'ю бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Хлопчик разом з матір'ю та бабусею також зареєстрований за даною адресою. З позовної заяви слідує, що [PERSON] по відношенню до сина є одинокою матір'ю. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 24.05.2017 року державна реєстрація [PERSON], [INFO], проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. У позові зазначено, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться його здоров'ям, успіхами у навчанні, матеріально та морально не підтримує. Позивачка зазначає, що "від народження і впродовж декількох років я фактично виховую онука саме, оскільки мати не виконує свої батьківські обов'язки". Згідно з інформаціями Івано-Франківської ЗОШ № 4 від 11.07.2017 року та від 07.11.2017 року №346 про участь батьків у вихованні [PERSON], хлопчик навчається у 2-Б класі, його вихованням і навчанням займається бабуся [PERSON], яка приводить і забирає дитину зі школи, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу. [PERSON] доглянутий, акуратний, завжди готовий до уроків. Відповідно до характеристики на учня від 13.07.2017 pоку № на 364/47-20/236 ЗОШ №4, хлопчик має хороший фізичний та розумовий розвиток, навчається в силу своїх можливостей. Батьки навчанням і вихованням сина не займаються, батьківські збори не відвідують, з класним керівником не спілкуються. Згідно з інформацією про результати психологічного обстеження [PERSON], проведеного практичним психологом ЗШ №4 від 01.10.2017 року, на «Малюнку сім'ї» хлопчик зобразив себе в оточенні родини: тато, мама, бабуся, дідусь. Це може свідчити про потребу дитини в повноцінній сім'ї, бажанні емоційної близькості з батьками, яких немає поруч. Позитивно сприймає біологічного батька та матір; зі слів хлопчика - хотів би частіше бачити та проводити час з ними. Найбільш значимою особою є бабуся, вона є найріднішою, найближчою людиною, яка піклується про нього. В процесі діагностики виявлено високий показник емоційної близькості з нею. В емоційному стані дитини присутні симптоми ситуативної тривоги. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї, складеного 06.11.2017 року соціальним педагогом та класним керівником ЗШ №4, встановлено, що дитина з бабусею тимчасово проживають за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що за місцем фактичного проживання проводяться ремонтні роботи. У квартирі створені належні умови для проживання та навчання дитини. Зі слів бабусі [PERSON], батьки не цікавляться вихованням та навчанням сина. Відповідно до Інформації МЦСССДМ від 31.07.2017 року № 47- 27/117, відомо, що фахівцем із соціальної роботи відвідано сім'ю [PERSON] та здійснено оцінку потреб. За результатами оцінки з'ясовано, що дитина проживає з бабусею [PERSON]. Зі слів бабусі, батьки з дитиною не проживають з лютого 2017 року та місце їх проживання на даний час невідоме. Оскільки бабуся не є законним представником дитини, взяти сім'ю під соціальний супровід МЦСССДМ не може. З виписки медичної амбулаторної карточки дитини від 04.07.2017 року випливає, що призначення лікарів щодо лікування [PERSON] виконує бабуся [PERSON] У письмових поясненнях, поданих в службу у справах дітей, позивачка зазначає, що доглядає і виховує свого онука сама. Мати [PERSON] - [PERSON], 1994 року народження, не з'являється вдома з лютого 2017 року, місце її фактичного проживання позивачці не відоме, допомоги на утримання сина не надає. [PERSON] зазначає, ще «з липня цього року я двічі зустрічалася з дочкою, на моє прохання повернутися додому і жити, як нормальна сім'я, вона відмовилася, так як не може залишити свого співмешканця». Відповідно до довідки від 06.10.2017 року №86, виданої КЗ «Івано-Франківською станцією швидкої медичної допомоги, [PERSON] на даний час працює на посаді "фельдшер в/б"; дохід за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року склав 47 370, 20 грн. [PERSON] неодноразово було запрошено в службу у справах дітей та на засідання комісії рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: [ADDRESS], однак, вона не з'явилася. З метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 38-41). З врахуванням того, що відповідачка проявляє байдужість до дитини, не бере участі у її вихованні, суд приходить до переконання, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про встановлення опіки над дитиною, то суд відмовляє у її задоволенні, оскільки згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а таке подання суду не надано. На підставі наведеного, відповідно до Пленуму Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 19, 141, 164, 180 СК України,

Outcome: dismissed