Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] «Агроінвестзерно» про визнання недійсним договору оренди землі. У позовній заяві представник позивача зазначає, що 20 червня 2014 року померла [PERSON], мати його довірителя [PERSON] За життя нею було складено заповіт, посвідчений 10.06.2014 року секретарем Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області зареєстрований в реєстрі за № 9. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається, зокрема, з земельної ділянки площею 0,3835 га- рілля, кадастровий номер 5624288800:05:001:0165, що розташована на території Хорівської сільської ради, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Зазначає, що 19 листопада 2016 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він є власником вказаної земельної ділянки. Після отримання свідоцтва він виявив бажання передати в оренду успадковану земельну ділянку, проте виявив, що вона вже перебуває у оренді у [PERSON] «Агроінвестзерно». Витребувавши договір оренди землі, виявилося, що даний договір укладений 30.12.2014 року, тобто через 6 місяців після смерті його матері, яка значилася у договорі орендодавцем, у звязку із цим просить визнати недійсним договір оренди землі від 30.12.2014, укладений між [PERSON] та [PERSON] «Агроінвестзерно», з додатками- актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду і актом визначення меж земельної ділянки в натурі підписані з [PERSON] Зазначив, що вказаний договір оренди був зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] «Агроінвестзерно» [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, підтримала позицію раніше викладену в запереченні на позов. В судовому засіданні відмовилася від проведення раніше призначеної ухвалою суду від 01.11.2017 року посмертної судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої було поставлено запитання чи виконаний підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі № б/н, кадастровий номер 5624288800:05:001:0165, розміром 0,3835 га від 30 грудня 2014 року [PERSON], чи іншою особою. В поданому до суду запереченні на позовну заяву вказала, що позивачем не вказано в позовній заяві в чому полягало порушення його прав, свобод чи інтересів при укладанні договору оренди землі. Предметом позову є вимога про визнання договору оренди землі недійсним, при цьому позивач не є стороною даного правочину. Вказала, що підставою для визнання правочину недійсним є вимоги визначені ст.ст. 203, 215 ЦК України. Вважає, що в позовній заяві не конкретизовано, які саме вимоги, встановлені зазначеними нормами ЦК України порушено, укладеним між відповідачем та [PERSON] договором оренди. Вказала, що даний договір укладався навесні 2014 року за життя [PERSON] Даний договір не порушує жодних прав чи інтересів позивача, оскільки укладався з [PERSON], що була власницею земельної ділянки та мала право на розпорядження нею. Наголошує на тому, що твердження позивача, що оскаржуваний договір оренди земельної ділянки не був підписаний [PERSON] не підтверджується жодними доказами. Вважає, що твердження позивача про підробленість підпису є недоведеним. В задоволенні позову просила відмовити. Ухвалою суду від 10.10.2017 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 01.11.2017 року у справі була призначена почеркознавча експертиза. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №158857 встановлено, що [PERSON] померла 20.06.2014. (а.с.7) \~ \~ \~ \~За свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.11.2016 зареєстрованого у реєстрі за №102 [PERSON] є власником земельної ділянкки на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3835 га, кадастровий номер 5624288800:05:001:0165. (а.с.8) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 45914725, за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер 5624288800:05:001:0165, яка розташована на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області. ( а.с.9-10) Відповідно до договору оренди землі 30.12.2014 між [PERSON] «Агроінвестзерно» та [PERSON] було укладено договір оренди землі № б/н, який зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби\~Здолбунівського районного\~управління юстиції\~Рівненської області 23.02.2015\~року, згідно якого орендодавець\~надає,\~а орендар\~приймає в\~строкове платне\~користування земельну\~ділянку для\~вирощування сільськогосподарської\~продукції кадастровий\~номер 5624288800:05:001:0165. ( а.с.13) Згідно п.2.1 вказаного договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,38 га, у тому числі рілля 0,38 га. Пунктом 3.1 Договору оренди, встановлено, що договір укладений на 5 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цього права відповідно до законодавства. Згідно п.4.1 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 749,04 грн на рік. (а.с.11-12) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 34002337, 23.02.2015 зареєстрований договір оренди землі, серія та номер б/н, виданий 30.12.2014 року, видавник [PERSON] «Агроінвестзерно» на право оренди земельної ділянки строком дії 29.12.2019 року, орендар [PERSON] «Агроінвестзерно», орендодавець [PERSON] ( а.с.13) З акту приймання передачі земельної ділянки в оренду від 30.12.2014 встановлено, що вказаний акт є додатком до договору оренди землі від 30.12.2014 і відповідно до вказаного акту [PERSON] передала, а [PERSON] «Агроінвестзерно» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,38 га, кадастровий номер 5624288800:05:001:0165, та згідно акту від 30.12.2014 сторонами було визначено межі вказаної земельної ділянки. (а.с.15) Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] «Агроінвестзерно» про визнання договору оренди землі недійсним підлягає задоволенню з таких підстав. 30.12.2014 між [PERSON] «Агроінвестзерно» та [PERSON] було укладено договір оренди землі № б/н, який зареєстрований державним реєстратром Реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, згідно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.02.2015 №19535329, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції. З свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №158857 встановлено, що [PERSON] померла 20.06.2014 року. Право власності [PERSON] на земельну ділянку розташованої на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3835 га, кадастровий номер 5624288800:05:001:0165, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.11.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за №102. Згідно ч.2 ст.77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.90\~ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. Відповідно до ст.93\~ЗК України орендодавцем земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, повязані з орендою землі регулюються Законом. Згідно ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громади і юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки із орендарем. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі\~- це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.16 Закону України Про оренду землі, укладення договору оренди земельної\~\~ділянки\~\~із\~\~земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ст.35 Закону України Про оренду землі, спори повязані з орендою землі вирішуються в судовому порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зокрема п.8 визначено, що відповідно до частини першої статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У звязку з цим, судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640\~ЦК України тощо). З вищезазначеного вбачається, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту правочину вимогам закону; додержання встановленої форми правочину; правоздатність сторін; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За правилами ч.1 ст.2\~Закону України\~"Про\~оренду землі" відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом\~України Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. (ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі") Згідно із ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Частиною 1 ст.14\~Закону України\~"Про\~оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Статтею 18\~цього Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Статтею 34\~Закону України\~"Про\~оренду землі" передбачено повернення орендодавцеві земельної ділянки на умовах, визначених договором у разі припинення або розірвання договору оренди землі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові\~від 25.12.2013 по справі № 6-118цс13 відповідно до частини третьої статті 203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Представник відповідача не надав суду доказів про підтвердження досягнення сторонами при укладенні договору оренди землі згоди щодо всіх істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», які є обов'язковими для цього виду договорів, та кореспондується з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень. Пунктами 1, 8 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» від\~06\~листопада 2009\~року за\~№ 9 встановлено, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», Законом України\~від 6\~жовтня 1998\~року «Про\~оренду землі» та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідно до частини першої статті 215\~ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Частинами 1, 2 ст.\~15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (в редакції на дату укладення договору оренди землі) встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представником позивача належними письмовими доказами доведено, що підпис в графі Орендодавець у договорі оренди землі від 30.12.2014, укладеному між [PERSON] та [PERSON] «Агроінвестзерно», фізично не міг був виконаний [PERSON], а виконаний іншою особою, оскільки остання померла 20.06.2014 року, та про недотримання при цьому передбаченої законодавством письмової форми договору, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-ГЮ №158857. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як власник вищевказаної земельної ділянки [PERSON] має право та бажає самостійно вирішувати як розпоряджатися належним йому правом власності, а у зв'язку з обмеженням відповідачем його права власності на земельну ділянку, таке право підлягає захисту, оскільки [PERSON] не проявляла своєї волі на укладання договору оренди землі від 30.12.2014 не підписувала його, не уповноважувала будь-кого на його укладання. Договір оренди землі між сторонами не відповідає положенням ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про оренду землі», ст.638\~ЦК України - щодо істотних умов договору оренди землі. При встановлених обставинах, позовні вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, відповідно до закону, підлягають задоволенню як обґрунтовані, так як волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч.3,4,5 ст.203 ЦК України); відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19\~Закону України\~«Про оренду\~землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до Закону (ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»); недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України). Окрім того, з [PERSON] "Агроінвестзерно"\~на користь\~[PERSON] на слід стягнути витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved