Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

08.04.2019р. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Врадіївської селищноїради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,9201 га (кадастровий номер: [NUMBER] ), яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що крім позивача, спадщину після [PERSON] прийняла відповідач 2 [PERSON] , з якою позивачем 21.02.2019р. укладено договір про зміну черговості спадкування та поділ спадкового майна, відповідно до умов якого сторони погодили змінити черговість одержання права спадкування за законом по спадковій справі [PERSON] для позивача, як спадкоємця, - з п`ятої черги спадкування на другу чергу спадкування. Після укладення цього договору позивач набула право спадкування разом з [PERSON] яка є спадкоємцем другої черги. Зазначеним вище договором також було визначено, що частки спадкоємців є рівними та складають по 1/2. У спадщину позивачу [PERSON] переходить земельна ділянка, площею 2,9201 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] селищна рада, цільове призначення земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] , належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданого 28.12.2006р. Врадіївською РДА Миколаївської області. Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право померлого на земельну ділянку, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , який вона не має можливості надати через його втрату, через що змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте звернулася до суду із заявою (вх.№3069 від 01.07.2019р.), в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Представник позивача Бездітний В.А. в судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду із заявою (вх.№3070 від 01.07.2019р.), в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте звернулася до суду із заявою (вх.№3071 від 01.07.2019р.), в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду із заявою (вх.№2095 від 23.04.2019р.), в якій просить розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами ознайомлений та визнає їх. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачами по справі пред`явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 209 ЦПК України, виконано завдання розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового розгляду та прийняти рішення за результатами проведення розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів . Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: -[PERSON] , який проживав по [ADDRESS] є власником земельної ділянки площею 2,92 га, розташованої на території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 28.12.2006р.); -після померлого [INFO] . [PERSON] відкрита спадкова справа №11/2018, номер у спадковому реєстрі:51862273 (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №56152264 від 15.05.2019р.); - позивач [PERSON] являється двоюрідною сестрою спадкодавця, а відповідач [PERSON] являється племінницею спадкодавця, між якими 21.02.2019р. укладено договір про зміну черговості спадкування та поділ спадкового майна з відповідачем [PERSON] , згідно умов якого було змінено черговість одержання права на спадкування за законом по спадковій справі [PERSON] , який помер [INFO] для позивача [PERSON] з п`ятої черги спадкування на другу чергу спадкування. Позивач після укладення цього договору набув право спадкувати разом з відповідачем [PERSON] як спадкоємець другої черги. Частки спадкоємців у вищезазначеній спадщині є рівними та складають по Ѕ . У спадщину позивачу [PERSON] переходить земельна ділянка, площею 2,9201 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] , належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданого 28.12.2006р. Врадіївською РДА Миколаївської області (договір про зміну черговості спадкування та поділ спадкового майна від 21.02.2019р.) -приватний нотаріус Врадіївського районного нотаріального округу у Миколаївській області Лавріненко М.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право померлого на земельну ділянку, а саме оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , площею 2,9201 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2019р.); -позивачем розміщено оголошення в газеті "Вісник Врадіївщини" № 26 (9980) від 30.03.2019р., згідно якого державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2006р. виданий на ім`я [PERSON] , Врадіївською РДА 29.11.2006р. розпорядженням №489-р, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за №010601201154 вважати втраченим (газета Вісник Врадіївщини № 26 (9980) від 30.03.2019р.). При прийнятті рішення, суд керується: Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. За вимогами ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , та в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв`язку із смертю [PERSON] , з врахуванням визнання позову відповідачами, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та думку позивача та його представника судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved