Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 13.10.2014р. померла [PERSON]. При житті спадкодавець склала заповіт, яким заповіла усе своє майно позивачу. Після смерті [PERSON], позивач виявив бажання оформити спадщину, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою вул. Джерельна,16, с.Дашківці Літинського району Вінницької області по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, що залишилося після смерті [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву у якій просить: справу розглянути у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Судові витрати просив залишити за ним (а.с.19). Представник відповідача Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, до судового засідання не з'явився, однак до суду надійшли заява, про те, що відповідач позов визнає повністю, просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради та рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 18). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть, серії І-АМ № 303081 виданим 13.10.2014 р. виконавчим комітетом Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла 13.10.2014 (а.с. 5). Заповітом, котрий складений 06.04.1993р. в с. Дашківці Літинського району Вінницької області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно, в тому числі належний їй жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Дашківцях Літинського району Вінницької області заповіла [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої Літинською державною нотаріальною конторою за №2044/02-14 від 17.11.2017 р., встановлено, що позивач, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 13.10.2014 р. (а.с.20). З довідки виданої виконавчим комітетом Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 1071 від 14.09.2017 р. вбачається, що згідно записів погосподарської книги №8, особового рахунку №728, [PERSON], яка померла 13.10.2014, дійсно була власником житлового будинку та господарських споруд в с.Дашківці по вул.Джерельна (Блюхера),16 Літинського району Вінницької області (а.с.11). Відповідно до довідки виданої виконкомом Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за №1231 від 25.10.2017 р., встановлено, що за житловим будинком, належним покійній [PERSON], рахується земельна ділянка площею 0,45 га, що знаходиться в с.Дашківці по вул. Джерельна, 16 Літинського району Вінницької області (а.с.10). Той факт, що вищевказана земельна ділянка приватизована та належить покійній [PERSON] підтверджує довідка видана виконавчим комітетом Дашковецької сільської ради за №1365 від 15.11.2017 р. (а.с.21). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою: вул. Джерельна (Блюхера), 16 с. Дашківці Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1973 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., допоміжною площею 22,1 кв.м., прибудови літера «а.», сараю-літньої кухні літера «Б», сараю літера «В», погребу літера «п/В», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, криниці №3. Самочинні побудови відсутні. Наявна відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. (а.с. 7-9). Листом за № 1664/02/14 від 30.09.2017 р. завідувач Літинської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок,у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомив про можливість звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів (а.с. 12). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Джерельна, 16 в с.Дашківці, Літинського району Вінницької області. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с. 19) слід залишити за ним.

Outcome: approved