Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У червні 2015 року Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „АХА Страхування (далі ПАТ "СК "АХА Страхування") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 10 липня 2013 року між [PERSON] та АТ «СК «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування автотранспорту №РМ180557Га/13скв, згідно якого було застраховано автомобіль «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. У відповідності до умов договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Так, 18.10.2013 року в м.Бердянську на перехресті вулиць К.Маркса та Червона, відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ-2121, реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] із застрахованим автомобілем. Внаслідок ДТП застрахований автомобіль був пошкоджений. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відповідача було визнано винним у скоєнні ДПТ. З метою визначення вартості завданих збитків ПАТ "СК "АХА Страхування" звернулося до СПД [PERSON], який провів оцінку колісного транспортного засобу з визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до висновку №416 від 12.11.2013 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження у вказаній ДТП, склала 93089,20 грн. Було розраховано розмір страхового відшкодування, який склав 76732,02 грн., сума якого була перерахована на рахунки, вказані страхувальником, згідно платіжного доручення №71902 від 18.11.2013 року. Тому на підставі ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до ПАТ "СК "АХА Страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача, як водія автомобіля ВАЗ 2121, реєстраційний номер [NUMBER], компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. У судове засідання представник позивача не з'явився, в клопотанні від 16.11.2015 року просив розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами, позов задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги визнав частково на суму 65275,68 грн. без врахування ПДВ 20% в сумі 13055,14 грн., який, на думку, представника відповідача, включений до розрахунку страхового відшкодування безпідставно. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та із матеріалів справи вбачається , що 18.10.2013 року об 11 год. 30 хв. в м.Бердянську на перехресті вулиць К.Маркса та Червона сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля " ВАЗ -2121», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується первісною Довідкою ДАІ, відомостями № 9285211 про дорожньо-транспортну пригоду, повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування та іншими доказами. Постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2013 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному штрафу, за те, що він 18.10.2013 року на перехресті вул. К.Маркса- Червона у м.Бердянську, внаслідок порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, скоїв ДТП, пошкодивши обидва вказані вище автомобілі. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування від 10 липня 2013 року № РМ180557Га/13скв, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номерний знак [NUMBER], що підтверджується його копією. Страхувальник своєчасно звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач, відповідно до звіту №416 про проведення оцінки колісного транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номерний знак [NUMBER], щодо визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля в результаті ДТП, визначеної в розмірі 93098,20 грн., та згідно рахунку № СПС0014461 щодо вартості відновлювального ремонту, розрахував страхове відшкодування згідно страхового акту №1.001.13.15459/VESKO40518 від 15.11.013 року в розмірі 76732,02 грн., та за платіжним дорученням № 71902 від 18.11.2013 року перерахував вказану суму коштів на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний Дім Соллі-Плюс». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За положеннями ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Те, що до обов'язків страховика належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку передбачено і п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування». Статтею 9 цього Закону також передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На переконання суду, позивач належними і допустимими доказами довів своє право вимоги до відповідача та розмір суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню на його користь. Оскільки завдані позивачу збитки внаслідок виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування в сумі 76732,02 грн. відповідачем не компенсовані, то вони підлягають стягненню з нього як особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача, визнаючи позов частково та вважаючи безпідставним включення до суми страхової виплати розміру ПДВ, що становить 20%, в порушення ст.60 ЦПК України не навів обґрунтування та не надав належних доказів. Між тим, як вбачається з розрахунку страхового відшкодування до страхового акту, його розмір визначений з вартості відновлювального ремонту згідно рахунку №СПС0014461 від 29.10.2013 року ТОВ «Автомобільний Дім Соллі-Плюс», яке є надавачем послуг з ремонту автомобіля та платником ПДВ, на рахунок якого і було перераховано страхове відшкодування згідно платіжного доручення. Крім цього, слід зазначити, що за змістом абз.2 пункту 36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Оскільки страхове відшкодування перераховано ТОВ «Автомобільний Дім Соллі-Плюс», що здійснило ремонт застрахованого автомобіля, заперечення представника відповідача щодо зайвого нарахуванням суми ПДВ в цій частині позову є безпідставним. Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Позивачем понесені витрати на оплату судового збору в сумі 767,32 грн. (платіжне доручення №176846 від 29.05.2015 р.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved