Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7861530027 від 08 грудня 2016 року на загальну суму 15 775 грн. 54 коп., з яких: 10281,38 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 98,51 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 5395,65 грн. - сума заборгованості за пенею. Позовна заява обґрунтована тим, що 8 грудня 2016 року [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Цент фінансових рішень" заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та заяву №7861530027 від 8 грудня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердивши згоду, що дана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та нею, як позичальником, а також, що отримала примірник Кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" (копія додається), умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а TOB ФК "ЄАПБ" приймає належні TOB "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників. Згідно вказаного договору позивач набув права вимоги на суму 22275,54 грн. і до відповідача відповідно до кредитного договору №7861530027 від 8 грудня 2016 року. Відповідач в порушення умов кредитного договору №7861530027 від 8 грудня 2016 року погашення кредиту у повному обсязі не здійснювала, у зв`язку із чим у неї виникла зазначена у позовній заяві заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 06.04.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 29.07.2020 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, позивач зазначає, що нею згідно зазначеного кредитного договору було отримано кредит на суму лише 6900,00 грн, позивач же у позовній заяві зазначає інший розмір кредиту у сумі 10281,38 грн. Крім того, відповідач зазначила, що позивачем незаконно нарахована плата за управління кредитом у розмірі 4775,28 грн, а також відсотки за користування кредитом, так як останні нараховані після закінчення строку кредитного договору. Також у відзиві зазначено, що позивач незаконно застосував до неї штраф та пеню у розмірі 5395,65 грн, так як це є подвійною юридичною відповідальністю за одне й те саме порушення. Враховуючи, що відповідачем був сплачений отриманий кредит, остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 11.08.2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача повністю не погодився з твердженнями відповідача, зазначеними у відзиві. Так, представник позивача зазначив, що відповідно до п. 2 Кредитного договору № 7861530027 від 08.12.2016 року банк надав відповідачеві кредит на наступних умовах: сума кредиту - 10791,30 грн.; дата надання кредиту - 08.12.2016; строк, на який надається кредит - 36 місяців. Сукупна вартість кредиту складається з: початковий процент 4,50 % від суми кредиту 310,50 грн.; щомісячні проценти 2,50 % від суми кредиту згідно з графіком платежів; річні проценти 12,00 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів; щоденна пеня 0,3 % від загальної суми прострочення. Отже, відповідачем було підписано заяву № 7861530027 від 08.12.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» в розмірі 10791,30 грн з зазначеними в ній умовами. Кредитний договір № 7861530027 від 08.12.2016 та всі додатки до нього засвідчені підписом позичальником - [PERSON] . Відповідно до абз. 2 стор 4 Кредитного договору № 7861530027 від 08.12.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», позичальник зазначає, що умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені та зрозумілі. Щодо суми наданого кредиту, представник позивача зазначив, що відповідно до п. 3 кредитного договору № 7861530027 від 08.12.2016 року відповідач зазначив наступні реквізити для перерахунку кредитних коштів на суму 6900,00 грн.: отримувач [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] , призначення платежу надання кредиту зг. КД № 7861530027 від 08.12.2016, без ПДВ; а також кредитних коштів на суму 600,00 грн: отримувач СК «Арсенал страхування», призначення платежу - страховий платіж: ПІБ [PERSON] , ІПН [NUMBER] , договір 84047390/16 FH від 08/12/2016, за рахунок кредитних коштів; та кредитних коштів на суму 2980,80 грн. - отримувач: ПАТ «Страхова компанія «ТАС», призначення платежу: оплата страхового платежу за договором страхування № 7861530027 - С від 08.12.2016 року. Прямим доказом отримання відповідачем вказаних кредитних коштів є платіжне доручення № 101213848 від 08 грудня 2016 року та Кредитний договір № 7861530027 від 08.12.2016 року. Поряд з цим, доказом отримання відповідачем кредитних коштів є довідка, видана первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» від 31/10/2018 за Вих. № - 2695100-SG (копія довідки додавалася до позовної заяви), згідно якої в першому ряду графіку руху коштів по кредиту зазначено наступне: «...Сума: Видано: 10791.30 грн.; Куди розподілились кошти: Сформований кредитний договір; Призначення платежу: Згідно КД № 7861530027 від 08.12.2016 та заяви клієнта...». Оплата страхового платежу за договором страхування № 7861530027 - С від 08.12.2016 та оплата за пакет послуг була проведена Первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та включено до суми кредиту. Представник позивача у відповіді на відзив звернув увагу суду, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факту укладення Кредитного договору № 7861530027 від 08.12.2016 та отримання кредитних коштів. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту відповідачем висловлено у поданій заяві не було. Ніяких застережень або зауважень з боку позичальника щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання не подано. Представник позивача зазначає, що за прострочення зобов`язання відповідачеві нараховувалася виключно пеня, тому твердження відповідача, що до нього застосовувалася подвійно цивільно - правова відповідальність не відповідає дійсності. Крім того, у відповіді на відзив зазначено, що будь-яких доказів спростування невірного нарахування щомісячних процентів (плати за управління кредитом), пені та основного боргу по спірному кредитному договору відповідачем не надано. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності та за відсутності відповідача, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі з підстав, що зазначені відзиві на позовну заяву, просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 08.12.2017 року [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», якою підтвердила своє волевиявлення на приєднання до зазначених умов. Крім того, 08 грудня 2016 року [PERSON] подала заяву №7861530027 від 08 грудня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до якої відповідач погодила умови надання кредиту на суму 10791,30 грн., датою надання кредиту зазначено 08.12.2016 року, строк кредитування складає 36 місяців. У вказаній заяві відповідачем також погоджена сукупна вартість кредиту, а саме: початковий процент 4,5 % від суми кредиту, що складає 310,50 грн., щомісячні проценти у розмірі 2,5 % від суми кредиту, річні проценти у сумі 12,0 % від суму боргу за договором, щоденна пеня у розмірі 0,3 % від загальної суми прострочення. Крім того, у вказаній заяві відповідач доручила ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати за рахунок отриманого нею кредиту такі суми грошових коштів: 6900,00 грн. на її рахунок з призначенням платежу - надання кредиту; 600,00 грн: на рахунок СК «Арсенал страхування», призначення платежу - страховий платіж; 2980,80 грн. на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС», призначення платежу: оплата страхового платежу за договором страхування. 08 грудня 2016 року ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало кредитні кошти в розмірі 6900,00 грн. на користь відповідача, що підтверджується копією платіжного доручення № I101213848 від 08 грудня 2016 року. 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20180730, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) новому кредитору позивачу свої права вимоги до відповідача, а позивач набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №7861530027 від 08.12.2016 року в сумі 22275,54 грн., з яких: 10281,38 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1823,23 грн. сума заборгованості за відсотками; 4775,28 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 5395,65 грн. сума заборгованості за пенею. Про відступлення права вимоги за кредитним договором №7861530027 від 08.12.2016 року в сумі 22275,54 грн. відповідача повідомляла ТОВ «ФК ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується, відповідно, копією повідомлення № 002766145 від 07.08.2018 року та № 002766145-1 від 07.08.2018 року. Відповідно до довідки № 2695100-SG виданої ТОВ «ФК ЦФР» 31.10.2018 року вбачається, що дійсно [PERSON] оформила кредит у ТОВ «ФК ЦФР» на суму 10791,30 грн., кредитний договір №7861530027 від 08.12.2016 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №7861530027 від 08.12.2016 року. Відповідно до ст.ст.\~1054,\~1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.\~599,\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до змісту ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечила факт укладання нею кредитного договору з ТОВ «ФК «ЦФР», проте зазначила, що нею був отриманий кредит лише на суму 6900, 00 грн. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача, зокрема, заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 10281,38 грн., зазначаючи, що загальна сума кредиту, що надавався позивачеві 10791,30 грн., з яких 6900,00 грн. власне кредит; 600,00 грн. кошти, що за дорученням відповідача були перераховані на рахунок СК «Арсенал страхування» як страховий платіж; 2980,80 грн. кошти, що за дорученням відповідача були перераховані на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» як оплата страхового платежу за договором страхування. Проте, позивач на підтвердження надання кредитних коштів позивачеві надав суду лише копію платіжного доручення на суму 6900,00 грн. про перерахування коштів на рахунок [PERSON] згідно кредитного договору № 7861530027 від 08.12.2016 року. Доказів на підтвердження перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» коштів за дорученням відповідача на користь інших організацій (страхових компаній, тощо) суду не надано. Аналізуючи вищевикладене суд вважає доведеними обставини щодо передання ТОВ ФК «Центр Фінансових рішень» відповідачеві суму грошових коштів у розмірі 6900,00 грн., передача інших грошових коштів не доведена, отже має місце часткове виконання позикодавцем умов кредитного договору. При цьому, суд вважає доведеними обставини щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором в частині отриманої суми грошових коштів, оскільки ним не вносились своєчасно кошти за кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а також з його відповіді на відзив на позовну заяву, відповідачем було частково сплачено тіло кредиту на загальну суму 509,92 грн. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою боргу підлягають частковому задоволенню у розмірі 6390,08 грн.(6900,00 грн. 509,92 грн.= 6390,08 грн.). Вирішуючи вимоги позивача про стягнення із відповідача 98,51 грн. суми заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) суд виходить з такого. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 (справа № 6-1746цс16) вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору, тощо). Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 06.09.2017 (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для стягнення плати за управління кредитом у сумі 98,51 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 5395,65 грн., суд зазначає наступне. Так, у заяві №7861530027 від 08 грудня 2016 року, яка підписана відповідачем, кредитором та кредитодавцем було погоджено розмір щоденної пені у розмірі 0,3 % від загальної суми прострочення. Сума боргу за пенею, що наведена у розрахунку позивача у розмірі 5395,65 грн. є меншою за розмір пені, що розраховується за процентною ставкою 0,3 % за день прострочення, кількості днів прострочення 537 та розміру тіла кредиту у розмірі 6390,08 грн., що задовольняється судом. Тому, виходячи з принципу диспозитивності, суд стягує з відповідача пеню в сумі 5395,65 грн., що заявлена позивачем. Посилання відповідача на той факт, що до нього застосовувалася подвійно цивільно - правова відповідальність, у зв`язку із чим стягнення пені суперечить закону, суд не приймає, так як за прострочення зобов`язання відповідачеві нараховувалася виключно пеня. Таким чином, суд знаходить обґрунтованим позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 7861530027 від 08 грудня 2016 року на загальну суму 11785 грн. 73 коп., з яких: 6390,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5395,65 грн. - сума заборгованості за пенею Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1570,40 грн. (74,71 % від 2102,00 грн.).

Outcome: partial