Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

У липні 2018 року позивач, як законний представник неповнолітнього [PERSON] , звернувся до суду із позовом первісно до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в якому просив визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що після смерті [PERSON] залишилася спадщину на вказаний будинок, який він не може оформити в нотаріальному порядку за підопічним [PERSON] , як сином померлого, так як спадкова справа була заведена в Джанкойському районі Автономної Республіки Крим, територія якої тимчасово непідконтрольна Україні і де тимчасово не діють компетентні органи держави України. Тому нотаріус рекомендував з питанням оформлення спадщини звернутися до суду. Під час розгляду справи ухвалою суду від 19 лютого 2019 року до участі в справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON] , який, як як батько померлого, відноситься до спадкоємців першої черги за законом. В квітні 2019 року позивач подав уточнену та збільшену позовну заяву, в якій також просив виділити спадкоємцю зі спадщини в натурі: літ. А - житловий будинок загальною площею 87,9 кв.м., житловою площею - 42,1 кв.м. (1-1 - коридор площею 1,6 кв.м., 1-2 - коридор площею 5,6 кв.м., 1-3 - кухня площею 13,4 кв.м., 1-4 - ванна площею 3,7 кв.м., 1-5 - котельна площею 3,4 кв.м., 1-6 - житлова кімната площею 15,6 кв.м., 1-7 - житлова кімната площею 30,5 кв.м., 1-8 - коридор площею 9,8 кв.м., 1-9 - коридор площею 17,4 кв.м., 1-10 - кладова площею 6,5 кв.м.), літ. В - сарай, літ. Г - душ, літ. Д - вбиральня, літ. Ж - навіс, літ. З - літня кухня, літ. Зпд - погріб, літ. М - сарай, літ. П - навіс, літ.з-1 - навіс, № 10 - ворота, № 11 - басейн, № 7 - огорожа, № 8 - хвіртка, № 9 - огорожа; та визнати за ним право власності на даний будинок. Тому, ухвалою суду від 11 квітня 2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] , якому належить інша 1/2 частина спірного житлового будинку. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Цю власність він набув на підставі належним чином укладеного та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02 вересня 2003 року. Відповідно до умов договору він купив у громадянки [PERSON] 1/2 частину вказаного будинку, загальною площею 195,4 кв.м., житловою площею 88,2 кв.м., до якого примикають господарські та побітові споруди: погріб - літ. Бпд, сарай - літ. В., літ. Г - душ, літ. Д - вбиральня, літ. Ж - навіс, літ. З - літня кухня, літ. З?, літ. П - навіс, літ. М - сарай, споруди 5, 6, 11 огорожі за №№ 7-10. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Наявність заповіту судом не встановлено, тому спадкування після смерті [PERSON] повинно здійснюватися за законом (ст. 1223 ЦК України). Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, які визначені ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як передбачено ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Наявність заповіту [PERSON] судом не встановлено, тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкоємців відносяться дружина, діти та батьки спадкодавця. Неповнолітній [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, і тому, згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до Розпорядження № 455-р від 11 серпня 2010 року Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області "Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] " над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] встановлено опіку і його опікуном призначено [PERSON] , 1958 року народження, який проживає в с . Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області. Слід відмітити, що відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від 19 травня 2016 року №1377-VIII Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. Однак в подальшому, опікун неповнолітнього спадкоємця, звернувшись до приватного нотаріуса Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. отримав від неї письмове роз`яснення, згідно з яким неможливо оформити спадщину в нотаріальному порядку на житловий будинок, оскільки за відомостями спадкового реєстру Джанкойською міською державною нотаріальною конторою (АР Крим) 14 грудня 2007 року була заведена спадкова справа № 458 після смерті [PERSON] , але через те, що в теперішній час ця територія тимчасово не підконтрольна органам України, тому отримати відомості про спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті його батька неможливо. Тому рекомендовано звернутися до суду. Крім того, до спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] відноситься і його батько [PERSON] . В той же час, серед документів, наданих позивачем є оригінал заяви [PERSON] від 26 березня 2010 року, завіреної нотаріально, якою він відмовляється від прийняття спадщини після смерті сина на користь онука [PERSON] . Наявність заведеної спадкової справи в території тимчасово непідконтрольній Україні і неможливість її отримання не надає можливості нотаріального оформлення спадщини. Суд, виходячи із наявних матеріалів справи, в тому числі і заяви [PERSON] , вбачає, що єдиним законним спадкоємцем першої черги є [PERSON] , тобто неповнолітній, в інтересах якого подано цей позов, тому вбачає підстави для задоволення вимог. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що 1/2 частина житлового будинку належала [PERSON] і після його смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування, з врахуванням встановлених зазначених обставин, повинна відійти спадкоємцям, тобто підопічному позивача, як єдиному спадкоємцю першої черги за законом, який прийняв спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, не можливо захистити його спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за неповнолітнім [PERSON] права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Що ж стосується виділення майна зі спільної власності, то суд зазначає наступне. В статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. У частині 1 статті 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частина 3 цієї ж статті). При цьому стаття 364 ЦК України передбачає право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється; договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Крім того, відповідно до п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" (зі змінами) зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку, з самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі житлового будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Основним призначенням будинку є забезпечення власника і членів його сім`ї житлом. Відповідно до державних будівельних норм і правил жиле приміщення (квартира) повинно складатися з жилої кімнати та інших допоміжних приміщень, а в умовах індивідуального жилого будинку також інших господарських будівель, розташованих на одній земельній ділянці з жилим будинком. Згідно із позовною заявою та заявою відповідача [PERSON] , будинок має двох власників і відповідно до технічних паспортів, складених КП "МБТІ", у теперішній час у кожного із співвласників є у володінні та користування відокремлені приміщення та будівлі. Так, 1/2 частина будинку, яка належала [PERSON] і переходить у спадщину до [PERSON] має: літ. А - житловий будинок загальною площею 107,5 кв.м., житловою площею - 46,1 кв.м., куди входить: 1-1 - коридор площею 1,6 кв.м., 1-2 - коридор площею 5,6 кв.м., 1-3 - кухня площею 13,4 кв.м., 1-4 - ванна площею 3,7 кв.м., 1-5 - котельна площею 3,4 кв.м., 1-6 - житлова кімната площею 15,6 кв.м., 1-7 - житлова кімната площею 30,5 кв.м., 1-8 - коридор площею 9,8 кв.м., 1-9 - коридор площею 17,4 кв.м., 1-10 - кладова площею 6,5 кв.м., літ. В - сарай, літ. Г - душ, літ. Д - вбиральня, літ. Ж - навіс, літ. З - літня кухня, літ. Зпд - погріб, літ. М - сарай, літ. П - навіс, літ.З? - навіс, № 10 - ворота, № 11 - басейн, № 7 - огорожа, № 8 - хвіртка, № 9 - огорожа. Інша частина житлового будинку належить [PERSON] і має: літ. А - житловий будинок загальною площею 87,9 кв.м., житловою площею - 42,1 кв.м., куди входить: 1-1 - передня площею 15,2 кв.м., 1-2 - кухня площею 8,8 кв.м., 1-3 - житлова кімната площею 14,0 кв.м., 1-4 - житлова кімната площею 28,1 кв.м., 1-І - сіни площею 6,8 кв.м., 1-ІІ - сіни площею 15,0 кв.м., літ. Н - навіс, літ. О - хоз. блок, літ. П - хоз. блок, № 12 - ворота, № 13 - № 15, № 2 - огорожа, № 5 - водяний кран. При цьому, співвласник домоволодіння [PERSON] вже вчинив дії щодо реєстрації права власності на свою частину власності. Так, рішенням виконавчого комітету тієї ж сільської ради від 13 лютого 2007 року № 44 за ним визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . 27 лютого того ж року він зареєстрував свою власність на будинок в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Рішенням Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 115 від 26 липня 2018 року земельній ділянці по [ADDRESS] . Також, на земельну ділянку, площею 0,1767 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку [PERSON] оформлено та видано йому державний акт серії [NUMBER] , виданий Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 09 грудня 2004 року. Таким чином, з врахуванням згоди іншого співвласника, беручи до уваги становлений порядок користування спільною власністю, суд вбачає можливим виділити спадкоємцю [PERSON] ту частину будинку, яка перебувала у власності його батька-спадкодавця. Враховуючи викладене,

Outcome: approved