Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова із позовом до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", треті особи: Орган опіки та піклування Дзержиського району міста Харкова, Прокурор Дзержиського району міста Харкова, в якому, з врахуванням змін та доповнень від 14 червня 2013 року,просила суд визнати недійсним договір іпотеки, застосувати наслідки недійсності правочину та визнати припиненним договір поруки. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08 червня 2006 року громадянином [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 18 лютого 2005 року, який проживав за адресою: [ADDRESS], було укладено з АКБ "Райффайзенбанк Україна" договір іпотеки № 700/492/2006/1 квартири [ADDRESS], шо був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 08 червня 2006 року, за реєстровим номером 1104. Договір іпотеки від імені [PERSON] підписав [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої 01.06.2006 року, приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованої ним в реєстрі за № 1783. Правонаступником АКБ "Райффайзенбанк Україна" за спірними договором іпотеки є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк". Кредитний договір № ML 700/492/1 від 08 червня 2008 року, назабезпеченнявиконаннязобов'язаньяк огобулоукладеногодоговіріпотеки, укладався [PERSON], який був зареєстрований за адресою реєстрації: [ADDRESS]. В паспорті [PERSON] є запис, що в нього є троє дітей: малолітні [PERSON] та [PERSON], неповнолітня [PERSON]. Паспорт надавався Банку для огляду та копіювання при підписанні кредитного договору. На момент укладання договору іпотеки № 700/492/2006/1 від 08 червня 2006 року квартири [ADDRESS] попередня згода органу опіки та пуклування Дзержиського району міста Харкова на передачу в іпотеку житлового приміщення, яким користувався. Згідно ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року зі змінами та доповненнями - члени сім»ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним житловим приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязанні здійснювати контроль за додержанням батькими майнових та житоових прав дітей при відчудженні житлових приміщень та купівлі нового житла. Згідно ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей " від 26 травня 2005 року, держава охороняє та захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав та охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно житлових приміщень. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування. 26 грудня 2007 року, між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" було укладено договір № ML 704/009/2007. Як спосіб забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" було укладено договір поруки № SR-704/009/2007 від 26 грудня 2007 року. На момент укадання кредитного договору фіксована відсоткова ставка по кредиту складала 5,99 %. 26 грудня 2007 року [PERSON] підписав з ЗАТ "ОТП Банк" додатковий договір до кредитного договору, відповідно до якого ставка по кредиту була підвищена на 13,49 %. В зв'язку із данною обставиною, [PERSON] просить суд на підставі ст. 559 ЦК України, а також правову позицію Вищого спеціалзованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що викладена в інформаційному листі № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року та в ухвалі від 24 квітня 2013 року визнати договір поруки припиненним. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ПАТ "ОТП Банк" проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири, що є предметом іпотеки, таким чином жодних майнових прав [PERSON] щодо квартири не мав. Норми ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки договір іпотеки не відноситься до угод з відчудження майна, а укладається з метою забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором, та норми ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" також до данних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки данний закон регулює правовідносини щдо захисту бездомних та безпритульних громадян. Представник відповідача також наголошувала на тому, що [PERSON] пропущений строк позовної давності звернення до суду та клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не надано і тому просила в позові відмовити. Позовні вимоги щодо визнання договору поруки припиненним просила залишити без задоволення, оскільки відповідно до умов договору поруки [PERSON] погоджувалася відповідати за повне та своєчасне виконная зобовязань за кредитним договором, навіть у видпадку їх зміни. До позовних вимог про визнання договору поруки припиненним просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Представник Органу опіки та піклування Дзержиського району міста Харкова надала пояснення, що власник квартири [PERSON] та його представник, [PERSON] та [PERSON] до Органу опіки та піклування Дзержинського району міста Харкова за наданням згоди на укладення договору іпотеки не зверталися, при ухваленні рішення просила врахувати інтереси дитини. Прокурор Дзержиського району міста Харкова надала пояснення по справі, пояснила, що пред зверненням до суду [PERSON] не зверталася до Прокуратури Дзержиського району міста Харкова із заявами про захист її дітей, питання щодо задоволення позову просила вирішити відповідно до вимог діючого законодавства, просила врахувати інтереси [PERSON]. Суд, заслухавши думку учаників процессу, вважає, що позов не пілягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 08 червня 2006 року громадянином [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 18 лютого 2005 року, який проживав за адресою: [ADDRESS], було укладено з АКБ "Райффайзенбанк Україна" договір іпотеки № 700/492/2006/1 квартири [ADDRESS], шо був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 08 червня 2006 року, за реєстровим номером 1104. Договір іпотеки від імені [PERSON] підписав [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої 01.06.2006 року, приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованої ним в реєстрі за № 1783. Правонаступником АКБ "Райффайзенбанк Україна" за спірними договором іпотеки є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк". Згідно довідки Дзерижського РВ у місті Харкові ГУ ДМС України у Харківській області від 10 квітня 2014 року за № 17/950, згідно обліків дільниці № 1 КП "Жилкомсервіс" за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до пункту 5.1. Договору іпотеки Іпотекодавець має повне право на передачу в іпотеку всього Предмету Іпотеки, відсутні права третіх осіб щодо предмета іпотеки (будь якої його частини), укладення і виконання положень цього договору Іпотекодавцем отримало належне схвалення кожного із державних органів України, згода яких вимагається для належного укладення і виконання Іпотекодавцем цього договору, Іпотекодавецьстврджує, що за адресою місцезнаходження Предмета Іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування Предметом іпотеки. Однак, відповідно до довідки комунального закладу "дошкільного навчального закладу (ясла-садок № 158 комбінованого типу Харківської міської ради" [PERSON] на час перебування в закладі був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Головного лікаря Харківської міської дитячої лікарні від 03 червня 2013 року за № 816, [PERSON], проживав за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки комунального закладу "Харківський університетський ліцей Харківської міської ради Харківської області" від 26 червня 2013 року за № 418 про те, що [PERSON] обліковується за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки комунального підприємства "Жилкомсервіс" дільниця № 1 від 09 червня 2013 року за № 2431/206 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 30 квітня 2004 року по 20 листопада 2007 року, з 06 лютого 2008 року по цей час. З матеріалів справи вбачається, що у п. 5.2. Договору іпотеки: іпотекодавець зобовязувався не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб на території (площі) предмета іпотеки без попередньо отриманої на те письмової згоди іпотекодержателя. Також, відповідно до ст. 5 Договору іпотеки, предмет іпотеки не перебуває і протягом терміну дії цього договору не перебуватиме в оренді. Однак, Позивачем до суду був наданий до суду договір найму житлового приміщення від 08 червня 2000 року, відповідно до умов якого [PERSON] орендував предмет іпотеки у Вашингтонської комерціної корпорації "ДЖЕЙ ЄН КЕЙ ІНВЕСТМЕНТ ЄНЕРПРЙЗЕС ЛТД". Іпотекодержатель про існування данного договору повідомленний не був. Судом встановлено, що рішенням Дзержиського районного суду міста Харкова від 17 квітня 2009 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] право вланості на предмет іпотеки визнано за [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Також, рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2009 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розподіл майна (речей) та визнання права власності, призначення сплати аліментів на дітей та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну шлюбного договору, визнання дійсним договору про припинення права на аліменти на дітей та визнання права приватної власності за дітьми право власності на предмет іпотеки було визнано за [PERSON]. Право власності [PERSON] зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвертаризації" 24 грудня 2010 року за реєстровим номером 3669596, номер запису П-1-17586 в книзі 1. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2013 року, вищевказане рішення було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Однак, позивачем не надано доказів того, що рішення апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2009 року виконано. Також, судом встановлено, що ФОП [PERSON] визнаний банкрутом, ліквідаційна процедура наразі завершена. Пунктом 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Позивач в позовній заяві посилається на статтю 12 Закону України від 2 червня 2005 року N 2623-IV "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", проте вказана стаття містить вимоги попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування якими мають безпритульні діти. Доказів, на підтвердження безпритульності [PERSON] позивачем до суду не надавалось. Також, позивач не надала до до суду доказів того, що права [PERSON] будь-яким чином порушені при укладанні договору іпотеки. Згідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом після закінчення встановленого законодавством трирічного строку (договір іпотеки був укладений в 2006 році), проте позивачем не обґрунтовано причини пропуску строку подачі позовної заяви. Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено, оскільки на момент укладення договору іпотеки права [PERSON] вказаним договором порушені не були, крім того, позивач пропустив строк позовної давності зі зверненням до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, клопотання про відновлення цього строку позивач до суду не подавав. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання договору поруки припинненим, судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-704/009/2007, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язувалась відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязань по кредитному договору № ML 704/009/2007. Відповідно до умов кредитного договору, процента ставка по кредиту скалалась з фіксованого відсотку у розмрі 5,99 % річних та перемінної складової - FIDR. Відповідно до п. 4.1.1.3. Кредитного договору, плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дня видачі кредиту чи його першої частини (траншу), якщо інше не передбачено цим договором. Згідно із пунктом 4.1.1.4. плаваюча процентна ставка за користування кредитом впродовж першого року дії цього договору, підлягає корегуванню після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дня видачи кредиту чи його першої частини. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях Банку (як в Головному офісі так і в інших Установах Банку) на інформаційних стендах. Отже, підписавши договір поруки, [PERSON] погодилась на те, що буде відповідати за повне та своєчасне виконання грошових зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № ML 704/009/2007. Таким чином, [PERSON]погодившись виступати поручителем по кредитному на умовах сплати плаваючої процентної ставки висловила свою цілковиту згоду на корегування Плаваючої процентної ставки, в порядку, передбаченому сторонами Кредитного договору, що цілком відповідає вимогам ч. 1 ст. 1056-1 ЦКУ. Таким чином, корегування відсоткової ставки у зв'язку зі зміною розміру ставки FIDR не може бути розцінена, як збільшення розміру процентів, встановлених Кредитним Договором, в односторонньому порядку і не суперечить ч. 2 ст. 1056-1 ЦКУ. Таким чином, норми ст. 559 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правідносин і корегування процентної ставки по кредитному договору не можуть бути підставою для припинення договору іпотеки. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом після закінчення встановленого законодавством трирічного строку (договір іпотеки був укладений в 2007 році), проте позивачем не обґрунтовано причини пропуску строку подачі позовної заяви. Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] в частині визнання договору поруки припинним, повинно бути відмовлено, оскільки [PERSON] погодилась відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязань [PERSON] навіть у випадку їх зміни, крім того, позивач пропустив строк позовної давності зі зверненням до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, клопотання про відновлення цього строку позивач до суду не подавав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed