Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], вона не може оформити спадок на належне йому нерухоме майно. У 2009 році Василівською райдержадміністрацією за спільною заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 10 Га єдиним земельним масивом для ведення особистого селянського господарства членам однієї сім'ї. Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації за №420 від 24.06.2009 року був затверджений матеріал вибору земельних ділянок та був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Орлянської сільської ради. Після виготовлення технічної документації на земельні ділянки, визначення меж в натурі та погодження їх із суміжними землевласниками та землекористувачами, проекти відводу земельних ділянок, які були погоджені в установленому законом порядку з усіма необхідними інстанціями 18 березня 2010 року були направлені до райдержадміністрації. За розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації №421 від 31.05.2010 року були затверджені проекти землеустрою та земельні ділянки загальною площею 10 Га, по 2, 0 Га були передані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в приватну власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу контур [NUMBER] на території Орлянської сільської ради. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали Державні акти на право власності на земельну ділянку, але її чоловік - [PERSON] Державний акт серії [NUMBER], який відділом Держземагенства у Василівському району Запорізької області був підготовлений для видачі, не зміг отримати його у зв'язку зі смертю. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], є, крім неї, донька - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], які відмовились від спадщини на її користь. Вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 грудня 2010 року, зареєстроване в реєстрі за №1914 по спадковій справі №148 за 2010 рік. На її заяву до відділу Держземагенства у Василівському району Запорізької області від 21.06.2013 року про видачу Державного акту на земельну ділянку на померлого чоловіка, їй було відмовлено і у відповіді за №06-21/1395 від 10.07.2013 року вказано, що підготовлений Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку не був зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухомість у зв'язку зі смертю [PERSON]. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку вона не може нотаріально оформити спадок. Позивачка просить суд, визнати за нею право на завершення приватизації та на одержання Свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 2,0 Га, яка була наділена для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу контур [NUMBER] на території Орлянської сільської ради та за Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації за №421 від 31.05.2010 року передана у приватну власність за Державним актом серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні позивачка та її представник в особі [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просять суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник Відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області, Реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області в особі Здорика Д.В. проти позову заперечував, пояснивши, що відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. [PERSON] не отримав у встановленому порядку Державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто, його право власності не було зареєстровано. Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації № 421 від 31.05.2010 року громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у контурі III із земель державної власності Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. [PERSON] помер [INFO]. Тобто, на момент смерті громадянина [PERSON], проектна документація затверджена не була. Також, Державні акти на право власності на земельні ділянки роздруковувалися та видавалися вже після затвердження проектів із землеустрою, а відтак, [PERSON] не міг його отримати й зареєструвати за собою право власності, оскільки, державна реєстрація земельної ділянки та Державного акту здійснюється в момент звернення громадянина. В судовому засіданні представник Василівської райдержадміністрації Запорізької області в особі Ная В.В. заперечував проти позову, пояснивши, що Розпорядженням голови Василівської райдержадміністрації від 24.06.2009 року № 420 громадянам [PERSON], [PERSON], -[PERSON], [PERSON], [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності Орлянської сільської ради. Розпорядженням голови Василівської райдержадміністрації від 31.05.2010 року № 421 громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у контурі III із земель державної власності Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Пунктом 3 зазначеного Розпорядження вказаним громадянам було заборонено приступати до використання земельних ділянок до встановлення меж в натурі (на місцевості), одержання документів, що посвідчують право на земельні ділянки (державний акт), та державної реєстрації. На дату винесення Розпорядження громадянин [PERSON] помер. Таким чином, виконати п.3 Розпорядження № 421 від 31.05.2010 року (одержати державний акт та зареєструвати його) [PERSON] фізично не мав можливості. До того ж, Державний акт не видається в день реєстрації Розпорядження голови райдержадміністрації, для виготовлення державних актів потрібен певний проміжок часу, він не видався з моменту прийняття Розпорядження від 31.05.2010 pоку. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою умовою здійснення власником будь-яких правочинів щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформлювати спадщину. У [PERSON] не наступив момент набуття права власності земельної ділянки площею 2,0 га, яка була йому виділена для ведення особистого селянського господарства із земель запасу контур III на території Орлянської сільської ради. [PERSON] не отримав у встановленому порядку Державний акт на землю та право власності на земельну ділянку не було за ним зареєстровано, а отже, й позивачка не має права на цю земельну ділянку. В судовому засіданні представник Василівської райдержадміністрації Запорізької області в особі Пархоменко Н.Є. також заперечує проти позову, підтримавши письмові заперечення, які містяться в справі. В судовому засіданні представник Реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області в особі Горпинича С.С. просить суд вирішити даний спір на розсуд суду. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст.118 ЗК України, з якої, зокрема, вбачається, що процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідно органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту приватизації земель або надає мотивовану відмову у його наданні. Розпорядженням голови районної державної адміністрації за №420 від 24.06.2009 року, копія якого є у справі, був затверджений матеріал вибору земельної ділянки та був наданий дозвіл громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. 18.03.2010 року [PERSON] звернувся з заявою, копія якої є у справі, до голови Василівської райдержадміністрації Запорізької області, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність. Розпорядженням голови Василівської райдержадміністрації Запорізької області №421 від 31.05.2010 року, копія якого є у справі, був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у контурі [NUMBER] на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Передано у власність громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно списку, копія якого також є у справі, з видачею державних актів, земельні ділянки загальною площею 10,0000 га для ведення особистого селянського господарства у контурі [NUMBER] із земель державної власності на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Заборонено громадянам, згідно списку, відповідно до п.3 ст.125 ЗК України приступати до використання земельних ділянок до встановлення меж в натурі на місцевості), одержання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, та державної реєстрації. У вказаному списку зазначено також і [PERSON]. Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Крім того, ст.210 ЦК України передбачає, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 2 п. 10 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року № 7 " Про судову практику в справах про спадкування ", відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності до спадкоємців переходить за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Особа, яка отримала у приватну власність земельну ділянку на підставі Державного акту, який належним чином зареєстровано, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 81,90 ЗК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, його право приватної власності є непорушним. При цьому, відповідно до ч.1 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.1959 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі. Таким чином, він помер до отримання на підставі Розпорядження голови Василівської райдержадміністрації Запорізької області №421 від 31.05.2010 року державного акту на право власності на земельну ділянку, який, відповідно, й не був зареєстрований відповідно до вимог діючого законодавства. Як вбачається із довідки відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області, копія якої є у справі, Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 2,0 га, розташовану та території Орлянської сільської ради був виготовлений. Отже, [PERSON] не встиг отримати державний акт на землю з причин, які не залежали від його волі, що не позбавляє його права на неї, а спадкоємців права на спадкування цієї земельної ділянки. Таким чином, аналізуючи все вищевикладене, суд вважає, що право [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0 Га, яка була виділена для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу контур [NUMBER] на території Орлянської сільської ради Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації за №421 від 31.05.2010 року, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] розпочав процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки, але не завершив її, у зв'язку зі смертю. Таким чином, на даний час позивачка не має можливості у інший спосіб, крім судового, оформити своє право на спадкове майно, тому, відповідно до ст..392 ЦК України, вона звернулася до суду з даним позовом. Після смерті чоловіка позивачка у передбачений ст.1270 ЦК України строк прийняла спадщину. Крім того, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем після смерті [PERSON], яка належним чином та вчасно прийняла спадщину, не відмовилася від її оформлення, є позивачка. Аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд вважає, що у даному випадку до спадкоємця не переходить право власності на земельну ділянку, яке не було оформлено відповідним чином, але переходить право на завершення приватизації, оскільки це пов'язано із майновими правами. Зазначена позиція суду узгоджується із роз'ясненнями, викладеними в п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", відповідно до якого, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зазначені законодавчі норми, суд вважає, що, оскільки право [PERSON] на вищевказану земельну ділянку підтверджується зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами, тому, у позивачки, як спадкоємиці, яка успадкувала після смерті чоловіка усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, також виникло право на цю земельну ділянку, яке не було оформлено відповідним чином. Однак, відповідно до Законів України " Про державний земельний кадастр" та " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " з 01 січня 2013 року акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а право власності реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності. Таким чином, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та на одержання на своє ім'я Свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 2,0 Га, яка була виділена [PERSON], який помер [INFO], для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу контур [NUMBER] на території Орлянської сільської ради та за Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації за №421 від 31.05.2010 року передана йому у приватну власність. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved