Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення коштів на утримання дружини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.05.2015 року позивачка з відповідачем [PERSON] уклала шлюб , який був зареєстрований Зашківською сільською радою Жовківського району Львівської області , актовий запис №05. Від спільного подружнього життя у них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем в них не склалося із-за різних поглядів на життя, забезпеченням сім»ї матеріально, відповідач не цікавиться розвитком та проблемами дитини , матеріальної допомоги не надає ні дитині ні позивачці. За рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23.05.2017 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. На даний час позивачка не може працювати, так як повинна доглядати малолітню донечку до 3 років. Малолітній син проживає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. А тому враховуєчи те, що відповідач фізично здоровий, працює на тимчасових роботах, має заробіток , однак добровільно не виконує батькіського обов»язку по утриманню дитини, не допомагає матеріально, дитина знаходиться на утриманні позивачки , яка доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років , і не може працевлаштуватись, тому звернулась із даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, а саме: сина [PERSON], [INFO], та стягувати такі в користь позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно , всіх його видів доходів , починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача в користь позивача кошти на її утримання в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач в жодне судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому, судом вирішено проводити заочний розгляд справи за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не прибули , відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року) фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно п. 9 до "Прикінцевих та перехідних положень" ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено , що [PERSON], народилася 21.05.1997 року в с.Зашків , Жовківського району Львівської області та зареєстрована за адресою: [INFO] з 05.05.2006 року, що стверджується копією паспорта громадянина України серія КЛ 082379 . Із копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23.05.2017 року , яке набрало законної сили 20.06.2017року вбачається, що позивач та відповідач розірвали укладений між ними шлюб. Із копії свідоцтва про народження вбачається, що у сторін у шлюбі народиллася 03.11.2015 року дитина син [PERSON], та батьками дитини записані позивач та відповідач по справі, що стверджується копією свідоцтва серії І-СГ №470730. Як вбачається із довідок виданих 26.07.2016 року виконавчим комітетом Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області , що [PERSON], [INFO] має на утриманні сина [PERSON], [INFO] , яка разом із ним зареєстрована та проживає, не працює . Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатний, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.84 ч.2,4,6 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дружини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище матері дитини позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, майна у власності не має; - стан здоровя та матеріальне становище батька дитини відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, однак, він є працездатним, а від так, він може надавати допомогу на утримання дитини та дружини . Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1500,00 грн. до досягнення дитиною повноліття , та на її утримання в розмірі 500,00 коп. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічнго віку . Проте у позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач не працює офіційно, тобто має нерегулярний мінливий дохід, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у зазначеній нею сумі. Проте, суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно на утримання дитини та 500,00 грн. на її утримання буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній ним сум. Позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати кошти на утримання доньки та на її утримання у визначеному нею розмірі. Враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. На час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати становить 3 723 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, прожитковий мінімум у 2018 році в Україні для дітей до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1 492 гривень , який в подальшому змінюється . А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дружини , з якою проживає дитина, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що дитина проживає із матір»ю позивочкою по справі, внаслідок догляду за малолітньою дитиною позивачка не може працевлаштуватися. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як вбачається із письмових пояснень позиивача , відповідач є працездатним, та працює не офіційно, а відтак може сплачувати аліменти на утримання дружини. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на її утримання у розмірі 500,00 грн. щомісячно, до досягнення малолітнім сином [PERSON], [INFO] трьох років. З врахуванням поданих суду доказів, суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі 500,00 грн. щомісячно, буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача, так як останній має непостійний дохід . Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною 3-х річного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. , починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 640 грн. судового збору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved