Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третьої особи приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про тлумачення заповіту посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 22 липня 1999 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Буленко М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1000 та в Полтавському бюро технічної інвентаризації 02 серпня 1999 року за реєстровим № 91, 1/4 частину житлового будинку з частиною господарських споруд, розташованих на земельній ділянці, розміром 1045,0 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] а саме: в будинку А-1: кімната 1-2 площею 11,20 кв. м., кімната 1-3 площею 19,20 кв. м., тамбур І площею 5,40 кв. м., сарай - б, гараж -К. Заповіт, складений [PERSON] 09.12.2011 р., був зареєстрований в Спадковому реєстрі України під № 52136947 (Копія Витягу про реєстрацію заповіту в спадковому реєстрі № 29001860 від 09.12.2011 р.- в додатках) За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 27 за 2013 рік, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі України за № 54560944 (Копія Витягу № 34162078 від 04.06.2013 р. про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі - в додатках до позовної заяви) Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, мотивуючи це тим, що відповідно до правовстановлюючого документу померлому належить право власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] а згідно заповіту, померлий зробив розпорядження стосовно належної йому квартири [ADDRESS] В зв"язку з цим, нотаріусом мені рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. (Копія листа від 23.08.2013 р. та копія Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 240/сп.спр. № 27/2013 від 24.09.2013 р. - в додатках до позовної заяви). Позивач просив здійснити тлумачення заповіту , вчинено [PERSON] 09 грудня 2011 року, встановивши, що [PERSON] заповісти квартиру №1, загальною площею 35,8 кв.м., яка розташована в будинку А-1 та складається з кімнати 1-2 площею 11,20 кв.м., кімнати 1-3 площею 19,20 кв.м., тамбуру І площею 5,40 кв.м., за адресою. [ADDRESS] В судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] та позивач заяву підтримали та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву з проханням слухати справу в їх відсутність, при прийнятті рішення покладалися на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та інші зібрані по справі докази прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 22 липня 1999 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Буленко М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1000 та в Полтавському бюро технічної інвентаризації 02 серпня 1999 року за реєстровим № 91, 1/4 частину житлового будинку з частиною господарських споруд, розташованих на земельній ділянці, розміром 1045,0 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] а саме: в будинку А-1: кімната 1-2 площею 11,20 кв. м., кімната 1-3 площею 19,20 кв. м., тамбур І площею 5,40 кв. м., сарай - б, гараж -К. За життя [PERSON] склав два заповіти, а саме: 09 грудня 2011 року посвідчений державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Новіковою Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 3-1243, в якому заповів належну йому квартиру № 1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] повністю мені - [PERSON], [INFO], та 21 січня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 83, в якому заповів належний йому гараж, зазначений у правовстановлюючому документі та на схематичному плані земельної ділянки літ. "К", повністю [PERSON], [INFO]. За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 27 за 2013 рік, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі України за № 54560944 (Копія Витягу № 34162078 від 04.06.2013 р. про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі - в додатках до позовної заяви) Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, мотивуючи це тим, що відповідно до правовстановлюючого документу померлому належить право власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] а згідно заповіту, померлий зробив розпорядження стосовно належної йому квартири [ADDRESS] В зв"язку з цим, нотаріусом мені рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. (Копія листа від 23.08.2013 р. та копія Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 240/сп.спр. № 27/2013 від 24.09.2013 р. - в додатках до позовної заяви). Станом на 1999 рік, відповідно до "Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 р., державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснювали державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації (п.п. 1.5. - 1.7.). Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадилася на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Правовстанмовлюючим документом є документ, який підтверджує правам суб'єкта прамва власності на майно та складений у порядку, передбаченому законодавством, зокрема одним з таких правовстановлюючих документів може бути нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Договором купівлі - продажу, посвідченим 22.07.1999 р. державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Буленко М.М., зареєстрованим в реєстрі за № 3-1000 та в Полтавському бюро технічної інвентаризації 2 серпня 1999 року за реєстровим № 91, підтверджено, що [PERSON] був власником 1/4 частину житлового будинку з частиною господарських споруд, розташованих на земельній ділянці, розміром 1045,0 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] а саме: в будинку А-1: кімната 1-2 площею 11,20 кв. м., кімната 1-3 площею 19,20 кв. м., тамбур І площею 5,40 кв. м., сарай - "б", гараж -К. В технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] м. Полтаві станом на 21.10.2003 р. зазначено, що в склад квартири № 1 (Експлікація приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку) входить: кімната 1-2 площею 11,20 кв. м., кімната 1-3 площею 19,20 кв. м., тамбур І площею 5,40 кв. м. В технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] м. Полтаві станом на 08.02.2011 р. (Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень садибного будинку [ADDRESS] також зазначено, що кімната 1-2 площею 11,20 кв. м., кімната 1-3 площею 19,20 кв. м., тамбур І площею 5,40 кв. м. входять в склад квартири № 1; площа жилих приміщень складає 30,4 кв.м, площа літніх приміщень складає 5,4 кв.м; всього під квартирою № 1 зайнято 35,8 кв.м площі будинку [ADDRESS] В технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] м. Полтаві станом на 24.01.2014 р. (Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень садибного будинку [ADDRESS] також зазначено, що кімната 1-2 площею 11,20 кв. м., кімната 1-3 площею 19,20 кв. м., тамбур І площею 5,40 кв. м. входять в склад квартири № 1; площа жилих приміщень складає 30,4 кв.м, площа літніх приміщень складає 5,4 кв.м; всього під квартирою № 1 зайнято 35,8 кв.м площі будинку [ADDRESS] В "Домовій книзі для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] також зазначено, що [PERSON] був прописаний в квартирі № 1 цього будинку. Відповідно до ст. 382 ЦК України (1) квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. (2) Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частина 1 ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1236 ЦК України (ч. 1) заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. (ч. 2) Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з ч. 1 ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Частина 2 ст. 1256 ЦК України передбачає, що у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Статтею 213 ЦК України передбачено, що (ч. 2) на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. (ч. 3) При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" надані такі роз"яснення: "Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні." Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" роз"яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Дослідивши матеріали справи та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову про тлумачення заповіту в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved