Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

СТОВ "ім. Мічуріна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, строк дії договору закінчується 19 червня 2019 року, ніяких домовленостей щодо дострокового припинення договору між сторонами досягнуто не було, проте, відповідач чинить перешкоди у користуванні СТОВ "ім. Мічуріна" орендованою земельною ділянкою. Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд, з урахуванням уточнення вимог, зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні СТОВ "ім. Мічуріна" земельною ділянкою, кадастровий номер [NUMBER], площею 7,21 га, протягом дії договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та СТОВ "ім. Мічуріна" до закінчення терміну дії договору, а саме до 19.06.2019 року шляхом заборони [PERSON] здійснювати на даній земельній ділянці будь-які сільськогосподарські роботи. Відповідач під час судового засідання позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що між нею та СТОВ "ім. Мічуріна" було досягнуто усної домовленості про розірвання договору оренди землі, відповідно до цієї домовленості вона почала самостійно обробляти свою земельну ділянку, при цьому акт прийома-передачі земельної ділянки між сторонами підписано не було, після того як вона самостійно провела сільськогосподарські роботи на своїй земельній ділянці, представник відповідача повідомив їй, що до закінчення терміну дії договору земельну ділянку він їй не віддасть, тому вона не має права проводити там будь-які земельні роботи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що відповідно до договору оренди землі від 25.11.2013 року договір припиняється за домовленістю сторін. Між сторонами така домовленість досягнута була, отже договір вважається припиненим. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 7,21 га в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області (арк. с. 37). 25 листопада 2013 року між [PERSON] та СТОВ "ім. Мічуріна" було укладено договір оренди землі, строком на 5 років. Договір було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.06.2014 року за № 13869020. Відповідно до п. 12.3 Договору оренди землі від 25.11.2013 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін та рішення суду на вимогу однієї зі сторін. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 29.09.2016 року у кримінальному провадженні № 12016150170000318, а також згідно показів відповідачки [PERSON] наданих під час судового розгляду справи, у 2016 році, вона звернулася до директора СТОВ "ім. Мічуріна" [PERSON] із заявою про припинення дії договору оренди землі та повернення їй земельної ділянки, що належить [PERSON] на праві власності до спливу терміну дії договору оренди. Усно була досягнута згода на припинення дії договору, проте в подальшому [PERSON] відмовився від припинення дії договору та виділення відповідачу її земельної ділянки. Протягом 2016 року [PERSON] самостійно обробляла свою земельну ділянку, чим спричинила СТОВ "ім. Мічуріна" матеріальну шкоду в розмірі 16111 грн. 69 коп., яку сплатила в повному обсязі. Допитаний під час судового засідання свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2016 році він, працюючи на посаді землевпорядника СТОВ "ім. Мічуріна" не отримував доручення від директора щодо передачі [PERSON] земельної ділянки, оскільки, як йому відомо, договір оренди землі між нею та позивачем ще не закінчився, підстав для повернення земельної ділянки не має. Допитаний під час судового засідання свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює в СТОВ "ім. Мічуріна" спеціалістом з особистої та майнової безпеки. Весною 2016 року при проведенні сільськогосподарських робіт на земельній ділянці, що належить [PERSON] та знаходиться в оренді СТОВ "ім. Мічуріна", було встановлено до [PERSON] самовільно, без попередньої домовленості обробила земельну ділянку та посіяла на ній сояшник. За даним фактом, Братським ВП ГУ НП було внесено відомості до ЄДРДР за правовою кваліфікацією за ст. 356 КК України, оскільки договір оренди землі не закінчився, [PERSON] було роз'яснено, що земельну ділянку до закінчення строку дії договору їй не повернуть. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ч. 1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Договір оренди між власником [PERSON] та СТОВ "ім. Мічуріна" було укладено 25.11.2013 року, отже, позивач в спосіб передбачений законом та договором набув право користування чужою земельною ділянкою. В силу ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду землі", орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. За роз'ясненнями, викладеними у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно з ч. 1 ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 3 ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки зобов'язаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав. Отже, враховуючи те, що позивач набув право користування чужим майном за договором строк дії якого не закінчився, договором визначено його права на користування земельною ділянкою, домовленостей щодо припинення чинності договору між сторонами досягнуто не було, позивач має право вимагати від власника майна не перешкоджати землекористувачеві у здійснені його прав щодо користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем під час судового засідання доведено обґрунтованість його позовних вимог, за такого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved