Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Сальницької сільської ради та Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що[INFO] в с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області у віці 81 рік померла її мама [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 29.03.2018 року. Після смерті спадкодавця до успадкування залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) розміром 1,5491 га в умовних кадастрових гектарах в КСП «Сальницьке» с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №746 від 28.03.2018 року та Витягами з погосподарських книг за 1971-1973, 1996-2000 роки. Проте, коли вона звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). [PERSON] хоча й отримала право на земельну частку (пай) 03.01.1996 року, проте помилково не була включена до списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю по КСП «Сальницьке» та саме по цій причині їй не було видано сертифікат на право на земельну частку пай, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Позивач суду надала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить суд встановити факт прийняття спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO]. В частині позовних вимог про встановлення факту спільного проживання просить суд залишити без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі позов визнають та проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. [INFO] в с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області у віці 81 рік померла мати позивача [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть виконкомом Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області зроблено відповідний запис за №31. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно серії [NUMBER] від 29.03.2018 року. [PERSON] була членом КСП «Червоний Партизан» с. Сальниця Хмільницького району та працювала на різних роботах з 1955 року по 1964 рік, а потім досягла пенсійного віку і почала отримувати колгоспну пенсію. Вказане підтверджується: протоколом №271 від 15.07.1968 року виданою Колгоспною радою соціального забезпечення колгоспу «Червоний Партизан» (з 29.02.1992 року КСП «Сальницьке»). Однак, при проведенні паювання землі КСП «Сальницьке» с. Сальниця Хмільницького району в січні 1996 року [PERSON] помилково не було включено до списку осіб, які мають право на частку в колективній власності на землю. КСП «Сальницьке» с. Сальниця Хмільницького району отримало землю у колективну власність 03.01.1996 року, що підтверджується Державним актом ВН від 03.01.1996 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №33. [PERSON] померла [INFO] та була членом КСП на час отримання цим підприємством землі в колективну власність. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень, у тому числі й пенсіонерам, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках. Таким чином, [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) у розмірі та у вартісному виразі, що його мали інші члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами КСП, відповідно до списку осіб, які мають право на частку в колективній власності на землю. Факт, що [PERSON] не внесли до списку осіб, членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) підтверджується листом Управління держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області №0-2-0.25-222/119-18 від 14.06.2018 року про те, що відповідно до списку - додатку до державного акта на право колективної власності на землю по колективному сільськогосподарському підприємству «Сальницьке», с. Сальниця серії ВН від 03.01.1996 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №12, гр. [PERSON] відсутня. Також вказане підтверджується довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №717 від 23.03.2018 року. Факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області мала право на земельну частку (пай) в КСП «Сальницьке» с. Сальниця також підтверджується: - копією трудової книжки колгоспника №239 від 21.09.1967 року. - протоколом №271 від 15.07.1968 року виданого Колгоспною радою соціального забезпечення колгоспу «Червоний Партизан» (з 29.02.1992 року КСП «Сальницьке») в якому вказано, що [PERSON] була членом КСП «Червоний Партизан» с.Сальниця Хмільницького району та працювала на різних роботах з 1955 року по 1964 рік, а потім досягла пенсійного віку і почала отримувати колгоспну пенсію. - представленням №34 від 23.07.1968 року виданою Правлінням і колгоспною радою соціального забезпечення колгоспу «Червоний Партизан» Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про те, що останні представляють для призначення пенсії по інвалідності член колгоспу [PERSON], [INFO]. Дата вступу в колгосп - серпень 1934 року. Стаж роботи 16 років 6 місяців; - випискою із протоколу засідання комісії по призначенню пенсій і допомоги колгоспникам Хмільницької районної ради соціального забезпечення колгоспників від 23.07.1968 року про те, що [PERSON] вирішено призначити пенсію по інвалідності на підставі висновку правління КСП «Червоний партизан» та показань свідків; - заявою члена колгоспу «Червоний партизан» [PERSON] про призначення їй пенсії від 23.07.1968 року; - копією архівної довідки №58 від 08.02.2018 року архівного відділу Хмільницької райдержадміністрації про те, що 29.02.1992 року КСП «Червоний партизан» було реорганізовано у КСП «Сальницьке»; - копією державного акта ВН від 03.01.1996 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №33, яким підтверджується факт, що КСП «Сальницьке» с. Сальниця Хмільницького району отримало землю у колективну власність 03.01.1996 року. - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2018 року підтверджується факт, що [PERSON] померла [INFO], тобто була жива на дату отримання державного акта КСП «Сальницьке» (03.01.1996 року). В листі Управління держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області №0-2-0.25-222/119-18 від 14.06.2018 року зазначено, що середня вартість земельної частки (паю) та його вартість з врахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель по бувшому КСП «Сальницьке» с. Сальниця Хмільницького району становить 61151,57 грн. Розмір земельної частки (паю) - 1,5491 га. Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Тобто, починаючи із 03.01.1996 року [PERSON] вже отримала право на земельну частку (пай), оскільки була членом КСП, отримувала колгоспну пенсію та була живою на дату отримання колгоспом державного акта ВН від 03.01.1996 року, проте помилково не була включена до списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю по колективному сільськогосподарському підприємству «Сальницьке», с. Сальниця серії ВН виданого 03.01.1996 року. Згідно ч. 3 ст.1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV ( 899-15 ) "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст.2 вказаного Закону, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з п. 3 Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва від 10 листопада 1994 р. право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України, Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, від 16.04.2004 №7, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Щодо факту прийняття спадщини позивачем, то [PERSON] постійно була зареєстрована та на час відкриття спадщини постійно проживала разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня її відкриття.Вказані обставини підтверджуються довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №746 від 28.03.2018 року та Витягами з по господарських книг за 1971-1973, 1996-2000 роки. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Коли позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу. [PERSON] хоча й отримала право на земельну частку (пай) 03.01.1996 року, проте помилково не була включена до списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю по КСП «Сальницьке» та саме по цій причині їй не було видано сертифікат на право на земельну частку пай, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до п. 4.18 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, зареєстрованих у встановленому законом порядку. За відсутності у спадкоємця необхідних документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пунктом 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], що підтверджується довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №746 від 28.03.2018 року. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити змінені позовні вимоги, оскільки позивач підтримує позовні вимоги, відповідачі їх визнали повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. ПозовнІ вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини залишити без розгляду. На підставі викладеного, ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року,

Outcome: approved