Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Голова Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» [PERSON], який діє на підставі довіреності в інтересах члена Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» [PERSON], звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, в якому просить визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо непроведення особистого прийому, визнати, що відповідачем порушено ст.40 Конституції України та ст. 22 ЗУ «Про звернення громадян», обов'язок на проведення особистого прийому, право [PERSON] на особистий прийом, зобов'язати відповідача прийняти [PERSON] на особистому прийомі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01 червня 2017 року після 15 години [PERSON] звернулася до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації з метою потрапити на особистий прийом згідно встановленого графіку до директора зазначеного комунального підприємства Масалітіна В.В., однак останній на робочому місці був відсутнім, особистий прийом не проводив у зв'язку з чим позивач вважає, що відповідачем були порушені вимоги ст.40 Конституції України та ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про звернення громадян». Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2017 року провадження у справі відкрито, справу призначеного до розгляду в попередньому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 2017 року цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні. У задоволенні клопотань позивача про допит у якості свідка директора КПТМ Харківського району Харківської районної державної адміністрації Масалітіна В.В. та про витребування доказів - письмових пояснень щодо причин непроведення особистого прийому та графіку особистого прийому директором КПТМ Харківського району Харківської районної державної адміністрації відмовлено. У судовому засіданні, яке відбулося 24 жовтня 2017 року, ухвалою суду, яка була постановлена без видалення судді до нарадчої кімнати, залучено до участі у вищевказаній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору директора Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації Масалітіна Вячеслава Валентиновича. Позивач [PERSON], який діє на підставі довіреності в інтересах члена Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а також пояснив наступне. З метою звернення [PERSON] на особистий прийом до директора Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації він двічі телефонував до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації за номерами телефонів, які були вказані на квитанціях про оплату комунальних послуг, де йому повідомили про здійснення особистого прийому керівником у час, про який він питав. Також позивачу було повідомлено, що ніякого попереднього запису на особистий прийом не потрібно. 01 червня 2017 року у час, зазначений на сайті відповідача, як час особистого прийому директора, він разом з [PERSON] прибув до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, але особа, яка знаходилася в приймальні йому, повідомила про відсутність директора на робочому місці і у зв'язку з цим неможливысть проведення особистого прийому. В подальшому 22 березня 2019 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Крім того, 04 липня 2017 року директором Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації Масалітіним В.В. до суду надано відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що КПТМ вважає обставини, викладені в позовній заяві надуманими, а позовні вимоги безпідставними, оскільки підприємство не може відповідати за дії чи бездіяльність директора, за свої дії, як керівника, він відповідає самостійно перед засновником - Харківською районною радою. Вважає, що відповідачем по вказаній справі підприємство бути не може і що позивачем залучено неналежного відповідача. Позивачу ніхто не відмовляв і не відмовляє у особистому прийомі. Директором КПТМ Масалітіним В.В. прийом громадян - споживачів ведеться за попереднім записом кожного робочого дня. Для того, щоб потрапити на особистий прийом до директора КПТМ, споживачі попередньо телефонують до приймальні директора та, погоджуючи з ним через секретаря дату та час прийому, залишають свою заявку на особистий прийом. Представник [PERSON] прийшов на особистий прийом до директора КПТМ 01 червня 2017 року без попередньої домовленості, до приймальні директора не телефонував, заявку на прийом не залишав. Секретар запропонувала представнику [PERSON] записатися на прийом в інший зручний для нього час, на що останній відмовився і наполягав на тому, щоб його прийняли саме зараз. Про відмову від запису на особистий прийом до директора КПТМ секретарем було зроблено відмітку на інформаційному запиті, який залишив позивач. З повторним проханням про особистий прийом позивач не звертався, до приймальні директора не телефонував і заявку на особистий прийом не залишав. 22 червня 2017 року позивач знов звернувся до КПТМ з інформаційним запитом, але на прийомі не наполягав, хоча директор підприємства був на робочому місці і мав змогу прийняти позивача, однак жодних заявок та скарг позивач не залишав, що свідчить про незацікавленість позивача у позовних вимогах. Відповідач зазначає, що жодних обмежень прав позивача не було, доступ до підприємства є необмеженим, а особистий прийом директор здійснював і продовжує здійснювати за попереднім записом у зручний для споживачів час. Також відповідач просив звернути увагу суду не те, що під особистим прийомом мається на увазі прийом саме того громадянина, який залишає заявку, в даному випадку це повинна була бути [PERSON], але до підприємства постійно приходить її чоловік - [PERSON], а тому не є зрозумілим чиї саме права, на думку позивача, були порушені - [PERSON], чи [PERSON] Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Третя особа - директор Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації Масалітін В.В. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог Голови Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» [PERSON], який діє на підставі довіреності в інтересах члена Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» [PERSON] заперечував. Крім того, 04 грудня 2017 року від третьої особи до суду надійшли пояснення на позовну заяву, в яких останній зазначив про обставини аналогічні, викладеним відповідачем у вищевказаному відзиві на позовну заяву, наданому до суду 04 липня 2017 року. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання 22 березня 2019 року не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що директором комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації є Масалітін В.В. Рішенням Х сесії VII скликання Харківської районної ради Харківської області від 15 вересня 2016 року «Про затвердження Статуту комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації в новій редакції», затверджений Статут комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (в новій редакції), відповідно до п. 7.5 якого Директор підприємства зокрема у межах своїх повноважень видає накази та інші акти з питань, пов'язаних з діяльністю Підприємства, без довіреності діє від імені Підприємства, представляє інтереси Підприємства у відносинах з усіма підприємствами, організаціями, установами та громадянами як в Україні, так і за її межами. Як вбачається з роздруківки із офіційного веб-порталу Харківської районної ради, на офіційному сайті Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської області міститься інформація щодо графіку прийому громадян, відповідно до якого прийом у директора громадян здійснюється щотижня по четвергам з 15 години до 17 години. Допитана в ході судового розгляду в якості свідка [PERSON] пояснила, що станом на 01 червня 2017 року займала посаду інженера відділу кадрів Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської області, до її обовязків також входило виконання обов'язків секретаря підприємства, її робочим місцем була приймальня директора, в її посадові обов'язки як секретаря підприємства входило зокрема прийняття та реєстрація звернень громадян. 01 червня 2017 року в приймальню підприємства прийшов [PERSON], він був обурений тим, що не може потрапити на особистий прийом до директора. Свідок повідомила, що директора КПТМ немає на підприємстві у зв'язку із знаходженням його у службовому відрядженні та запропонувала [PERSON] записатися на прийом в інший зручний для нього час, на що останній відмовився, після чого свідок зробила відповідну відмітку про таку відмову на інформаційному запиті, який залишив позивач. Свідок зазначила, що затвердженого графіка прийому на підприємстві немає. Для зручності громадян, такий прийом проводився директором за попереднім записом кожного робочого дня. При цьому, для того, щоб потрапити на особистий прийом до директора, споживачі попередньо телефонували до приймальні директора та, погоджуючи з ним через секретаря дату та час прийому, залишали свою заявку на особистий прийом. Директор завжди проводив прийом громадян в будь-який час протягом робочого дня, якщо був на робочому місці. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого позивачем на підтвердження доводів в обґрунтування позову, вбачається, що [PERSON] разом з [PERSON] прийшли до приймальні директора КПТМ, бажаючи потрапити до нього на особистий прийом, однак секретар [PERSON] повідомила про відсутність директора на робочому місці та запропонувала [PERSON] записати на особистий прийом до директора на інший день, зазначивши, що графіку особистого прийому на підприємстві немає, такий прийом проводився директором за попереднім записом кожного робочого дня. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Частина 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян": громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Частина 1 статті 3 Закону України "Про звернення громадян": під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Частина 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян": звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Стаття 22 Закону України "Про звернення громадян": керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян. Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян. Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками. Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина. Отже, норми статті 22 Закону України «Про звернення громадян» покладають на керівників та інших посадових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язання щодо проведення особистого прийому громадян, який повинен здійснюватися регулярно, у встановлені дні та години і у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання, та покликаний забезпечити право особи на доступ до інформації. Особі не може бути безпідставно відмовлено в особистому прийомі керівником та/або посадовою особою органу місцевого самоврядування, оскільки, по своїй суті, це є відмовою у прийнятті та розгляді звернення, яку Закон України «Про звернення громадян» забороняє. Отже з аналізу вищевказаної норами вбачається, що чинне законодавство про звернення громадян встановлює імперативну норму щодо обов'язку керівників та інших органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян проведення особистого пройму у встановлені дні та години. Положення частини 3 статті 22 Закону України «Про звернення громадян» надають право керівнику підприємства визначати порядок здійснення особистого прийому громадян на підприємстві шляхом прийняття відповідного рішення. Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо визначення директором Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації порядку здійснення особистого прийому громадян підприємством шляхом прийняття відповідного рішення, таких доказів не надано і відповідачем в ході судового розгляду. Разом з тим, позивачем надано роздруківку з веб-порталу Харківської районної ради, з якої вбачається, що на офіційному сайті міститься інформація щодо графіку прийому Комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської області громадян, відповідно до якого прийом у директора громадян здійснюється щотижня по четвергам з 15 години до 17 години. Отже, доводи відповідача та третьої особи та пояснення свідка [PERSON] щодо здійснення прийому директором Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської області за попереднім записом кожного робочого дня жодним чином не узгоджуються з даними, що містяться на офіційному сайті Харківської районної ради з цього питання. Доводи відповідача щодо здійснення прийому директором підприємства за попереднім записом кожного робочого дня, а також про те, що для того, щоб потрапити на особистий прийом до директора КПТМ, споживачі попередньо телефонують до приймальні директора та погоджуючи з ним через секретаря дату та час прийому, залишають свою заявку на особистий прийом суд вважає безпідставними, адже в матеріалах справи відсутні відомості щодо визначення такого графіку керівником підприємства та доведення його до відома громадян у передбачений Законом України «Про звернення громадян» спосіб. Як встановлено під час судового розгляду з показань свідка [PERSON] та оглянутого в судового засіданні відеозапису, та жодним чином не спростовано відповідачем та третьої особою, [PERSON] разом з [PERSON], бажаючи бути прийнятими на особистому прийомі директором КПТМ, звернулися до секретаря КПТМ у четвер 01 червня 2017 року після 15 години, тобто у час визначений на сайті Харківської районної ради як час прийому директора КПТМ, однак у зазначений час особистий прийом директором КПТМ в порушення вимог ст. 40 Конституції України та ст. 22 Закону України «Про звернення громадян» не проводився. Жодних відомостей щодо причин неможливості проведення 01 червня 2017 року особистого прийому директором КПТМ матеріали справи не містять. Суд прийшов до висновку, що право [PERSON] на особистий прийом дійсно порушено, однак як вбачається з аналізу змісту ст. 22 Закону України «Про звернення громадян», проведення особистого прийому громадян є виключно обов'язком керівників та посадових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій. Усю юридичну відповідальність за непроведення особистого прийому несе саме керівник та посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а не підприємство, до якого звернувся з позовом позивач. Як вбачається зі змісту журналу судового засідання від 24 жовтня 2017 року, у судовому засіданні судом вирішувалося питання щодо залучення в якості співвідповідача директора Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації Масалітіна В.В., оскільки як вбачається зі змісту позовних вимог за позовом у тому числі повинна відповідати зазначена особа. За змістом ст. 33 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 24 жовтня 2017 року), суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Аналогічні вимоги містить чинна на даний час норма ст. 51 ЦПК України, відповідно до якої суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Оскільки такого клопотання від позивача не надійшло, більш того, позивач у судовому засіданні заперечував проти залучення в якості співвідповідача директора Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, останній був залучений до участі у справі в якості третьої особи, вимоги до якої, виходячи з аналізу норм ЦПК України, пред'являтися не можуть. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій та бездіяльності саме підприємства Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч. 1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Виходячи зі змісту зазначених правових норм, саме позивач визначає предмет та підстави позову, суд позбавлений права самостійно змінювати їх.Невідповідність обраного позивачем способу його захисту є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Позовні вимоги позивача в частині визнання порушень відповідачем вимог ст. 40 Конституції України та ст. 22 Закону України «Про звернення громадян», обов'язку проведення особистого прийому та прав [PERSON] в редакції, викладеній позивачем, не є способом захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, визначеним законом. Разом з тим, виходячи з системного аналізу норм ЦПК України, особа, яка звертається до суду з цивільним позовом має довести наявність порушення оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю саме її прав та інтересів, які потребують судового захисту. Оскільки суд прийшов до висновку про порушення права позивача на особистий прийом директором Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської області, належним та достатнім способом захисту законних прав та інтересів позивача, суд вважає зобов'язання Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації провести особистий прийом [PERSON] у порядку, встановленому ст. 22 Закону України «Про звернення громадян». Враховуючи, що судом застосований ефективний спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді зобов'язання Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації провести особистий прийом [PERSON] у порядку, встановленому ст. 22 Закону України «Про звернення громадян», суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог в частині визнання порушень відповідачем вимог ст. 40 Конституції України та ст. 22 Закону України «Про звернення громадян», обов'язку проведення особистого прийому та прав [PERSON] у зв'язку з невідповідністю обраного позивачем способу його захисту. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України і покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, а саме задоволенням однієї вимоги немайнового характеру, суд стягує з відповідача на користь держави 768,40 гривень.

Outcome: partial