Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

07 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання інформації, опублікованої в друкованому виданні «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року під назвою: «Політичний заробітчанин [PERSON] знову балотуватиметься по 205 округу», такою , що не відповідає дійсності.Зокрема, про те, що: «.. будучи активістом ДемАльянсу, [PERSON] не забуває допомагати своїм колишнім побратимам у владі», зазначаючи при цьому, що під час Революції гідності він був засланцем СБУ на Майдані; він був «штабним учасником АТО»; «За свою підтримку пропрезеденського кандидата, за даними кількох джерел, він отримав близько 400 тисяч гривень. Як кажуть у кулуарах чернігівського політикуму, руку до цього приклав і нинішній нардеп [PERSON] »; він є «ручним демократом [PERSON] ». Також [PERSON], посилаючись на положення ст.ст.23, 94, 277, 297, 299, 302 ЦК України, ст.32 Конституції України, ст.9 Закону України «Про інформацію» просив зобов»язати відповідача опублікувати спростування цієї інформації та стягнути з нього 30 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації. Свої вимоги мотивував тим, що поширена відповідачем у зазначеній вище статті інформація не відповідає дійсності, формує в громадськості негативне уявлення про нього як про людину і про політика з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, принижує його честь, гідність і ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню. В ході розгляду справи, за клопотанням позивача, судом було залучено до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON], та [PERSON] які разом з [PERSON] входять до складу редакції друкованого видання «Люстраційний бюлетень». Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправдивою і такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] інформацію, опубліковану [PERSON], [PERSON], [PERSON] в друкованому виданні «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року в статті під назвою: «Політичний заробітчанин [PERSON] знову балотуватиметься по 205 округу», про те, що: «…будучи активістом «ДемАльянсу» [PERSON] не забуває допомагати своїм колишнім побратимам у владі. Так, згідно з інформацією нинішнього керівника Луганщини, генерал-майора [PERSON] під час Революції гідності СБУ заслала на Майдан члена чернігівського ДемАльянсу для здійснення провокацій.»; «…За свою підтримку пропрезидентського кандидата він, за даними кількох джерел, отримав близько 400 тисяч гривень. Як кажуть у кулуарах чернігівського політикуму, руку до цього приклав і нинішній нардеп [PERSON]». Зобов»язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом одного місяця, з дня набрання рішенням законної сили, опублікувати за власний рахунок в газеті «Чернігівські відомості» або іншому друкованому виданні Чернігівщини, що має наклад не менше 20000 примірників, спростування інформації про те, що: «…будучи активістом «ДемАльянсу» [PERSON] не забуває допомагати своїм колишнім побратимам у владі. Так, згідно з інформацією нинішнього керівника Луганщини, генерал-майора [PERSON] під час Революції гідності СБУ заслала на Майдан члена чернігівського ДемАльянсу для здійснення провокацій.»; «…За свою підтримку пропрезидентського кандидата він, за даними кількох джерел, отримав близько 400 тисяч гривень. Як кажуть у кулуарах чернігівського політикуму, руку до цього приклав і нинішній нардеп [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] по 2000 грн. з кожного у відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду апеляційні скарги. В своїй апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно є необґрунтованим та незаконним в зв»язку з порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинами справи, і провадження у справі закрити. Вважає, що рішення суду суперечить положенням ст. 213 ЦПК України в частині його обґрунтованості та законності, судом порушено вимоги ст.ст.5, 8, 10, 11 ЦПК України, ст.ст. 7, 9 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» в частині порушення судом принципу рівності та диспозитивності в зв»язку з вибірковістю застосування норм законодавства, а саме не застосування до спірних правовідносин положень ст. 10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так зазначає, що суд не надав належної оцінки тому факту, що «Люстраційний бюлетень» не є друкованим засобом інформації у розумінні положень ЗУ «Про друковані засоби масової інформації в Україні», оскільки зазначений бюлетень не проходив державну реєстрацію як друкований засіб масової інформації, тому притягнення в якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] як членів редакції «Люстраційного бюлетня» не є законним та правомірним. Не звернув уваги суд й на той факт, що позивачем не наведено фактів на обгрунтування суми моральної шкоди як і не було пояснено і доведено факт доведення тексту спірної статті певному колу осіб. Наголошує, що у тексті позовної заяви зазначено, що вся інформація, викладена у статті поширена виключно «Юрієм Коваленко», а тому цей факт не давав змогу позивачу взагалі позиватися до відповідачів по справі, а суду у не було підстав розглядати справу по суті та ухвалювати рішення проти відповідачів . Крім того, вважає, що у рішенні суду не зазначено механізм його виконання. З урахування того, що «Люстраційний бюлетень» не є друкованим засобом масової інформації положення ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації», в якій закріплено механізм та порядок спростування недостовірної інформації, не може бути застосовано. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] В просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог відносно нього у зв»язку з порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову у позові в цій частині. Зазначає, що суд у порушення положень Законів України «Про пресу (друковані засоби)», «Про інформацію» на надав належної оцінки тому факту, що він не є автором публікації «Політичний заробітчанин [PERSON] знову балотуватиметься по 205 округу», тому дійшов до хибного висновку про те, що він є відповідачем по справі. «Люстраційний бюлетень» не є зареєстрованим засобом масової інформації, редколегія у ньому не працювала, а тому обрані позивачем відповідачі по справі не є належними відповідачами. [PERSON] був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, що відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників [PERSON], та [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення, обговоривши доводи скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга [PERSON] задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Частково задовольняючи позовної вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що поширена відповідачами відносно позивача інформація, викладена у статті під назвою «Політичний заробітчанин [PERSON] знову балотуватиметься по 205 округу», яка надрукована у неперіодичному друкованому виданні «Люстраційний бюлетень» містить факти, які безумовно характеризують позивача з негативної сторони, крім того інформація, яка міститься в статті є неправдивою та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача як людини і політичного діяча, а тому зазначена неправдива інформація підлягає спростуванню відповідачами в газеті, яка поширюється в межах територіальної громади міста Чернігова, або іншому друкованому виданні Чернігівщини, що має наклад не менше 20 000 примірників. Крім того, судом вирішено, що доведення в суді факту поширення відповідачами відносно позивача неправдивої інформації, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію є підставою для відшкодування завданої цим моральної шкоди. Проте з таким висновком суду не може погодитись колегія апеляційного суду виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на шпальтах друкованого видання "Люстраційний бюлетень" за липень 2015 року розміщена стаття під назвою «Політичний заробітчанин [PERSON] знову балотуватиметься по 205 округу». 26 липня 2015 року в м. Чернігові проводилися проміжні вибори народних депутатів України по 205 виборчому округу, участь у даних виборах в якості кандидата у народні депутати брав [PERSON] Згідно зі ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. В засіданні апеляційного суду представник [PERSON] зазначила, що підставою для визначення відповідачами за позовом [PERSON], та [PERSON] є те, що на шпальтах видання «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року, в якому була розміщена вищезазначена стаття про позивача, зазначено було редакцію серед яких є також [PERSON] та [PERSON], а також те, що [PERSON] є відповідальний за випуск, і тому зазначені відповідачі поширивши неправдиву інформацію порушили особисті немайнові права позивача. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з ч.1ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст.33, 119 ЦПК України обов»язок визначати відповідача у справі покладається на позивача. Належність відповідача визначається перш за все нормами матеріального права. З огляду на положення зазначених правових норм та принципу диспозитивності у цивільному судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу і, зокрема, визначати відповідача за своїми вимогами, тощо. Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально - правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких суб»єктивному праву одного відповідає суб»єктивний обов»язок іншого. Відповідно до положень ст.1Закону України»Про інформацію», інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз»яснено, що відповідачами у справі про захист честі і гідності чи ділової репутації є фізична або юридична фізична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред»явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа що виконує її функції, оскільки згідно зі ст.21 Закону України »Про друковані засоби масової інформації(пресу) в Україні» редакція або інша установа, яка виконує її функції здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем є виступає засновник друкованого засобу масової інформації. При опублікуванні чи іншому поширені оспорюваної інформації без зазначення автора(наприклад у редакційній статті) відповідачем виступає має бути орган що здійснив випуск засобу масової інформації. Таким чином, вирішуючи спір про спростування недостовірної інформації, суд повинен встановити суб»єктний склад сторін спору, з»ясувати яка фізична чи юридична особа поширила недостовірну інформацію, а також автора цієї інформації. Згідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст.1 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», під друкованими засобами масової інформації(пресою) в Україні, розуміються періодичні і такі, що продовжуються видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів(випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію. Як вбачається з матеріалів справи, "Люстраційний бюлетень" за липень 2015 року не зареєстрований в реєстрі друкованих ЗМІ, як суб»єкт інформаційної діяльності (не має статусу юридичної особи), був виданий з визначеним в ньому тиражем в 20 000. Колегія суддів вважає, що в розумінні ст. 1 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», даний бюлетень не є друкованим засобом масової інформації, висновок суду першої інстанції, що "Люстраційний бюлетень" за липень 2015року, має ознаки друкованого засобу масової інформації, не підтверджено передбаченими законом доказами та суперечить положенням ст.ст.1, 32 Закону України »Про друковані засоби масової інформації(пресу) в Україні». У зв»зку з відсутністю державної реєстрації видання «Люстраційний бюлетень», його редакція відповідно до положень ст.21 Закону України »Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» не є юридичною особою не має цивільно - процесуальної правоздатності і тому не може бути відповідачем у справі. Автором інформації (відомостей) розміщеної в зазначеному бюлетні щодо [PERSON], про спростування яких заявлено позов є «[PERSON]», особа яка до участі в справі не залучалася. Всупереч положенням ст.33 ЦПК України суд не вирішив питання про залучення до участі у справі зазначеної особи як співвідповідача, яка є автором опублікованої статті, зазначивши лише що автор статті використав псевдонім, однак суд не встановив особу, яка використовує у своїй діяльності вищевказаний псевдонім. Відсутні в матеріалах справи також докази про те, що [PERSON] та [PERSON] є засновниками друкованого видання «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року та що вони здійснили його випуск. Одне лише посилання в зазначеному бюлетні на те, що відповідальний за випуск [PERSON], не ідентифікує його із [PERSON], та за відсутності доказів не може свідчити, що [PERSON] здійснив випуск "Люстраційний бюлетень" за липень 2015 року з розмішенням в ньому інформації про [PERSON] та що він є автором цієї інформації. В засіданні апеляційного суду представник [PERSON] в категоричній формі заперечив участь [PERSON] у виданні «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року з розміщеною в ньому інформацією щодо [PERSON], яка на його думку є передвиборною агітацією, і до якої [PERSON] не має відношення. В матеріалах справи відсутні факти які б стверджували, що опублікована за допомогою технічних засобів інформації щодо позивача була поширена саме [PERSON] Також відсутні належні докази того, що [PERSON], має відношення до випуску у світ друкованого видання «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року і що є автором публікації інформаційного матеріалу про позивача щодо недостовірності якого [PERSON] було заявлено позов. Таким чином за відсутності належних доказів є недоведеними твердження [PERSON] що [PERSON] та [PERSON] поширили про нього недостовірну інформацію яка розміщена в друкованому виданні «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року, тому позивач не має права вимагати від зазначених осіб спростування цієї інформації як недостовірної. Ухвалюючи рішення що оскаржується [PERSON] та [PERSON], суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та роз»яснення уваги не звернув, і хоча відсутні належні докази що саме [PERSON] та [PERSON] є порушниками особистих немайнових прав [PERSON], притягнув їх до відповіді по пред»явленому позову. У зв»язку з вищенаведеним, що [PERSON] та [PERSON] прав позивача не порушили і не повинні відповідати за його позовом є неналежними по справі відповідачами, однак суд першої інстанції безпідставно визначив їх суб»єктом цивільного процесу що призвело до порушення судом норм процесуального права та неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку проте, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга [PERSON] задоволенню. Враховуючи зазначене, рішення суду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди, необхідно скасувати, та в задоволенні зазначених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Виходячи з положень ст.88 ЦПК України, оскільки рішення ухвалено на користь [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] по 597 грн. 96 коп. кожному на відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді, що документально підтверджено.

Outcome: partial