Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 травня 2014 року між позивачем та відповідачкою бул укладено договір страхування № 330591852.14. Згідно розділу 2 Договору страхування застрахованим є транспортний засіб «Mercedes-Benz GL 500», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Відповідно до розділу 6 Договору страхування страхова премія за п. 2 (КАСКО) становить 48444 грн.. Позивач зазначає, що з Договору страхування , заяви на страхування та заяви на виплату страхового відшкодування вбачається , що підписи відповідачки суттєво відрізняються між собою, що відповідно дає підстави вважати, що відповідачка не підписувала Договір страхування та заяву на страхування. За таких обставин, посилаючись на ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст.ст.203, 215 ЦК України, позивач просить визнати вказаний договір страхування обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 330591852.14 недійсним. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в заяві , просив задовольнити. Представник відповідачки проти позову заперечив, пояснив, що згідно ст. 18 ЗУ «Про страхування» Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, а не з моменту підписання договору страхування сторонами. 16.05.2014 року відповідачкою було здійснено сплату першого страхового платежу в розмірі 12111 грн., тому дія даного договору розпочалась з 16.05.2014 року. Шевченківським районним судом м. Києва під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до ПрАТ «АСК «Інго Україна» про стягнення суми страхового відшкодування , пені, відшкодування моральної шкоди, було встановлено, що 15 травня 2014 року між сторонами було укладено договір страхування №330591852.14. Предметом страхування за даним договором страхування є майнові інтереси страхувальника , що не суперечать закону, пов»язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом та/або додатковим обладнанням транспортного засобу, зазначеним в даному договорі. Застрахований транспортний засіб автомобіль [NUMBER] 02.12.2015 р. Шевченківським районним судом винесено рішення, яким позов частково задоволено. 30.03.2016 року Апеляційним судом м. Києва рішення Шевченківського районного суду м. Києва рішення по даній справі залишено без змін. Також представник відповідачки зазначає, що позивач неодноразово надсилав на адресу відповідачки відмову з різних причин у виплаті страхового відшкодування. Таким чином представник відповідачки вважає, що позивач намагається усіляко затягнути час та ухиляється від обов»язків, які взяв на себе під час добровільного страхування даного автомобіля. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. За приписами ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим (ст. 5 Закону України "Про страхування"). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Таким чином, договір страхування є двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України). Статтею 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2014 року між ПАТ «АСК «Інго Україна» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №330591852.14. Строк дії договору встановлено з 15.05.2014 року по 14.05.2015 року включно. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Mercedes-Benz GL 500», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Згідно розділу 6 Договору страхування страхова премія за п. 2 (КАСКО) становить 48444 грн.. Вказаний договір підписано обома сторонами і скріплено печаткою ПАТ «АСК «Інго Україна» (а.с. 3-8). Обгрунтовуючи свій позов позивач зазначив, що як вбачається з матеріалів справи , а саме з Договору страхування, заяви на страхування та заяви на виплату страхового відшкодування підписи відповідачки суттєво відрізнаються між собою, а тому позивач вважає, що відповідачка не підписувала Договір стахування та заяв на страхування.в Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ст. 60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст. ст. 203,215, для визнання недійсним договору обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів від 15 травня 2014 року №330591852.14. Законодавець у ст. 18 Закону України "Про страхування" розмежовує поняття укладення договору і набрання ним чинності. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору теоретично може не збігатися з моментом набрання ним чинності. Набрання чинності договором страхування породжує для страховика обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «АСК «Інго Україна».

Outcome: dismissed