Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилось двоє дітей: [INFO] син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON] . Сімейне життя не склалось, рішенням Богородчанського районного суду від 19 березня 2019 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, малолітні діти на даний час мешкають із нею. Наскільки їй відомо, відповідач виїжджає на роботу за межі України, в періоди, коли він працює, його середньомісячний дохід становить близько 2000 доларів США. Інколи відповідач купує дітям подарунки та дає гроші, однак така допомога має несистематичний характер. В той же час їй необхідно щоденно забезпечувати нормальні умови для життя, розвитку та навчання сина й дочки. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище [PERSON] , відсутність на його утриманні інших непрацездатних осіб, вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей. В позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх сина та дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. 02 березня 2020 року позивачка подала до канцелярії суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, зокрема, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі по 1400 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, а не по 2000 грн, як це було зазначено в позові. Також просить стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу в сумі 700 грн., справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, у встановлений судом строк відзив не подав. Представник відповідача - адвокат Федорів С.І. - подав суду заяву, в якій зазначив, що його довіритель визнає позовні вимоги в зменшеному розмірі та не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу в розмірі 700 гривень. Розгляд справи представник відповідача просив провести за його відсутності та без участі [PERSON] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з огляду на визнання відповідачем позовних вимог в зменшеному розмірі, за відсутності підстав для відмови у прийнятті визнання позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, суд вважає, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5). Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2019 року у справі №338/257/19, яке набрало законної сили 18 квітня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 3). Малолітні діти проживають з матір`ю (а.с. 7) та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивачка і відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, отримує нерегулярний дохід, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що [PERSON] погодився на сплату аліментів в розмірі, який просить позивачка. З огляду на викладене, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (станом на день ухвалення рішення) суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову - 03 лютого 2020 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн 80 к. Окрім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу адвоката. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved