Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з ПП «Сучасні будівельні технології» та [PERSON] заборгованість в розмірі 3 434 985, 36 грн., з яких 116 800 грн. - сума попередньої оплати, 3 299 250 грн. - пеня, 15 440, 96 грн. - індекс інфляції; 3 494, 4 грн. - 3 % річних. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 11.06.2018 між позивачем та ПП «Сучасні будівельні технології» укладено договір, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався задовольнити побутові потреби позивача, а саме виготовити та встановити металопластикові вікна в квартирі. У відповідності до умов договору вартість товар та робіт склала 146 000 грн., а поставка та монтаж товару починається з 11.06.2018, та здійснюється протягом 25 робочих днів, при умові узгодження технічного завдання. Позивач сплатив попередню оплату на загальну суму 116 800 грн. 07.07.2018 між позивачем та ПП «Сучасні будівельні технології» була укладена додаткова угода, відповідно до якої сторони погодили змінити ціну договору та строк виконання робіт, а також відповідальність постачальника у випадку неналежного виконання умов договору. Відповідно до угоди, базова сума товару та робіт склала 132 500 грн., строк виконання робіт та підписання акту до 15.08.2018. також угодою визначено, що за порушення постачальником строків виконання робіт згідно договору, постачальник сплачує пеню в розмірі 10 % від суми договору за кожен робочий день прострочки. Однак, в строки, визначені договором ПП «Сучасні будівельні технології» свої зобов`язання по поставці, встановленню та монтажу товару не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. У зв`язку з вказаним, а також посилаючись на солідарний обов`язок [PERSON] по вказаним зобов`язанням на підставі ст. 128 ГК України, позивач вимушений звертатись до суду з вказаним позовом. 23.08.2019 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 26.11.2019 від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якої просить стягнути з відповідачів солідарно 9 000 грн. 26.11.2019 постановлено закрити підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання від представника позивача надходила заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ПП «Сучасні будівельні технології» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідачі не з`явились в судове засідання, про розгляд справи повідомлялись належним чином, не подали до суду відзив, а також те, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Встановлено, що 11.06.2018 між позивачем та ПП «Сучасні будівельні технології» укладено договір №11/06/18/01, у відповідності до умов якого, постачальник зобов`язався виготовити та передати у власність покупця, а покупець прийняти і сплатити товар «алюмінієві скляні конструкції», вказаний в Додатку №1 «Розрахунок вартості робіт» цього договору, в строки, передбачені цим договором за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п. 2.1 Договору базова сума Товару і Робіт 146 000 грн. Згідно з п. 4.1 Договору поставка та монтаж Товару, починаючи з 11.06.2018, здійснюється протягом 25 робочих днів, при умові узгодженого технічного завдання. Позивачем 11.06.2018 та 12.06.2018 сплачена відповідачу ПП «Сучасні будівельні технології» передплата, у відповідності до умов договору, в загальному розмірі 116 800 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 23). 07.07.2018 між позивачем та ПП «Сучасні будівельні технології», в особі [PERSON] , укладено додаткову угоду до договору №11/06/18/01 від 11.06.2018, у відповідності до якої сторони погодили викласти п. 2.1 договору в редакції: базова сума товару та робіт 132 500 грн., аванс на виконання робіт 116 800 грн.; п. 4.1 в редакції: строк виконання робіт та підписання акту виконаних робіт 15.08.2018 включно; п. 5.3 в редакції: за порушення постачальником строків виконання робіт згідно Договору постачальник сплачує пеню у розмірі 10 % від суми договору за кожен робочий день прострочки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч.1-2 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Ч. 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Згідно з ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору. Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач ПП «Сучасні будівельні технології» не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подав суду відзиву щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Відповідач ПП «Сучасні будівельні технології» порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. З огляду на вказане, вимоги позову про стягнення з ПП «Сучасні будівельні технології» на користь позивача попередньої оплати в розмірі 116 800 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вказане, з відповідача ПП «Сучасні будівельні технології» на користь позивача підлягають до стягнення 3 % річних та індекс інфляції розмірі 3 494, 4 грн. та 15 440, 96 грн. відповідно. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Позивач просить стягнути з відповідачів пеню, у відповідності до умов Додаткової угоди, в розмірі 3 299 250 грн. Разом з тим, в даному випадку, визначена позивача пеня, більш ніж в 25 разів перевищує суму сплачену позивачем на виконання умов договору, та є вочевидь неспівмірною із вартістю робіт, що необхідно було виконати, у зв`язку з чим за правилом ч.3 ст. 551 ЦК України має бути зменшена. Ч. 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Ураховуючи вищенаведене, у контексті обставин даної справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до 120 000 грн., що відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства: добросовісності, розумності та справедливості. Отже, з відповідача ПП «Сучасні будівельні технології» на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 120 000 грн. Вимоги позову до відповідача [PERSON] , суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язанням юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язанням її учасника (засновника). Особи, які створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням, що виникли до її державної реєстрації. ПП «Сучасні будівельні технології», як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а тому [PERSON] є неналежним відповідачем по справі, у зв`язку з чим судм\\ приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] . З огляду на викладене, оцінивши подані докази та обставини справи, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позову та стягнення з ПП «Сучасні будівельні технології» на користь позивача суми в розмірі 255 735, 36 грн., з яких: 116 800 грн. - сума попередньої оплати, 120 000 грн. - пеня, 15 440, 96 грн. - індекс інфляції; 3 494, 4 грн. - 3 % річних. Щодо вимог про стягнення судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених позивачем витрат надано договір про надання правової допомоги від 09.08.2019, Акт приймання-передачі наданих послуг від 11.11.2019, у відповідності до якого, позивачу надані наступні послуги: підготовка та подача позовної заяви - 5 000 грн., участь адвоката у всіх судових засіданнях під час розгляду справи - 4 000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, кількість судових засідань та поданих заяв по суті справи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з ПП «Сучасні будівельні технології» на користь позивача суму витрат у розмірі 6 000 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2557,35 грн., від сплати якого позивач був звільнений відповідно положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial