Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Селекційно-генетичного інституту - Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (далі - СГІ-НЦНС), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Національна академія аграрних наук України (далі - НААН України), посилаючись на те, що вона є власником частини квартири [ADDRESS]. Позивачка зазначала, що житловий будинок [ADDRESS], яка належить їй на праві власності знаходиться на балансі СГІ-НЦНС. Відповідно до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирні будинки, в яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності підлягають списанню з балансу міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними підприємствами та органами місцевого самоврядування відповідно до Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 20 квітня 2016 року №301. Вказувала, що з метою списання будинку [ADDRESS] з балансу СГІ-НЦНС, вона разом з іншими співвласниками направила відповідачу письмове повідомлення з копією правовстановлюючого документу на квартиру, про списання будинку з балансу. Стверджувала, що відповідач до теперішнього часу не розпочав процедуру списання вказаного будинку з балансу, чим порушує її права співвласника будинку. Посилаючись на порушення своїх прав, як співвласника будинку [ADDRESS], позивачка просила суд зобов'язати Селекційно-генетичний інститут - Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення списати з балансу багатоквартирний будинок [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Ухвалою суду від 25 липня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору були залучені співвласники квартири [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.86). Ухвалою суду від 01 серпня 2017 року за заявою відповідача до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору були залучені МП фірма «Ренесанс-92 ЛТД», у вигляді ТОВ, правонаступником якого є ТОВ «Служба комунального сервісу» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс Плюс» (т.2 а.с.105-108). Ухвалою суду від 08 серпня 2017 року до участі у справі в якості правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог МП фірма «Ренесанс-92 ЛТД», у вигляді ТОВ, було залучено ТОВ «Служба комунального сервісу» (т.2 а.с. 137-142, 143-144). Позивачка та її представник, діючий за довіреністю від 05 серпня 2016 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (т.1 а.с.26). Представники відповідача СГІ-НЦНС, діючі за довіреностями від 16 листопада 2016 року та від 26 грудня 2016 року в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні. Раніше надали письмові заперечення на позов, в обгрунтування яких зазначав, що оскільки СГІ-НЦНС не є ні міністерством, ні центральним органом виконавчої влади, ні державним підприємством, ні органом місцевого самоврядування, а зареєстрований та здійснює свою діяльність у формі «Державна організація (установа, зааклад), а тому Порядок списання з балансу багатоквартирних будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 20 квітня 2016 року №301, не може бути застосуваний СГІ-НЦНС. За таких обставинах, інститут не зобов'язаний вчиняти дії, передбачені п.3 зазначеного Порядку.(т.1 а.с.64, 65-67,186, т.2 а.с.3-5). Представник [PERSON], [PERSON], діюча на підставі довіреностей від 07 серпня 2017 року в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (т.2 а.с.128,129). Інші учасники процесу в судові засідання не з'явилися про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином (т.2 а.с.130). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна, виходячи з положень ст.392 ЦК України має право звернутись до суду за захистом своїх прав, однак у разі їх порушень або невизнання. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядком списання з балансу багатоквартирних будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 20 квітня 2016 року №301, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 30 липня 1997 року належить 2/5 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30 липня 1997 року (т.1 а.с.5). Інша частина вказаної вище квартири належить в рівних частках на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Право власності [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] зареєстровано в Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (т.1 а.с.35-36). Цивільним кодексом України, Законом «Про приватизацію державного житлового фонду», передбачено право громадянина приватизувати займане ним жиле приміщення, яке до цього перебувало в державній чи комунальній власності. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, позивачка та члени її сім'ї як громадяни, що проживали постійно в квартирі у будинку державного житлового фонду, використали надане законом право приватизувати займане жиле приміщення. Термін «приватизація» з правової оцінки означає перехід права власності від держави (громади) до особи (осіб), тобто зміну правового режиму і статусу майна з державної власності на приватну. Порядок передачі квартири у власність громадян врегульований Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджений наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15.09.1992 року, який втратив чинність згідно наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, яким було затверджено нове Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Згідно Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», даного Положення при приватизації жилого приміщення у свідоцтві про право власності на житло вносяться господарські споруди, які є у користуванні осіб, що приватизують жиле приміщення, і дані споруди передаються у власність громадян одночасно з приватизацією ними квартири (будинку). Власники приватизованих (отриманих у власність) жилих приміщень (квартир, будинків) одночасно з приватизацією жилих приміщень стають власниками, а при наявності декількох власників квартири у багатоквартирних будинках, - стають співвласниками всіх інших допоміжних приміщень, технічних обладнань, мереж і внутрішньо будинкових систем, пропорційно частці приватизованого майна до цілого будинку. Утримання приватизованих квартир (будинків), здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій. Правові норми вказаного Закону кореспондуються з рішенням Конституційного Суду України від 2.03.2004 року № 4-рп/2004, згідно якого право власності на житло породжує і право власності на допоміжні приміщення, технічне обладнання і системи. Позивачка та члени її сім'ї скористались наданим цим законом правом приватизації (отримання у власність) займаного жилого приміщення, з усіма допоміжними приміщеннями, системами і технічним обладнанням, віднесеним як до даної квартири так і до будинку в цілому пропорційно до частки приватизованого житла від цілого будинку. Таким чином, з моменту приватизації позивачка стала співласником вказаного майна. Частина іншіх сімей мешканців спірного будинку так само реалізували своє право на приватизацію займаного житла в різни роки. Тобто, більша частина жилих приміщень вказаного будинку, який знаходився на балансі відповідача у державній власності, були передані з державної власності у приватну, в тому числі і частина допоміжних приміщень, системи і технічне обладнання, а також побутові та господарські споруди, і даний об'єкт - будинок - втратив правовий режим державної власності. Судом встановлено, що більша частина квартир в будинку [ADDRESS] знаходиться у власністі громадян, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (т.2 а.с.24-55). До того ж частина земельної ділянки з цільовим призначення для обслуговування будинку і споруд також була передана з державної власності в приватну власність власників квартир, і тому так само припинила бути об'єктом державної власності. Отже, матеріалами справи встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності жильцам вказаного будинку. З змісту листа СГІ-НЦНС від 01.06.2016 року вбачається, що будинок [ADDRESS] збудований за рахунок державних коштів СГІ-НЦНС, обліковується на балансі Інституту та є об'єктом державної власності (т.1 а.с.6). Представники відповідача, стверджували, що на першому поверсі спірного будинку розташоване приміщення магазину, який знаходиться у державній власності, але при цьому ні яких правовстановлюючих документів на вказаний магазин суду не надали. Суд вважає, що твердження представників відповідача стосовно того, багатоквартирний будинок [ADDRESS] належить до державної власності не відповідає вимогам діючого законодавства і спростовується матеріалами справи. Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав ». Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та п.5. ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", власник квартири у багатоквартирному будинку є співвласником багатоквартирного будинку. Отже, позивачка є співвласником багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS]. Встановлено, що 21 вересня 2015 року на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було визначено управителя вказаного будинку - ТОВ «Ренесанс-92», затверджено умови попереднього договору з ТОВ «Ренесанс-92» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] та визначено уповноважених осіб для укладення договору про надання послуг з управління вказаним багатоквартирним будинком - [PERSON], [PERSON] (а.с.109-125). З матеріалів справи вбачається, що у червні 2016 року позивачка, як співвласник разом з іншими співвласниками будинку [ADDRESS] звернулася до директора СГІ-НЦНС з проханням прийняти рішення щодо списання з балансу СГІ-НЦНС багатоквартирного будинку [ADDRESS], що підтверджується повідомленням від 21 червня 2016 року, але в порушення діючого законодавства, відповіді на вказане повідомлення відповідач не надав (т.1а.с.7). Встановлено, що станом на момент звернення позивачки до відповідача із вказаною вимогою, набрав чинності Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII (1 липня 2015 року). Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. N 301 був затверджений Порядок списання з балансу багатоквартирних будинків, який визначає механізм списання з балансу міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними підприємствами та органами місцевого самоврядування багатоквартирних будинків, у яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності. Відповідно до п. 3 Порядку списання з балансу багатоквартирного будинку міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади, державним підприємством або органом місцевого самоврядування, на балансі яких перебувають багатоквартирні будинки, у яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності, здійснюється на підставі прийнятого ними рішення про списання багатоквартирного будинку. У разі коли балансоутримувачем є державне підприємство, що належить до сфери управління міністерства або іншого центрального органу виконавчої влади, рішення про списання багатоквартирного будинку погоджується таким міністерством або іншим центральним органом виконавчої влади. Балансоутримувач багатоквартирного будинку визначає у цьому будинку належність приміщень до приватної та інших форм власності. Вказаним Порядком передбачено, що списання багатоквартирного будинку з балансу може бути ініційоване особою (особами), якій (яким) на праві приватної власності належить (належать) приміщення у такому будинку, шляхом направлення балансоутримувачу письмового повідомлення та копій документів, що відповідно до законодавства підтверджують належність особі (особам) відповідного (відповідних) приміщення (приміщень) на праві приватної власності. У такому випадку балансоутримувач протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідного повідомлення та документів розпочинає процедуру списання такого будинку з балансу згідно з пунктом 4 цього Порядку. Списання багатоквартирного будинку з балансу здійснюється його балансоутримувачем на підставі прийнятого ним розпорядчого документа (далі - розпорядчий документ). Інформація про прийняття відповідного розпорядчого документа доводиться до відома співвласників багатоквартирного будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті балансоутримувача та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під'їздах будинків та біля них, відповідного оголошення. Відповідно до п.4 Порядка для списання багатоквартирного будинку з балансу утворюється відповідна комісія у складі не менше п'яти осіб, склад якої затверджується балансоутримувачем. До складу комісії включаються представники балансоутримувача, виконавця послуг з управління будинком або виконавця послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій такого будинку. Інформацію про кандидатури для включення до складу комісії виконавець послуг з управління будинком або виконавець послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій такого будинку подають протягом п'яти робочих днів з дня надходження відповідного запиту балансоутримувача. У разі неподання балансоутримувачу інформації про кандидатури для включення до складу комісії склад комісії визначається ним самостійно з числа представників балансоутримувача. Порядком зазначено, що у роботі комісії бере участь уповноважена особа (особи) від співвласників багатоквартирного будинку за її (їх) згодою. Уповноважена (уповноважені) особа (особи) від співвласників будинку може (можуть) бути залучена (залучені) до складу комісії протягом усього часу роботи комісії, але не пізніше дня підписання акта про списання багатоквартирного будинку з балансу. Згідно 6 Порядка за результатами роботи комісії складається акт про списання багатоквартирного будинку з балансу за формою, який підписується всіма членами комісії та затверджується балансоутримувачем. Після затвердження балансоутримувачем акта про списання багатоквартирного будинку з балансу процедура списання відповідного будинку вважається закінченою. У разі коли державне підприємство, яке є балансоутримувачем, належить до сфери управління міністерства або іншого центрального органу виконавчої влади, процедура списання багатоквартирного будинку з балансу вважається закінченою з моменту погодження таким міністерством або іншим центральним органом виконавчої влади затвердженого державним підприємством акта про списання багатоквартирного будинку з балансу. Процедура списання багатоквартирного будинку з балансу повинна бути завершена у строк не більше двох місяців з дня прийняття розпорядчого документа. Копія акта про списання багатоквартирного будинку з балансу надається балансоутримувачем співвласнику (співвласникам) багатоквартирного будинку за його (їх) зверненням. У разі коли у списаному з балансу багатоквартирному будинку окремі квартири та/або нежитлові приміщення не перебувають у приватній власності та право державної чи комунальної власності на них не зареєстроване, такі квартири та/або нежитлові приміщення приймаються на баланс балансоутримувача, а право власності на них реєструється в установленому законом порядку. Отже, вказаним Порядком не передбачена відмова балансоутримувача у списанні багатоквартирного будинку з балансу. Згідно Статуту СГІ-НЦНС - Селекційно-генетичний інститут - Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення є державною, бюджетною, неприбутковою, науковою установою, яка перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном. Згідно п.4 Статуту інститут перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном. СГІ-НЦНС є юридичною особою, який має відокремлене майно, самостійний баланс, реєстраційні рахунки у відділеннях Державної кахначейської служби України, має свою печатку та кутовий штамп, що підтверджується статутом та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с.8-22, 68-78). Відповідно до п.11 Статуту інститут заснований на державній власності. На балансі Інституту знаходиться майно, закриплене за ним Академією на праві оперативного управління, придбане за рахунок коштів, загального або спеціального фондів Державного бюджету.За інститутом закріплені земельні ділянки, які використовуються для забезпечення наукової діяльності Інституту та надані йому на праві постійного користування, що посвідчується в установленому законом порядку. Пунктом 24 Статуту передбачено, що списання державного майна з балансу може здійснюватися Інститутом з дозволу Президії Академії в порядку, встановленому законодательством. Згідно з п.33 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 р. об'єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом. Зазначені Положення кореспондуються з нормами Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі 121 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12.10.2010 N 1202, відповідно до п.1 якого визнання об'єкта основних засобів активом суб'єкта державного сектору припиняється у разі його ліквідації, вибуття внаслідок продажу, передачі без оплати або невідповідності критеріям визнання активом. Таким чином, відповідно до діючого законодавства спірний будинок не є державною власністю, а тому повинен був бути списаним відповідачем з балансу. Встановлено, що Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19 серпня 2014 року була ліквідована та припинена юридична особа Житлово-комунальна контора Селекційно-генетичного інституту та виключена з Єдиного державного реєстру підприємтсв та організацій України. Повернуто об'єкти житлового фонду, щодо яких Житлово-комунальна контора Селекційно-генетичного інституту є балансоутримувачем їх власнику Селекційно-генетичному інституту - Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (т.1 а.с.177-179). З змісту ухвали Господарського суду Одеської області від 19 серпня 2014 року вбачається, що ліквідатор Житлово-комунальної контори Селекційно-генетичного інституту підписала та передала на підпис директору Селекційно-генетичного інституту - Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення, акт прийому-передачі майна, щодо якого Житлово-комунальна контора Селекційно-генетичного інституту є балансоутримувачем від 16 червня 2014 року. Судом встановлено, що 01.02.2015 року між СГІ-НЦНС та ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс», без погодження з співвласниками житлового будинку [ADDRESS], було укладено договір на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, предметом якого є передача Замовником функцій з утримання житлових будинків і прибудинкових територій та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщень (т.2. а.с.56-59). З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір, співвласниками житлового будинку [ADDRESS], не оскаржений. Відповідно до п.1.4 Договору майно, передане виконавцю для обслуговування має обліковуватися на окремому рахунку і щодо нього має вестися окремий облік. Пунктом 2.3.1 Договору передбачено, що замовник, тобто СГІ-НЦНС зобов'язаний не пізніше 10 днів після укладення договору передати виконавцю ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс» майно на обслуговування з одночасним оформленням акта приймання-передачі (Додаток №1). Відповідно до акту приймання-передачі об'єктів житлового комплексу СГІ-НЦНС на обслуговування ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс», останній прийняв на обслуговування об'єкт житлового комплексу СГІ-НЦНС, утому числі і житловий будинок [ADDRESS] (т.2 а.с.60-63). Судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс» є юридичною особою, яка займається обслуговуванням об'єктів (т.2 а.с.65-73). Отже, ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс» створене з метою надання відповідних комунальних послуг користувачам приміщень (в тому числі жилих приміщень), а також по утриманню прибудинкових територій. Судом встановлено, що частина мешканців спірного будинку уклала договори про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (а.с.). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Отже, з змісту ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що відповідно до договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015 року, укладеного між СГІ-НЦНС та ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс», останньому був переданий на баланс житловий будинок [ADDRESS], хоча даний факт сторонами договору в судовому засіданні заперечувався. Згідно ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним обєктом нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Статтею 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку мають право: 1) вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; 2) брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; 3) одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; 4) безоплатно одержувати інформацію про суб'єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; 5) ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; 6) на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; 7) інші права, визначені законом. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Згідно ст.ст. 9, 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; Управління багатоквартирним будинком управителем відповідно до ст.11 Закону здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов'язковим для виконання всіма співвласниками. Управитель протягом одного місяця після підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов'язаний надати або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом управителя. Таким чином, суд вважає, що позивачка, як співвласник спірного будинку мала право на звернення із заявою про зняття з балансу житлового будинку [ADDRESS], а тому бездіяльність відповідача щодо розгляду такого звернення є неправомірною. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.4 ЦПК України суд не втручається та не може втручатися у діяльність СГІ-НЦНС, оскільки процедура списання багатоквартирного будинку з балансу, передбачена Порядком списання з балансу багатоквартирних будинків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. N 301, відповідно до якого, балансоутримувач повинен особисто виконати ряд дій щодо списання будинку з балансу. Оскільки, СГІ-НЦНС не робило своїх офіційних висновків з приводу повідомлення позивачки про списання з баланку спірного будинку, а суд не може втручатися у діяльність установи і виконувати її функції, то враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання Селекційно-генетичного інституту - Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення списати з балансу багатоквартирний будинок [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки обраний позивачкою при зверненні до суду спосіб захисту права власності не передбачений нормами цивільного законодавства. Суд вважає, що позивачка повинна була звернутися до суду з позовом про зобов'язання відповідача розглянути її повідомлення про зняття з балансу спірного будинку, відповідно до Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. N 301, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Оскільки такі вимоги позивачкою не заявлялися, то суд не має повноважень виходити за межі заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог, то судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду, стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed