Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 29.08.2016 о 15 год. 16 хв., відповідач, керуючи автомобілем «Тойота» д/н [NUMBER] по вул. Антоновича, 111/17 в м. Києві, здійснила зіткнення з автомобілем «Хонда» д/н [NUMBER] належному йому на праві власності, чим порушила п. 2.3.6 та п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2016 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Розмір збитку, визначений звітом від 28.11.2016, становить 143216,53 грн. ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 44500,00 грн. Залишок невідшкодованого збитку становить 98716,53 грн. Оскільки відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано суму завданого збитку, позивач просить стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 98716,53 грн., судовий збір у розмірі - 987,16 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі - 9871,00 грн., витрати по виплаті автотоварознавчого дослідження - 2000,00 грн. відшкодування моральної шкоди у розмірі 17000,00 грн. Ухвалою судді від 19.08.2017 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. На виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15.12.2017, у вказаній справі проведено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про те, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Своїх пояснень суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.08.2016 о 15 год. 16 хв., відповідач, керуючи автомобілем «Тойота» д/н [NUMBER] по вул. Антоновича, 111/17 в м. Києві, здійснила зіткнення з автомобілем «Хонда» д/н [NUMBER] належному позивачу, чим порушила п. 2.3.6 та п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2016 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до звіту № 2811 про визначення вартості матеріального збитку від 28.11.2016, виконаного ФОП [PERSON] , який має кваліфікацію суб`єкта оціночної діяльності, кваліфікаційне свідоцтво 996/15 від 23.12.2015, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Хонда» д/н [NUMBER] , внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, складає 143216,53 грн. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «Хонда» д/н [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Згідно заяви на виплату [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 45000,00 грн. Таким чином, залишок невідшкодованого збитку становить 98716,53 грн. (143216,53- 44500=98716,53 грн.) Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Окрім того, відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки, суми страхового відшкодування, яка була сплачена ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", недостатньо для повного відшкодування позивачу матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 98716,53 грн., згідно вищевказаних положень чинного законодавства, покладається на відповідача. Крім того, підлягають задоволенню вимоги позову щодо стягнення витрат по виплаті авто товарознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн. Разом з тим, вимоги позовної заяви про відшкодування моральної шкоди у розмірі 17000,00 грн. задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що позивачу завдано моральну шкоду діями відповідача, зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому також суд вважає, що вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо оплати наданої правової допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 987,16 грн. покладаються на відповідача.

Outcome: partial