Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив стягнути з останнього заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 18089,63 грн.Позов мотивує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] , й користуються послугами ЛМКП "Львівводоканал", а тому згідно зі ст. 68 ЖК України та ст. 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги водопостачання та водовідведення, у встановлений термін. Однак відповідачі здійснюють оплату за послуги, надані ЛМКП «Львівводоканал», не в повному обсязі. В листопаді 2018 року ЛМКП "Львівводоканал" звернулось з заявою до суду про видачу судового наказу та стягнення 8449,21 грн. з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2019 судовий наказ у справі № 463/7013/18 скасовано. У травні 2020 року відповідачам було направлено попередження про необхідність оплати наданих послуг в сумі 16298,39 грн., однак суму боргу відповідачі не сплатили. Станом на 01.09.2020 за відповідачами рахується заборгованість в сумі 18089,63 грн. Про правильність нарахувань ЛМКП "Львівводоканал" за послуги водопостачання та водовідведення та визнання боргу свідчить той факт, що відповідачі протягом періоду утворення заборгованості не відмовились від надання ЛМКП "Львівводоканал" вказаних послуг. Зважаючи на викладені вище обставини, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у повному обсязі. В інших заявах по суті спору додатково позов мотивує тим, що в тексті позовної заяви та у прохальній частині помилково зазначено, що відповідачі користуються послугами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату послуг за особовим рахунком № [NUMBER] , доданої до позовної заяви, відповідачам здійснюється нарахування лише за послуги централізованого водопостачання. Стосовно заперечень щодо неукладеного договору, зазначив, що необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом, і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30.10.2013. Крім того, відповідно до ст. 9 «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладення відповідного договору. Відтак, оскільки відповідачі користуються послугами централізованого водопостачання, то зобов`язані оплачувати за них незалежно від укладення договору про надання даної послуги письмово. Не погоджується ЛМКП «Львівводоканал» і з твердженнями щодо необхідності використання при розрахунку за спожиті послуги водопостачання нормативу питного водоспоживання 4,56 куб.м. на особу. Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 161від 29.02.2008 «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням з системи централізованого водопостачання м. Львова» норматив питного водоспоживання 4,56 куб.м. на особу застосовується до виду благоустрою житлового фонду з користуванням водою з дворових водорозбірних колонок або дворових водорозбірних кранів. Згідно того ж рішення норматив питного водоспоживання 8,52 куб.м. на особу застосовується до виду благоустрою житлового фонду з водопроводом і каналізацією з ваннами та швидкодіючими газовими (електро-) водопідігрівачами і багато точковим водорозбором. Факт відсутності у відповідача каналізації як такої ним не доведено.Лише 25.02.2021 відповідач допустив представників ЛМКП «Львівводоканал» для проведення обстеження, про що складено акт № 77361.Як встановлено в ході обстеження, у будинку за адресою: [ADDRESS] , є наявними ванна кімната, умивальник в кухні, басейн з виводом водопровідної води, умивальник на вулиці (фото басейну та умивальника на вулиці додається, робити фото у будинку відповідач заборонив). Тобто за даною адресою наявним є багатоточковий водорозбір. У будинок постачається вода з централізованого водопроводу. Як вбачається з експлікації внутрішніх площ до плану жилої будівлі та поверхового плану будівлі на [ADDRESS] від 07.10.2004, вказані точки водорозбору є наявними у будинку відповідачів ще з 2004 року.Відсутність централізованої каналізації не є підставою для незастосування при розрахунку за послуги водопостачання норми водоспоживання 8,52 куб. м. на особу, оскільки у даному випадку є наявними такі критерії як користування централізованим водопроводом, наявність ванни та багато точковий водорозбір. При цьому за відведення стоків нарахування відповідачам не проводилось.Більше того, абсолютно недопустимим є застосування при розрахунку наданих послуг водопостачання нормативу 4,56 куб. м. на особу, який застосовується до виду благоустрою житлового фонду з користуванням водою з дворових водорозбірних колонок або дворових водорозбірних кранів, оскільки відповідно до визначення, наведеного у «Правилах користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27 червня 2008 № 190, вуличний водорозбір (водорозбірна колонка) - це пристрій для розбору питної води безпосередньо з водопровідної мережі в місцяхколективного водокористування.Водорозбірна колонка, також питний гідрант - пристрій для подачі питної води з водопроводу на поверхню землі, споряджений краном. Вживається в місцевостях, де відсутнє безпосереднє централізоване підведення води до житлових будинків.Норматив водоспоживання 4,56 куб. м. на особу можна було б застосовувати при розрахунку за отримані послуги водопостачання відповідачам у випадку, якщо б вони користувались водою лише з такої водорозбірної колонки і не мали заведеного централізовано водопостачання у будинок, ванни, умивальників, басейну. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому останній проти позову заперечив з підстав того, що він є одноосібним власником житлового будинку на [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 09.06.2000. При цьому він заперечує, що позивач надавав йому послуги з централізованого водовідведення, оскільки зазначений будинок ніколи не був підключеним до загальноміської каналізації, що підтверджується долученим позивачем до позовної заяви розрахунком боргу за особовим рахунком № [NUMBER] , згідно якого заборгованість в розмірі 18089,63 грн. нарахована виключно за послуги з централізованого водопостачання за період з січня 2016 року по серпень 2020 року. Також він заперечує факт отримання в період з січня 2016 року по серпень 2020 року послуг з централізованого водопостачання в об`ємі, що зазначений в позовній заяві. Житловий будинок на [ADDRESS] не обладнаний приладами обліку води. За змістом розрахунку заборгованості позивач щомісячно постачав до будинку воду в об`ємі 42,60 м.куб. (8,52м.куб х 5 осіб), виходячи з нормативу водопостачання 8,52 м.куб. в місяць на одну особу. Однак застосований позивачем норматив питного водопостачання (8,52 м.куб.) відповідно до рішення №161від 29.02.2008 Львівської міської ради від 29.02.2008 «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням з системи централізованого водопостачання м.Львова» затверджений для будинків з водопроводом і каналізацією з ваннами та швидкодіючими газовими (електро-) водопідігрівачами і багатоточковим водорозбором. Проте його будинок не обладнаний каналізацією, а тому розрахунок об`єму водопостачання складенийпозивачем безпідставно, з використанням нормативу, який не застосовується до водопостачання його будинку.Відповідно до зазначеного рішення ЛМР норматив питного водопостачання до будинків, які користуються водою з дворових водорозбірних колонок або дворових водорозбірних кранів становить 4,56 куб м. на особу. Зазначений норматив має бути застосовний до його будинку оскільки він не обладнаний каналізацією та водопостачанням заведеним у двір будинку.Таким чином, місячне водоспоживання будинку має становити 22,8 м.куб. (4,56м.куб х 5 осіб) за нормативами, передбаченими рішенням ЛМР №161від 29.02.2008, а не 42,6м.куб. як визначено позивачем. Крім того, зважаючи на те, що позивач не укладав зним договору про надання послуг централізованого водопостачання та фактично не надавав йому послуг у об`ємі, який зазначений у розрахунку боргу, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.В інших заявах по суті спору додатково мотивував заперечення на позов тим, що відсутні докази, що в спірний період (з січня 2016 року по серпень 2020 року) система водопостачання була заведена в будинок відповідача. На долученому до відповіді на відзив «витягу з інтернетресурсу», який схожий на супутниковий фотознімок, не відображено системи водопостачання будинку відповідача. Також не є доказом долучена позивачем копія «виконавчого знімання водопроводу до будинку по [ADDRESS] », оскільки зазначений документ не містить будь-яких реквізитів щодо підстав його складення, особи яка його склала та часу складення. Крім того, така не відповідає фактичному під`єднанню інженерних мереж до ділянки на [ADDRESS] , оскільки водопровід на ділянку не заводиться безпосередньо зі сторони ділянки, яка прилягає до [ADDRESS] , як відзначено на долученій копії. Крім того, відповідач помилково вважає, що будинок відповідача облаштований каналізацією. В ході комісійного огляду будинку на [ADDRESS] працівниками ЛМКП «Львівводоканал» складено акт №77361 від 25.02.2021, в якому зафіксовано, що водовідведення відповідачем здійснюється у вигрібну яму, яка не приєднана «в колектор каналізації». В зазначеному акті не встановлено наявності каналізації в будинку. Наявність вигребу до будинку не означає наявності каналізації, оскільки вигреб (вигрібна яма) та каналізація є різними інженерними спорудами. А саме відповідно до п. 3.10 ДБН В.2.5-75:2013 «КАНАЛІЗАЦІЯ ЗОВНІШНІ МЕРЕЖІ ТА СПОРУДИ» вигріб - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів.Згідно з п. 3.22 цього ж ДБН - каналізація (стічних вод) -комплекс мереж та інженерних споруд, а також технічних та санітарних заходів, які забезпечують організоване приймання, відведення та очищення стічних вод з подальшим їх використанням або випуском у водні об`єкти, а також перероблення відходів каналізаційних споруд для подальшої їх утилізації.Помилковість висновків позивача про приєднання будинку до каналізації свідчить про помилковість застосування ним нормативу водокористування в розмірі 8,52м.куб. для розрахунку заборгованості. При цьому акт №77361 від 25.02.2021 не містить відомостей, що в спірний період будинок відповідача був обладнаний водопроводом і каналізацією з ваннами та швидкодіючими газовими (електро-) водопідігрівачами і багатоточковим водорозбором. Також акт містить інформацію, що водопостачання будинку здійснюється згідно Договору №8247480372, а облік спожитої води здійснюється водоміром KB 1,5 №050932, на якому зафіксовано покази водоміра 38м.куб.Лічильник водопостачання ним встановлено в будинку08.12.2020. З урахуванням зазначеного в акті показника водоміра середнє водоспоживання забудинком за грудень 2020 - лютий 2021року становить 15,2 м.куб. в місяць (38 куб. м. за 2,5 місяця), що майже втричі менше, ніж пораховано позивачем (42,60м.куб. в місяць).Вказана обставина підтверджує викладені відповідачем у відзиві на позов твердження про завищення позивачем обсягів водопостачання. Доводи щодо значного водоспоживання через наявність на території будинковолодіння басейну є безпідставними, оскільки в акті огляду від 25.02.2021 зафіксовано наявність «басейну» об`ємом 6 м.куб., фактично це споруда довжиною Зм., шириною 2 м. та глибиною 1 м. Дана ємкість не є і не може бути через незначні розміри басейном для плавання, а мас декоративне призначення для літнього використання. Двічі на рік в ньомузмінюється вода, яка забирається не з централізованого водозабору (хлорована), а прісна вода з колодязя, що є на прилеглій до будинковолодіння сусідній ділянці. Одночасно посилання позивача на Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за N 936/15627, є безпідставним, оскільки ці правила не регламентують водопостачання споживачам, а стосуються комерційного водопостачання, про що зазначено у їх п. 1.1. Аналогічно долучена позивачем експлікації внутрішніх площ будинку не підтверджує об`єму водоспоживання відповідачем в спірний періодта використання водопостачання з централізованої мережі. Позовна заява надійшла до суду м. Львова 14.09.2020. Ухвалою суду від 02.10.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов. Від сторін надходили також інші заяви по суті спору із долученими до них письмовими доказами, остання із яких 01.04.2021. Всі наявні у справі докази були надані сторонами. Ухвалою суду від 28.12.2020 в задоволенні клопотань представника ЛМКП «Львівводоканал» Сороки Д.М. про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову та про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. Ухвалою суду від 25.01.2021 заяву представника ЛМКП «Львівводоканал» Сороки Д.М. про забезпечення доказів задоволено, зобов`язати відповідачів забезпечити доступ працівників ЛМКП «Львівводоканал» в будинок та на прилеглу територію для комісійного обстеження мережі водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт № 77361 від 25.02.2021. Ухвалою суду від 15.03.2021 клопотання сторін та їх представників про долучення до справи письмових доказів задоволено. Інших не вирішених клопотань про долучення (витребування) у справі доказів від сторін до суду не надходило. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку на [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 09.06.2000, у якому він проживає спільно з іншими відповідачами (усього 5 осіб), які зареєстровані за вказаною адресою за місцем проживання, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 326 від 18.05.2020 та не заперечується відповідачем у заявах по суті спору. Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату послуг за особовим рахунком № [NUMBER] , доданої до позовної заяви, позивач надає відповідачам послуги централізованого водопостачання. При цьому послуги з централізованого водовідведення позивачем відповідачам не надаються, оскільки зазначений будинок не є підключеним до загальноміської каналізації, що підтверджується також складеним в ході комісійного огляду будинку на [ADDRESS] працівниками ЛМКП «Львівводоканал» актом №77361 від 25.02.2021, в якому зафіксовано, що водовідведення відповідачем здійснюється у вигрібну яму. Зазначена обставина фактично також визнається позивачем у наступних (після позовної заяви) заявах по суті спору, однак, оскільки уточнення предмету і підстав позову не було прийнято судом до розгляду, а тому позов підлягає частковому задоволенню в частині вимог про стягнення заборгованості за надані послуги виключно централізованого водопостачання, а не централізованого водовідведення. Як встановлено судом, між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг централізованого водопостачання, однак відповідні послуги відповідачам фактично надаються, й останні користуються послугами централізованого водопостачання. Суд погоджується із доводами позивача, що необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом, і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30.10.2013. Крім того, відповідно до ст. 9 «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладення відповідного договору. Відтак, оскільки відповідачі користуються послугами централізованого водопостачання, то зобов`язані оплачувати за них незалежно від факту укладення письмового договору про надання даної послуги. Станом на час постановлення рішення судом, як вбачається із акту №77361 від 25.02.2021 водопостачання будинкуна [ADDRESS] здійснюється згідно з Договором №8247480372, а облік спожитої води здійснюється водоміром KB 1,5 №050932, який встановленийу будинку 08.12.2020. Однак у спірний період до 01.09.2020 будинок на [ADDRESS] не був обладнаний приладами обліку водоспоживання, й нарахування обсягів водоспоживання в будинкуна [ADDRESS] здійснювалося на підставі нормативів питного водоспоживання, які встановлені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 161від 29.02.2008 «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням з системи централізованого водопостачання м. Львова». Згідно розрахунку боргу за надані послуги централізованого водопостачання, складеного позивачем, станом на 01.09.2020 розмір заборгованості за послуги централізованого водопостачаннябудинкуна [ADDRESS] складає 18089,63 грн., виходячи із нормативу питного водопостачання 8,52 м.куб. на одну особу, що застосовується до будинків з водопроводом і каналізацією з ваннами та швидкодіючими газовими (електро-) водопідігрівачами і багато точковим водорозбором. Однак, на думку сторони відповідача, до їх будинку повинен бути застосований норматив питного водопостачання до будинків, які користуються водою з дворових водорозбірних колонок або дворових водорозбірних кранів, що становить 4,56 куб. м. на особу. Таким чином, на думку відповідача, розрахунокзаборгованості за надані послуги централізованого водопостачання їх будинку складений на підставі завищеного тарифу, а тому не може бути підставою для задоволення позову. Правовий аналіз рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 161від 29.02.2008 «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням з системи централізованого водопостачання м. Львова» дає підстави зробити висновок, що таке передбачає загальний норматив питного водопостачання 8,52 м.куб. на одну особу, що застосовується до будинків з водопроводом і каналізацією з ваннами та швидкодіючими газовими (електро-) водопідігрівачами і багатоточковим водорозбором, а також ряд пільгових нормативів, жоден із яких не може бути застосований до будинку відповідачів. Зокрема, немає підстав для застосування при розрахунку наданих послуг водопостачання нормативу 4,56 куб. м. на особу, який застосовується до виду благоустрою житлового фонду з користуванням водою з дворових водорозбірних колонок або дворових водорозбірних кранів, оскільки відповідно до визначення, наведеного у «Правилах користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27 червня 2008 № 190, вуличний водорозбір (водорозбірна колонка) - це пристрій для розбору питної води безпосередньо з водопровідної мережі в місцях колективного водокористування. Водорозбірна колонка, також питний гідрант - пристрій для подачі питної води з водопроводу на поверхню землі, споряджений краном. Вживається в місцевостях, де відсутнє безпосереднє централізоване підведення води до житлових будинків. Однак, як вбачається із актуобстеження № 77361 від 25.02.2021, у будинку за адресою: [ADDRESS] , є наявними ванна кімната, умивальник в кухні, на вулиці. Тобто за даною адресою наявним є багато точковий водорозбір, а вода постачається з централізованого водопроводу. Із експлікації внутрішніх площ до плану жилої будівлі та поверхового плану будівлі на [ADDRESS] від 07.10.2004 видно, що вказані точки водорозбору є наявними у будинку відповідачів з 2004 року. А тому підстав для застосування нормативу водоспоживання 4,56 куб. м. немає, наявні підстави для застосування нормативу питного водопостачання 8,52 м.куб. на одну особу, що застосовується до будинків з водопроводом і каналізацією з ваннами та швидкодіючими газовими (електро-) водопідігрівачами і багато точковим водорозбором. Жоден інший норматив водоспоживання до спірних правовідносин застосований бути не може, оскільки усі вони, окрім перших двох, які явно не відповідають фактичним обставинам централізованого водопостачання у будинок відповідачів, передбачають наявність каналізації, що дає можливість зробити висновок, що значення терміну «каналізація» у рішенні виконавчого комітету Львівської міської ради № 161від 29.02.2008не є тотожним визначеному у п. 3.22 ДБН В.2.5-75:2013, на який посилається відповідач в обгрунтуванні заперечень на позов, й включає випадки відсутності централізованого водовідведення, нарахування за яке відповідачам не проводиться. Таким чином, суд вважає обґрунтованим розрахунок боргу, складений позивачем, згідно якого станом на 01.09.2020 розмір заборгованості за послуги централізованого водопостачання будинку на [ADDRESS] складає 18089,63 грн., які слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача. Інші доводи сторони відповідача не спростовують вищезазначених висновків суду про наявність підстав для стягнення відповідного розміру заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання. Оскільки позов задоволено частково з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках 1/2 сплаченого судового збору (1051 грн.).

Outcome: partial