Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом з внесеними змінами до [PERSON] та [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачів на користь банку в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року в розмірі 21750,58 доларів США. В обґрунтування позову зазначив, що 29.12.2006 року між ЗАТ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір № PLRMAN02004297, за умовами якого банк надав [PERSON] в кредит грошові кошти для придбання автомобіля в сумі 26550 доларів США на строк до 27.12.2013 року. А [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами ануїтетними щомісячними платежами в строки і порядку, встановлені договором. В разі порушення умов договору [PERSON] зобов'язався сплатити банку пеню, в розмірі передбаченому договором. В забезпечення виконання вказаного зобов'язання 29.12.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № PLRMAN02004297/1, за умовами якого поручитель несе перед банком відповідальність солідарно з боржником. [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, тому станом на 05.06.2014 року його заборгованість перед банком складає 21750,58 доларів США, в тому числі 10614,32 доларів США - заборгованість за кредитом, 6084,48 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5051,78 доларів США - пеня. [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за договором поруки. З огляду на наведене, банк звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримав позовні вимоги з внесеними змінами в повному обсязі, просив їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Подав письмові заперечення проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просили відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідачі та представник зазначили, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит для придбання автомобіля. Відповідач [PERSON] частково погасив кредит, шляхом добровільної сплати коштів щомісячними платежами. Після припинення погашення кредиту, рішенням суду було задоволено позов банку та достроково стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом. В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, на підставі судового рішення в примусовому порядку у [PERSON] було вилучено та реалізовано придбаний на кредитні кошти автомобіль, який був предметом застави. Тому на думку відповідачів, заборгованість за договором кредиту погашена. А банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту повторно. Відповідачі та представник вважали неправомірними вартість автомобіля, за якою його було реалізовано, договір купівлі-продажу автомобіля, розрахунок заборгованості, яку банк просив стягнути з відповідачів. Разом з тим відповідачі та їх представник просили відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності для звернення до суду. Дослідивши докази подані сторонами, суд встановив, що 29.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір № PLRMAN02004297, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 29.12.2006 року по 27.12.2013 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 26630,00 доларів США на купівлю автомобіля, а також у розмірі 10743,17 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% за місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 445,12 доларів США для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до п.2.1.3 кредитного договору, за зверненням позичальника банк надає йому кредит на сплату чергових щорічних страхових платежів згідно з договором страхування. Позичальник доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Перерахування кредитних коштів Банк зобов'язався провадити у випадку непред'явлення Позичальником документів про перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів. Відповідно до умов п.2.2 кредитного договору, Позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в договорі, сплатити банку відсотки за користування кредитом, винагороду та комісію, за умовами договору. погасити надані в кредит кошти, направлені на погашення чергового страхового платежу і сплатити відсотки за користування ними. В п. 2.3.7. договору кредиту встановлено, що банк має право стягнути Кредит до настання дати повернення, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно. За п. 2.3.8. кредитного договору, за рахунок коштів, які надаються Банку на погашення заборгованості Позичальника за цим договором, Банк має право в першу чергу відшкодувати свої витрати/збитки, які виникли у зв'язку зі сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав Банку по договорах застави/іпотеки, укладених з метою забезпечення зобов'язань Позичальника за цим договором. До таких послуг відносяться доставка застави на місце зберігання, зберігання застави, послуги, пов'язані з реалізацією застави, представництво інтересів банку в суді і перед третіми особами. В п.3.2 договору згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,68% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом, розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п. 1.1 суми щомісячного платежу за кредитним договором. За п.3.3 кредитного договору, кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку, далі пені, простроченої комісії по Кредиту, простроченої винагороди, прострочених відсотків, простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилась (в т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом, далі комісії, винагороди, відсотків, кредиту. В п. 4.1 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником будь якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. Відповідно до п. 5.1 даний кредитний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.1.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Позичальник зобов'язався сплатити банку винагороду і комісію згідно п. 1.1 і п.п.6.2 даного кредитного договору. (а.с.13-14). Банк виконав свої зобов'язання за договором, щодо надання кредиту для придбання автомобіля. Цей факт визнано відповідачами та підтверджено квитанціями № 27486963 від 28.12.2006 року № 27669312 від 29.12.2006 року, 29.12.2006 року, №27725186 від 29.12.2006 року (а.с.15-16). 29.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № PLRMAN02004297 з метою забезпечення зобов'язань останнього за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. За умовами договору [PERSON] передав банку у заставу рухоме майно - автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], що належав йому на праві власності, для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором кредиту. В силу чого банк набув право в разі невиконання [PERSON] зобов'язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до п. 15.9 договору застави, у разі звернення стягнення на предмет застави заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. (а.с. 137-141). 29.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено договір поруки № PLRMAN02004297/1 з метою забезпечення зобов'язань [PERSON] за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. За умовами договору поруки [PERSON] зобов'язалась відповідати перед банком за невиконання зобов'язань [PERSON] як солідарні боржники. В п.9, п.11, п.12 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання поручителем зобов'язань боржника за кредитним договором на протязі 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 0,15% відсотків за день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим договором. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. (а.с.17-18). Відповідач [PERSON] повідомлялась про необхідність виконати свої зобов'язання за договором поруки, укладеного для забезпечення зобов'язань [PERSON] по кредитному договору, шляхом направлення 22.05.2014 року відповідної вимоги. (а.с.10-12). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. В ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. В ст. 549 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що зміст кредитного договору укладеного між банком та відповідачем [PERSON] не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам і додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст.. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. В ст.. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідач [PERSON]. належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, щомісячних платежів не здійснював, чим порушив права позивача. Також і відповідач [PERSON] не виконала своїх зобов'язань перед Банком за договором поруки, укладеного з метою забезпечення зобов'язань за договором кредиту. В обґрунтування не виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором кредиту банк подав розрахунок заборгованості, яка станом на 05.06.2014 року складає 21750,58 доларів США, в тому числі 10614,32 доларів США - заборгованість за кредитом, 6084,48 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5051,78 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором. Останній добровільний платіж в лютому 2011 року. Погашення кредиту за рахунок примусової реалізації предмета застави відбулось 29.11.2013 року. Відповідчі та представник вважали, що наданий банком розрахунок заборгованості [PERSON] за договором кредиту є неправомірним, проведений з порушенням умов закону та договору, без врахування здійснених ними добровільних оплат щомісячних платежів та коштів від примусової реалізації предмета застави - автомобіля. Але відповідачі не подали суду жодного належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження вказаного факту. Відповідно до ст. 10, ст. 11, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд неодноразово роз'яснював відповідачам та представнику принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, їх обов'язок доказування своїх доводів. Суд роз'яснював, що перевірка правильності розрахунку заборгованості потребує спеціальних знань в області економіки та бухгалтерії, у зв'язку з чим висновок про неправомірність розрахунку заборгованості повинен бути підтверджений належним та допустимим доказом, а саме висновком експерта . Незважаючи на наведене, відповідач та представник відмовились від призначення судової економічної експертизи. Суд критично відноситься к твердженням відповідачів та представника про те, що заборгованість за договором кредиту вже стягнуто рішенням суду. Так, дійсно 02.09.2010 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року в сумі 14327,41 доларів США звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання Банку повноважень, необхідних для продажу. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.01.2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 14327 грн. 41 доларів США за рахунок предметів застави. Звернуто стягнення на предмет застави а саме автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з [PERSON] судові витрати. (а.с. 105-106). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2012 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК», [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. Звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави, а саме автомобіль автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року в розмірі 135693,42 грн. (а.с. 49-50). Ухвалою Індустіального районного суду м. Дніпропетровськ від 03.10.2012 року дано роз'яснення судового рішення від 23.07.2012 року щодо порядку його виконання, а саме наявності права ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагати передачу в заклад Банку шляхом вилучення у [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] з правом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також права вимагати надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 51). Аналізуючи зміст позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та зміст судових рішень, враховуючи вимоги ст.10, ст.11 ЦПК України щодо меж судового розгляду, суд вважає, що судовими рішеннями лише було звернуто стягнення на предмети застави -автомобіль, який належав [PERSON], з метою погашення заборгованості за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. Відповідно до ст.. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпечного заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. В ст.. 589, ст..590 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв8язку із пред'явленням вимоги. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої ст..112 цього Кодексу. Таким чином, позивач має право звернутися до суду з позовом та просити суд стягнути солідарно з боржника [PERSON] та з поручителя [PERSON] власне заборгованість за договором кредиту, яка не погашена в наслідок реалізації предмета застави. Також в судовому засіданні відповідачі та представник стверджували про неправомірність оцінки вартості предмета застави - автомобіля Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], неправомірність продажу вказаного автомобіля. Судом встановлено, що Інспектором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято у [PERSON] автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], держаний номер [NUMBER]. При огляді автомобіля виявлено тріщина лобового скла, тріщина бокового лівого дзеркала, відсутність задньої правої протитуманної фари, вм'ятина передньої лівої двері, салон забруднений, пошкоджена обшивка сидінь. (а.с. 65) Відповідно до акту опису й продажу майна від 17.09.2013 року виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.09.2010 року в присутності понятих проведено опис і арешт майна [PERSON], а саме автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Майно передано на зберігання [PERSON] (а.с. 96-99) Відповідно до висновку експерта від 25.09.2013 року ринкова вартість автомобіля Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки складає 66000 грн. 00 коп. (а.с. 58-64) Відповідно до довідки рахунку ТОВ «Білар» від 28.11.2013 року серії ААВ №274069 [PERSON] продано і видано легковий універсал Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER] вартістю 66000 грн. (а.с. 57). В порушення вимог ст.10, ст.11, ст.60 ЦПК України, суду не було подано жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження фактів неправомірності оцінки предмета застави, та неправомірності його продажу. Відповідачі не подали суду доказів іншої вартості автомобіля на момент його продажу. Відповідачі не довели, що договір купівлі-продажу вказаного автомобіля відповідно до вимог закону є недійсним, нікчемним або неукладеним, в судовому порядку ці питання не вирішувались, оскільки не були предметом позову. А тому відповідно до принципу правової визначеності договір купівлі-продажу автомобіля є діючим на час розгляду справи. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за договором кредиту, а тому станом на 05.06.2014 року має заборгованість перед банком, яка складає 21750,58 доларів США, в тому числі 10614,32 доларів США - заборгованість за кредитом, 6084,48 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5051,78 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до договору поруки № PLRMAN02004297/1 від 29.12.2006 року [PERSON] відповідає в солідарному порядку за зобов'язаннями [PERSON] за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. Строк дії договору поруки - 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, тобто до 28.12.2018 року. Разом з тим відповідачі подали клопотання, в якому просили застосовувати позовну давність стосовно стягнення за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року основної суми боргу, відсотків за його користуванням та неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язання. Так відповідно до ст. 256 ЦК України, Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В ст. 257 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю 3 роки. Разом з тим в ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність, а саме позовну давність в 1 рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК). Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, що в липні 2012 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до одного з відповідачів - [PERSON], предметом якого була частина вимоги за договором кредиту, а саме звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, тому суд вважає, що з цього часу строк позовної давності щодо вимог про погашення заборгованості за кредитом та за відсотками - перерваний, та почався заново. А тому вимоги щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку основної суми боргу за кредитом в розмірі 10614,32 доларів США, та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6084,48 доларів США, - підлягають повному задоволенню, оскільки подані в межах загального строку позовної давності. Разом з тим з липня 2012 року на момент звернення до суду 05.06.2014 року частково сплинув спеціальний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені. Тому суд вважає за необхідно солідарно стягнути з відповідачів на користь банку пеню в розмірі 2300,14 доларів США, із застосуванням спеціального строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України. (розрахунок а.с.152). В п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року дано роз'яснення, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Також в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 віл 18.12.2009 року дано роз'яснення, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). З огляду на наведене, позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на судовий збір з кожного із відповідачів по 1486,40 грн.

Outcome: partial