Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачі звернулись до Полтавського районного суду з позовом про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі, обґрунтовуючи вимоги тим, орендар належним чином не виконує умовами договору оренди землі, позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач безпідставно протягом 2014, 2015, 2016, 2017 років не сплачував орендну плату за користування орендованим земельними ділянками чим не виконав вимоги п. 9 п. 11 Договору оренди землі, що призвело до порушення права позивачі на отримання орендної плати як орендодавців земель. Просили суд: - стягнути з Селянського (фермерського) господарства "АРЕМ" на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 17.09.2008р., зареєстрованим у Полтавській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 20.02.2009р. за№ 040954600023 в сумі 18474,77 грн.; - стягнути з Селянського (фермерського) господарства "АРЕМ" на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 17.09.2008р., зареєстрованим у Полтавській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 20.02.2009р. за № 040954600023 в сумі 18474,77 грн.; - розірвати Договір оренди землі від 17.09.2008р., укладений між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством "АРЕМ", зареєстрований у Полтавській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.02.2009р. за № 040954600023. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.04.2018 відкрито провадження у даній справі. Від представника [PERSON] та позивача [PERSON] надійшли заяви у яких позов підтримали повністю та просили розглянути справу без їх участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечували. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Проти позову заперечував у повному обсязі. Від третьої особи Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов'язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено\~і підтверджується\~матеріалами справи,\~що 17.09.2008р. між матірю позивачів [PERSON] та СФГ «АРЕМ» укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець, [PERSON] передала орендарю СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО "АРЕМ" в строкове платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 5,37 га. сільськогосподарського призначення на території Василівської сільської ради Полтавського району (кадастровий номер: 5324080500:00:017:0036), про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 лютого 2009 року за № 040954600023 (а.с.10-11, 12). Також встановлено, що 11 липня 2012 року [PERSON] померла, спадщину після якої прийняв її чоловік (батько позивачів) [PERSON], який помер 04.10.2014 року. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2016 року, виданого Полтавською районною державною нотаріальною конторою № реєстрі - 1-617, встановлено, що земельну ділянку площею 5,371 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Полтавського району (кадастровий номер: 5324080500:00:017:0036) успадкували позивачі сини померлого: [PERSON] та [PERSON] (надалі - Позивач 2), по ? частині кожен. Відповідно листа № 14 від 16.01.2018р. Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, встановлено, що успадковані земельні частки (паї) [PERSON] знаходяться в довгостроковій оренді в СФГ «АРЕМ», згідно договорів, укладених в 2009 році та знаходяться на території Василівської сільської ради. Згідно п. 5 Договору оренди, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 69 574,29 грн. Пунктами 9 та 11 Договору оренди, визначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошима в розмірі 5% від грошової оцінки на суму 3\~478,72 грн. в рік, до 30 числа останнього у звітному році місяця. Відповідно до п. 10 Договору оренди обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Згідно п. 13 Договору оренди, розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Згідно інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель в України становив: за 2008 рік 1,152, за 2009 рік - 1,059, за 2010 рік - 1,0, за 2011 рік - 1,0, за 2012 рік - 1,0, за 2013 рік - 1,0, за 2014 рік- 1,249, за 2015 рік - 1,2 (для сільськогосподарських угідь). За таких підстав, суд вважає, що розмір орендної плати за Договором оренди за 2014 рік склав 5300,66 грн. (69574,29 грн.*1,152*1,059*1,249*5%, де 69574,29 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору, 1,152, 1,059 та 1,249 - коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки за 2008, 2009 та 2014 роки відповідно, 5% - розмір орендної плати). Згідно Витягів з технічної документації, встановлено, що нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки мала такий розмір: у 2015 році 186 169,75 грн., у 2016 році 223 403,70 грн., у 2017 році 223 403,70 грн. За таких підстав суд вважає, що розмір оренди земельної ділянки за 2015 рік склав 9308,49 грн. (186169,75 грн.*5%), за 2016 рік та за 2017 роки - по 11170,19 грн. (223403,70 грн.*5%). Суд вважає, що орендар СФГ «Арем» свого обовязку зі здійснення орендної плати у розмірі та порядку, встановленому законодавством та Договором оренди за 2014-2017 р.р. не провів. Окрім цього позивачі вказують на систематичну не виплату орендної плати, так як орендар взагалі за 2018 рік не розрахувався. Таким чином, достатньо підстав вважати, що відповідач за 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки зобовязаний був сплатити позивачам орендну плату за користування земельною ділянкою в загальній сумі 36949,53 грн. (Позивачу 1 - 18474,77 грн. та Позивачу 2 - 18474,77 грн.), однак цього не здійснив, хоча позивачі неодноразово усно зверталися до відповідача щодо виплати орендної плати за наведеними договорами, а 06.04.2016 року (а.с. 21) направили відповідачу листа з вимогою про розірвання договорів оренди землі внаслідок невиплати орендної плати у встановленому законом та договором розмірах, який був відповідачем проігнорований. До зазначеного листа додавались копії правовстановлюючих документів на успадковані земельні ділянки, а саме - свідоцтв про право на спадщину від 02.02.2016р. та рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.02.2016р. Вказані документи містили прізвища, імя, по батькові, місця проживання нових власників (позивачів у даній справі), кадастрові номера, місця розташування та площі земельних ділянок. Після цього позивачі ще двічі письмово зверталися до відповідача (а.с. 22, 23, 24). Отже, можливо зробити висновок про те, що Відповідач був належним чином повідомлений про зміну власників спірної земельної ділянки, продовжував користувався орендованою землею та при цьому не сплачувати оренди на користь спадкоємців як це передбачав договір. За таких обставин, суд вважає, що позивачі як співвласники нерухомого майна, у виді успадкованої земельної ділянки позбавлені можливості захистити своє порушене право щодо вільного розпорядження своїм майно у поза судовому порядку. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 статті 321 ЦК України, декларує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. При цьому, на підставі ст. 24 зазначеного закону, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. У зв'язку з чим, відповідно до ст.. 32. Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. Суд вважає встановленим факт того, що відповідачем здійснено систематичне порушення обовязку зі здійснення орендної плати за Договором оренди землі № 040954600023 за період часу 2014-2017 р.р., так і за 2018 рік, що є істотним порушенням умов спірного договору оренди, що дає для суду усі на те належні підстав для його розірвання та стягнення на користь орендодавців плати за користування землею у зазначений період. За таких підстав, суд оцінивши у повному обємі усі належні докази по справі, приходить до висновку, що відповідач будучи орендарем земельної ділянки, що належить позивачам на праві приватної власності без поважних на те причин на протязі: 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 років не здійснював оплати за договором оренди, що вказує на істотне порушення однієї з умов Договору оренди, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved