Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 6146,06грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 23.12.2009р за договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, терміном, що відповідає строку дії картки; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву з додатковими поясненнями, в якій позовні вимоги підтримав, посилався на обґрунтованість позову з тих підстав, що відповідно до укладеного кредитного договору від 23.12.2009р. відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за якою утворилась заборгованість, яку відповідач не погасив; згідно п.9.3 Умов картрахунок може бути закритий на підставі заяви держателя, або банк має право закрити картрахунок, письмово повідомивши про це держателя, при цьому останній зобов'язаний не пізніше 30 днів з моменту повідомлення повернути картку в банк, після чого обслуговування картки припиняється, разом з тим, держатель зобов'язаний погасити усі види заборгованості перед банком; проте відповідач із заявою про закриття поточного рахунку не звертався, картку в банк не повертав, заборгованість не погасив, а тому поточний рахунок на даний момент відкритий та дійсний. У зв'язку із відновлювальною кредитною лінією та визначеному у відсотках обов'язкового щомісячного платежу - безпосередньою залежить строк виходу кредиту на прострочку повністю,а отже і строки виконання зобов'язання та строки позовної давності вимог банку повинні обчислюватись з моменту настання строку погашення останнього чергового платежу. Оскільки, останні кошти на картрахунок відповідача надійшли 07.09.2012року, а позов до суду подано 04.09.2015року, тому строки позовної давності не порушені. Відповідач до суду не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги щодо стягнення з нього основного боргу та відсотків, які були нараховані до спливу строку дії картки, т.б. до 31.12.2011року, не визнав, а всі платежі, які були нараховані після спливу строку дії картки, вважав безпідставними та незаконними; просив застосувати наслідки спливу позовної давності. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 23.12.2009р ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, терміном, що відповідає строку дії картки, т.б. до 31.12.2011р., що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 31.07.2015р. становить 6146,06грн, яка складається з наступного: за кредитом 1336,32грн., за відсотками 2420,88грн., комісія, пеня - 1620грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500грн, штраф (процентна складова) 268,86грн. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, суми штрафу, комісія, пеня. Твердження відповідача стосовно спливу строків позовної давності та безпідставного нарахування банком платежів після спливу дії картки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні виходячи з наступного. За приписами п.1.27 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001року №2346-III, абз.21 п.1.4 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженим Постановою Правління НБУ від 30.04.2010р. №223 "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" таким електронним платіжним засобом є платіжна картка у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. З цього вбачається, що пластикова картка є лише засобом користування поточним рахунком, а її статус не впливає на статус рахунку та Договору банківського обслуговування в цілому. Розділом 20 Постанови НБУ №492 регламентований порядок закриття рахунків клієнтів банків, зокрема, п.20.1 зазначеної постанови передбачено, що поточні рахунки клієнтів банків закриваються, зокрема, на підставі заяви клієнта, а також на інших підставах, передбачених законодавством України або договором між банком і клієнтом. Відповідно до п.9.3 умов картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням настання умов, наведених в п.п.9.6,9.7 даних Умов. Згідно п.9.5 Умов відповідний картрахунок може бути закритий на підставі заяви Держателя, або банк має право закрити картрахунок, письмово повідомивши про це держателя, при цьому останній зобов'язаний не пізніше 30 днів з моменту повідомлення повернути картку в банк, після чого обслуговування картки припиняється. Держатель зобов'язаний погасити усі види заборгованості перед банком, в т.ч., які виникли на протязі 30 днів після повернення картки. Банк закриває картрахунок в строк не раніше 30 днів з моменту припинення обслуговування картки. За приписами п.20.5 Постанови НБУ №492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку. Але, як встановлено, відповідач із заявою про закриття поточного рахунку не звертався, картку банку не повертав, заборгованість свою не погасив. Тому поточний рахунок на даний момент відкритий та дійсний. Таким чином, строк погашення кредиту строком (терміном) дії картки не обмежується, а регламентується строком дії договору. У зв'язку із відновлюваною кредитною лінією та визначеному у відсотках обов'язкового щомісячного платежу - безпосередньо залежить строк виходу кредиту на прострочку повністю (дата останнього невиконаного щомісячного платежу), а отже і строки виконання зобов'язання та строки позовної давності вимог банку повинні обчислюватись з моменту настання строку погашення останнього чергового платежу. Згідно\~\~ч.1 ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 07.09.2012року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком і не заперечується відповідачем, і після цього жодних дій на виконання умов договору відповідачем не здійснено, - цю дату суд вважає днем початку перебігу строку позовної давності.\~\~ З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана позивачем 10.09.2015року, тобто в межах строку позовної давності. Зважаючи на вищевикладене та аналізуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved