Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся 08.08.2016 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. З позову вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 28.08.2004 року у с. Яганівка Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 02. Від спільного проживання мають дитину: [PERSON], яка народилася 24.12.2005 року. Свій позов позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем проживають окремо, мають різні погляди на шлюбне життя, шлюб існує лише формально. На даний час вони не спілкуються. Просить шлюб розірвати. Крім того, дитина, як вказує позивачка, проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Самостійно [PERSON] не в змозі забезпечити дитину. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], яка народилася 24.12.2005 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше встановленого Законом мінімуму, щомісячно. Стягнення аліментів проводити, починаючи з дня подання позову, та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка по справі не з"явилася, направивши до суду заяву, в якій підтримує позов в повному об"ємі , та просить справу слухати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач по справі не з"явився з невідомих причин, але був належним чином повідомлений про розгляд справи через оголошення в газеті "Урядовий Кур"єр". Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2004 року у с. Яганівка Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 02, сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія 1-БП № 078826 від 28.08.2004 року. Як вбачається із вказаного Свідоцтва про шлюб [PERSON] до реєстрації шлюбу мала прізвище "Скирта". Від спільного проживання мають дитину: [PERSON], яка народилася 24.12.2005 року. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейні відносини позивач не бажає. Подружжя не будує спільних планів на майбутнє, шлюб існує лише формально, разом не проживають. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано. Крім того, судом встановлено, що відповідач ухиляється від утримання спільної з позивачкою дитини [PERSON], яка народилася 24.12.2005 року. В даний час дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 ЦПК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України визначено - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи, позицію сторін, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Враховуючи, що в силу закону п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору, в порядку ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved