Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним вище позовом до Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» (далі-ПАТ «Райфайзен Банк Аваль») третя особа без самостійних вимог [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 травня 2003 року між ним та відповідачем Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райфайзен Банк Аваль») укладений кредитний договір №1786/03-Ф. На забезпечення кредитного договору від 15.05.2003 року укладено Договір про заставу №1673/03-Ф від 16.05.2003 року. Проте грошові кошти за цим він не отримував, а їх отримав зять позивача [PERSON] , що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 29.12.2018 року. Оскільки майно за кредитним договором йому не передано, просить визнати недійсним договір кредиту від 15.05.2003 року та Договір про заставу №1673/03-Ф від 16.05.2003 року. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задоволити. В судовому засіданні третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі просили їх задоволити. Представник відповідача ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився про причини неявки не повідомив хоча належним чином був повідомлений. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.05.2003 року позивачем [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") укладений договір кредиту № 1786/03-Ф (далі - Договір), відповідно до якого кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надав позичальнику кредит в сумі 10000 дол. США на споживчі цілі на 36 місяців з 15.05.2003 року по 14.05.2006 року. Відповідно до п. 3.2 Договору надання кредиту може здійснюватися на поточний рахунок позичальника; готівкою через касу; шляхом оплати за письмовою заявою позичальника наданих останнім платіжних документів. Згідно з п. 4.1 Договору позивальнику відкрито позичковий рахунок № [NUMBER] та надано позичальнику кредитні кошти. Крім того, установлено, що кредитний договір № 17/86/03-Ф від 15 травня 2003 року був підписаний [PERSON] , проти чого останній не заперечував. У постанові від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження №12012070040000453, зазначено, що [PERSON] діючи з прямим умислом , з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків з метою збагачення, зловживаючи довірою потерпілого [PERSON] , із яким перебував у сімейному зв`язку, під приводом отримати кредит на будівництво будинку заволодів грошовими коштами останнього на загальну суму 10000 дол. США та вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. У зв`язку зі смертю підозрюваного [PERSON] кримінальне провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України . Відповідно до ч.6 ст..82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаний доказ наданий позивачем не доводить належним чином тих обставин, на які посилався, зокрема, що не отримував грошові кошти за кредитним договором і не може слугувати доказом в розумінні ст..82 ЦПК України. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладаючи кредитний договір від 15 травня 2003 року № 1786/03-Ф сторони досягли згоди щодо істотних його умов та підписали його без будь-яких зауважень, тобто спірний договір є укладеним. Крім того, посилання [PERSON] на те, що він не отримував кредитних коштів, про що свідчить відсутність його підпису у заяві на видачу готівки, так як такі отримані були [PERSON] , що підтверджується постановою, не можуть бути підставою для визнання Договору недійсним, оскільки згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі №6-63 цс 12. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. Передача грошей відбувається на стадії виконання кредитного договору. Таким чином, посилання позивача на неотримання ним грошей не може бути підставою для визнання оспорюваного договору кредиту припиненим. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки умови передбачені договором кредиту від 15 травня 2003 року №1786/03-Ф відповідають нормам чинного законодавства та не порушують прав позивача. Судом встановлено, що 15.05.2003 року між позивачем та Банком був укладений кредитний договір за яким позивач отримав кошти з терміном повернення 14.05.2006 року( а.с.9). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір застави між відповідачем та Акціонерно поштово-пенсійним банком «Аваль», згідно якого позивачнадав в заставу незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 95% з належними до нього спорудами та прибудовами позначеними в плані : літ Б-сарай, літ «В» - сарай, літ.»У» - вбиральна, споруди №1-2, насос, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . (а.с.10-11). Застава як спосіб забезпечення виконання зобов`язань та питання щодо порядку звернення стягнення на передане у заставу майно регулюються Цивільним Кодексом України,Законом України "Про заставу", Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Отже, застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію,тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Згідно зі ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону. Нормами ст.610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають передбачені законом наслідки. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про заставу", застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду та має похідний характер від забезпеченого зобов`язання. У ст.598 ЦК України йдеться, що зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене заставою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права застави. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке Згідно із статтею 28 Закону України "Про заставу" застава, припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання чи при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави . В такому разі, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Як підсумок, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, що відповідає вимогам договору застави та цивільному законодавству. Доводи представника позивача не заслуговують на увагу,оскільки позичальником не виконане основне зобов`язання, не повернутий борг за кредитним договором, законних підстав для висновку про припинення застави немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed