Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області з [PERSON] в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми 300 гривень щомісячно до повноліття сина до 1/4 частки місячного доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. При цьому позивачка покликається на те, що набрали чинності зміни до законодавства, що регулюють мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, подавши разом із позовною заявою письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду 02.07.2018 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз'яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач відзиву не подав, однак в судовому засіданні позов визнав повністю. Відповідно до ст.206 ч.1 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного: відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 13.03.2007 року у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області 19.05.2010 року по справі №2-147/2010 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, вирішено стягувати з останнього на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі 300 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу позивачки з відповідачем 17.02.2010 року, позивачці відновлено її дошлюбне прізвище "[PERSON]". 15.10.2010 року позивачкою було укладено шлюб із [PERSON], внаслідок чого змінено прізвище на "[PERSON]". 04.01.2018 року позивачкою було укладено шлюб із [PERSON], внаслідок чого змінено прізвище на "[PERSON]". З вищевказаного вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж сама особа. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017 року частину другу статті 182 Сімейного кодексу України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", зокрема п.11 абз.6, судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А, тому, суд вважає, що даний позов слід задоволити, оскільки на законодавчому рівні збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст.5 ч.1 п.3 Закону України "Про судовий збір", тому відповідно до ст.141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 гривні.

Outcome: approved