Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви, в якому просив визнати за ним право власності на 42/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , а саме: на житловий будинок - літера - "Б-1", що включає: сіни - 4,9 кв.м; тамбур - 0,6 кв.м; кухню - 7,9 кв.м; житлову кімнату - 12,1 кв.м, житлову кімнату - 20,2 кв.м, кухню - 11, 4 кв.м; житлову кімнату - 6,4 кв.м; кухню - 5,3 кв.м, а також на надвірні будівлі: сарай літера «Д», літню кухню - літера «Ж», льох - літера «З», льох - літера -«І», на будівельні матеріали, якими спадкодавець звів самочинно наступне нерухоме майно: у домоволодінні - житловому будинку літ. «Б-1»: санвузол - 5,6 кв.м, житлову кімнату - 8,8 кв.м, житлову кімнату - 12,2 кв.м та визнати право власності на будівельні матеріали, якими було побудовано льох - літ «О», житлову прибудову Б-1-1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У позові вказав, що при зверненні до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив листом (вих. 5491/02-31 від 30.06.2016 року) у його видачі, посилаючись на відсутність відомостей про реєстрацію прав спадкодавця на спадкове майно у державному реєстрі, після перерозподілу часток, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 12.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Московського районного міста Харкова від 21.05.2020 року була здійснена заміна неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Відзиви на позовну заяву у встановлений судом строк не надійшли. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не сповістила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, засобами електронного зв`язку надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа: Державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, причини неявки суду не сповістив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , а саме на 42/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , склала заповіт у встановленому Законом порядку. За заповітом від 14.10.2009 року все своє майно заповідала двом особам: [PERSON] та позивачу - [PERSON] . Прізвище " [PERSON] " було змінено на " [PERSON] " за свідоцтвом про зміну імені від 07.04.2009 р., виданим Московським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції про що було зроблено запис за №30. До спадкового майна входить, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач спадщину прийняв у встановленому Законом порядку, надавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини та був зареєстрований зі спадкодавцем. [PERSON] від спадщини відмовилася на користь позивача відмовою від 20.11.2015 р., засвідченою нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербург РФ Лазаревой Любов`ю Львівной. Позивач є онуком спадкодавця зі сторони батька [PERSON] , що помер [INFO] . Інших спадкоємців немає. За життя спадкодавець набула право власності на 42/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] наступним чином: Ѕ частину домоволодіння за договором дарування, зареєстрованим Державним нотаріусом Третьої Державної нотаріальної контори Сідоровою К.І. у реєстрі за номером 23503 та зареєстрованим у ХМБТІ за номером 2660 від 31.10.1979 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , 25 травня 1979 року на 1/2 частину домоволодіння, що складає в цілому: будинок літ "А-І" - дерев`яний, жилою площею 42,6 кв. м; другий будинок літ. "Б-1" - дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 36,7 кв.м; служб та надвірних будівель: 2 сараї, 2 літні кухні, 2 льоха, туалет, огорожа, що розташовані на земельній ділянці розміром 435 кв.м. Відповідно до рішення Московського районного суду міста Харкова від 06.09.1989 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права особистої власності на частину домоволодіння та перерозподілу ідеальних часток у праві власності між співвласниками та за зустрічним позовом позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину того ж домоволодіння та перерозподілу ідеальних часток у праві власності співвласників, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності у частках після розподілу наступним особам: [PERSON] - належить 38/100 частки домоволодіння, [PERSON] - 42/100 частки; [PERSON] - 20/100 частки. Рішення набуло законної сили. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 12.03.1991 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки зі спільного майна домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] , виділено [PERSON] на належні їй 20/100 часток у домоволодінні [ADDRESS] "А-1", приміщення 1, площею 1,4 кв.м, 1-2, площею 6,1 кв.м, 1-3 пл. 12,1 кв.м, 1-4 пл. 14,8 кв.м., виділено [PERSON] на належну їй 38/100 частини домоволодіння [ADDRESS] літера "А-1" приміщення "а", площею 1,65 кв.м, ІІ, площею 2,2 кв.м, 2-2 пл. 14,7 кв.м, 2-3, площею 16,4 кв.м, 2-4 пл. 10,6 кв. м, 2-5, площею 5,1 кв.м., виділено [PERSON] на належні їй 42/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] в натурі житловий будинок літера "Б-1" та надвірні будівлі: сарай літера "Д", літню кухню "Ж", погреб (льох) літери: "З" та "І". Рішення набрало законної сили. За довідкою КП Харківське міське бюро технічної інвентарізації вих. 1200624 від 18.02.2016 року, розмір житлового будинку Б-1 з прибудовами п`ятикімнатний (дерево, обкладене цеглою), побудований до 1917 року, загальна площа складає 95,4 кв.м, житлова площа 59,7 кв.м. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. "Б-1" має загальну площу - 95,4 кв. м, житлову площу - 59, 7 кв.м, допоміжну - 35,7 кв.м, самовільно збудована або переобладнана - 26,6 кв.м. До яких входять: І. сіни, 4,9 кв.м; ІІ. тамбур-0,6 кв. м; 2. кухня - 7,9 кв.м; 3. житлова -12,1 кв.м; 4. житлова - 20,2 кв.м; 5. кухня - 11,4 кв.м; 6. житлова 6,4 кв.м; 7.кухня - 5,3 кв.м; 8. санвузол - 5,6 кв.м, 9. житлова - 8,8 кв.м; житлова - 12,2 кв.м. Спадкодавцем було побудовано (переплановано/реконструйовано) наступне: житлова прибудова літ. "Б1-1", загальною площею 26,6 кв.м - житловою площею 21 кв.м; сарай літ. "М"; льох літ "О". Таким чином, спадкодавець за життя набула право власності на 42/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме на наступні житлові та допоміжні приміщення: житловий будинок Літ "Б-1": І. сіни, 4,9 кв.м; ІІ. тамбур-0,6 кв. м; 2. кухня - 7,9 кв.м; 3. житлова -12,1 кв.м; 4. житлова - 20,2 кв.м; 5. кухня - 11,4 кв.м; 6. житлова 6,4 кв.м; 7.кухня - 5,3 кв.м, загальною площею 68,8 кв.м. Приміщення, на які спадкодавець не отримала документи за життя: 8. санвузол - 5,6 кв.м, 9. житлова - 8,8 кв.м; житлова - 12,2 кв.м, загальною площею: 26,6 кв.м кв.м. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 03.03.2006 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою і виділ в користування земельної ділянки, поновлення права користування земельною ділянкою і знос самовільно збудованої споруди, про приведення ділянки в стан, придатний для користування та по зустрічному позову [PERSON] до Московського РВК міста Харкова, 3-і особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на надвірну будівлю було встановлено, що [PERSON] за договором купівлі-продажу від 14.09.1992 року набула право власності на 38/100 домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Рішенням по справі відмовлено [PERSON] . У визнанні права власності на надвірну будівлю літера "М" та зобов`язано [PERSON] за свої кошти знести самовільну будівлю - сарай літера "М" на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS] , звільнити льох, який знаходиться під будівлею літера "М". Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 01.12.2009 року визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення 1-5 санвузол, площею 4 кв.м, розташоване в житловому будинку літ. А-1 по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на самовільну побудову сарай літ. "М", розташований на земельній ділянці домоводіння [ADDRESS] . Земельну ділянку домоволодіння [ADDRESS] площею 435 квадратних метрів залишено в загальному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішення набуло чинності після перегляду у суді касаційної інстанції 23.03.2010 року. [PERSON] набула 38/100 частки у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла та її спадщину прийняла [PERSON] за свідоцтвом про право на спадщину за Законом серія та номер: 1155 від 03.06.2019 року, виданим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трофименко Єлізаветою Василівною на 38/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За свідоцтвом про право на спадщину відповідач [PERSON] є власницею 38/100 часток житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 86,4 кв.м, житловою площею 59,0 кв.м, житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., сараю літ. «Д», вбирален літ. «К», «Л», літньої кухні літ. «Ж», льохів літ. «З», «И», «О», споруд № 3-:-7, що підверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка 208024964 від 03.05.2020 р.). Відповідач [PERSON] є власницею 20/100 часток у спірному домоволодінні на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 12.03.1991 по справі №2-339 1991 р. Згідно частини 1 статтей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1218 цього Закону до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини 1 статті 1220 Закону спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частинами 1,2,3 статті 1223 Кодексу встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частина 1 статті 1236 ЦК України встановлює, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно частин 1,2,3,5 статті 1268 Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1273 даного Кодексу спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частина 2 статті 1274 Закону зазначає, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Згідно ч.ч. 1-5 статті 1275 Кодексу якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Якщо на спадкоємця за заповітом, який відмовився від прийняття спадщини, було покладено заповідальний відказ, обов`язок за заповідальним відказом переходить до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до положень статті статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За статтею 392 Закону власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved