Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» 18.12.2020 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього грошових коштів в сумі 41496 гривень 16 копійок, в рахунок виплаченого страхового відшкодування власнику застрахованого транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover Evoque», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 27.12.2018 року з вини відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.01.2021 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, у разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання призначене на 24.02.2021 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками до неї, разом з судовою повісткою на адресу зареєстрованого місця проживання, яка встановлена у відповідності до відповіді з відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, якою є: [ADDRESS] , однак усі поштові повідомлення були повернуті до суду без вручення. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин неявки, відзив на позовну заяву не надано. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у\~разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином, однак,\~у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов, не було надано\~заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу в судовому засіданні 24.02.2021 року за відсутності сторін по справі, за відсутності\~відзиву на позов та\~заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. У наданій заяві позивач зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу в порядку заочного спрощеного провадження відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2018 року о 13\~годині 00\~хвилин [PERSON] , керуючи\~автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Космонавта Комарова в м. Одеса, при перестроюванні не надав переваги у русі автомобілю «Land\~Rover\~Range\~Rover\~Evoque»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі в яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками,\~чим порушив вимоги п. 10.3 «Правил дорожнього руху України». За наслідком вказаного правопорушення, постановою судді Київського районного суду міста Одеси Чванкіна С.А. визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Накладено на [PERSON] штраф у розмірі 340 гривень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.12.2018 року, додатковому доказуванню не підлягає. У насідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Як вбачається пошкоджений у вказаній дорожньо-транспортній пригоді марки «Land Rover Range Rover Evoque», реєстраційний номер [NUMBER] , належав на праві власності [PERSON] , якою на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правову відповідальність, як власника вказаного транспортного засобу було зареєстровано в ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №016400/4600/0000037 від 25.06.2018 року, зі встановленим строком дії з 01.07.2018 року по 30.06.2019, зі встановленою сумою страхового відшкодування у розмірі вартості транспортного засобу в сумі 1216000,00 грн. Страхувальник 28.12.2018року звернулось до позивача, як страховика, з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку та в подальшому з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу №01-004 від 04.10.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , ремонтної калькуляції №00284161 від 16.01.2019 року та рахунку на сплату №0000000049 від 16.01.2019 року, складеного ТОВ «Віннер-Авто», вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover Evoque», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, склав в сумі 102296,16 грн. Відповідно до страхового акту №00284161 від 16.01.2019 року, ПрАТ «СК «УНІКА» визнано страховим випадком і належним до сплати, власнику пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 27.12.2018 року, страховим відшкодуванням у розмірі 41496,16 грн. Наказом ПрАТ «СК «УНІКА» за №00284161 від 17.01.2018 року наказано виплатити [PERSON] страхове відшкодування в сумі 41496,16 грн. 18 січня 2019 року на виконання вказаного наказу, ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування у зазначеній сумі (41496,16 грн.), що підтверджується платіжним дорученням №064931 від 18.01.2019 року. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «про страхування»). Відповідно до статті 5 вказаного Закону, страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин (стаття 6 Закону). Статтею 16 Закону встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 21 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхувальник зобов`язаний зокрема повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Страховик в свою чергу у відповідності до статті 20 Закону зобов`язаний зокрема протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Статтею 1192 ЦК України\~визначено порядок відшкодування шкоди в натурі або відшкодування завданих\~збитків в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст.22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що у\~разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно висновків Великої Палати\~Верховного Суду України викладених у своїй постанові від 04.07.2018р. (справа №755/18006/15-ц),\~відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як вбачається\~з наданого\~до суду\~витягу з Централізованої бази даних МТСБУ та схеми з місця ДТП, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, 27.12.2018 року, відповідальність власника транспортного засобу марки «Мерседес»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , яким керував відповідач, перед третіми особами не було застраховано. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні\~у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні,\~у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. На підставі викладеного, оскільки винною особою не застраховано своєї цивільно-правової відповідальності, а позивачем було виплачено страхове відшкодування, суд вважає, що позивач набув право вимоги у відповідності до ст. 993 ЦК України на пред`явлення вимог до відповідача про відшкодування зазначених витрат. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі виплаченого позивачем страхового відшкодування в сумі 41496,16 грн., в порядку суборгації. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 2102 гривні 00 копійок.

Outcome: approved