Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач просить визнати незаконними та скасувати накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи, поновити на посаді заступника директора житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, представник відповідача позов визнав повністю, третя особа в судове засідання не з'явилась з причин, які визнані судом неповажними. Наказом житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 10 квітня 2017 року №167 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]» до позивача за неналежне виконання своїх посадових обов'язків застосовано стягнення у виді догани. За змістом наказу, на період своєї відсутності [PERSON] самовільно передав закріплений за ним транспорт, технічний паспорт та ключі начальнику юридичного відділу [PERSON], тим самим порушив п.1 наказу 24/1 від 11.01.2017 р. "Про закріплення автомобільного транспорту". Відповідно до п.5 посадової інструкції заступника директора, затвердженої директором ЖКП ММР "Південь" 01 вересня 2016 року, заступник директора несе відповідальність за невиконання своїх посадових обов'язків, передбачених цією посадовою інструкцією, в межах певних трудовим законодавством України. Відповідно до ст.139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Наказом №24/1 від 11.01.2017 р. "Про закріплення автомобільного транспорту за водіями транспортної ділянки підприємства на 2017 рік" за позивачем закріплено автотранспортну техніку ВАЗ21063. Враховуючи, що доказів ознайомлення позивача із наказом №24/1 від 11.01.2017 р. не надано, а наказ від 10 квітня 2017 року №167 не містить обґрунтування порушення позивачем конкретно визначених посадовою інструкцією обов'язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконним, а тому оскаржуваний наказ №167 підлягає скасуванню. Наказом житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 10 квітня 2017 року №89-к про припинення трудового договору заступника директора [PERSON] звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов'язків п.1 ст.41 КЗпП України, підстава: наказ №167 від 10.04.2017 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності...". Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.1 ст.41 Кодексу законів про працю України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Оскільки наказ від 10 квітня 2017 року №89-к не містить обґрунтування, які саме трудові обов'язкі було порушено позивачем, оскаржуваний наказ видано безпідставно, а тому він підлягає скасуванню. За змістом ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи, що позивача звільнено незаконно, позовні вимоги в частині поновлення на роботі підлягають задоволенню. Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно із п. 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Розрахований відповідачем та визначений у довідці від 30.10.2017 року №74 середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 11 квітня 2017 року по 1 листопада 2017 року в розмірі 34408 грн. 06 коп. відповідає вищевказаним нормам Порядку, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. судового збору за вимогами про стягнення середнього заробітку, на користь позивача - 1102 грн.40 коп. На підставі ст. 43 Конституції України, ст. 41, 235 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved