Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: - земельну ділянку площею 2,00 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 859088 від 26.12.2005 року; - грошові кошти та вклади з належними відсотками і нарахованими грошовими компенсаціями та індексаціями, які зберігаються у ТВБВ № 10015/0465 філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" рахунок № [NUMBER] (компенсація 1997 р.) - залишок 4373 грн. 65 коп., рахунок № [NUMBER] (компенсація 1997 р.) - залишок 3225 грн. 60 коп., рахунок № [NUMBER] (компенсація 1997 р.) - залишок 5517 грн. 10 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини, а [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] . В судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточненні позовні визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка площею 2,00 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 859088 від 26.12.2005 року; - грошові кошти та вклади з належними відсотками і нарахованими грошовими компенсаціями та індексаціями, які зберігаються у ТВБВ № 10015/0465 філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" рахунок № [NUMBER] (компенсація 1997 р.) - залишок 4373 грн. 65 коп., рахунок № [NUMBER] (компенсація 1997 р.) - залишок 3225 грн. 60 коп., рахунок № [NUMBER] (компенсація 1997 р.) - залишок 5517 грн. 10 коп. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.11.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина щодо вищезазначеного спадкового майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту, посвідченого 28.04.2004 року секретарем Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Куртєвою Ф.Д. зареєстрованого в реєстрі за № 131, [PERSON] заповіла все її майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося - [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відносить її чоловік [PERSON] , оскілок на час відкриття спадщини був непрацездатним. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємцем за законом незалежно від черги. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] відмовився від прийняття належної йому обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала спільно із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою №863, виданою 17.11.2020 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved