Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії, в якому просили зобов`язати відповідача власними силами та за власні кошти відновити стан квартири будинку [ADDRESS] ; накласти заборону на виконання будівельних робіт за адресою: в квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що при обстеженні будинку виявлено незаконне перепланування вищевказаної квартири з заглибленням до 4-х кв.м, що і послугувало підставою для звернення до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2017 року позовну заяву залишено без руху. 05.12.2017 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Кляуса Д.О. на виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2017 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2017 року відкрито провадження з розгляду справи, судове засідання призначено на 29.03.2018 року. 29.03.2018 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді в іншому провадженні, судове засідання призначено на 16.05.2018 року. 29.03.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення по справі від представника третьої особи Вільгельм А.Д. та клопотання про заміну третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України. 16.05.2018 року в судовому засіданні у зв`язку з неявкою усіх учасників справи оголошено перерву до 06.07.2018 року. 06.07.2018 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді в іншому провадженні, судове засідання призначено на 04.09.2018 року. 04.09.2018 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді в розгляді клопотань, що надійшли від органів досудового розслідування, судове засідання призначено на 03.11.2018 року. 03.11.2018 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, судове засідання призначено на 20.03.2019 року. 20.03.2019 року в судовому засіданні у зв`язку з неявкою усіх учасників справи оголошено перерву до 25.04.2019 року. 25.04.2019 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді в іншому провадженні, судове засідання призначено на 29.05.2019 року. 29.05.2019 року в судовому засіданні у зв`язку з неявкою усіх учасників справи оголошено перерву до 12.09.2019 року. 12.09.2019 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді в іншому провадженні, судове засідання призначено на 21.11.2019 року. 21.11.2019 року в судовому засіданні у зв`язку з неявкою усіх учасників справи оголошено перерву до 25.03.2020 року. 25.03.2020 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, судове засідання призначено на 26.06.2020 року. 26.06.2020 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, судове засідання призначено на 17.02.2021 року. 17.02.2021 року в судовому засіданні у зв`язку з неявкою усіх учасників справи оголошено перерву до 03.03.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу частини восьмої ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача та пояснень третіх осіб, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства. Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 270/270 від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 200 від 24.04.2015 року «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації», розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 року № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації» будинок розташований за адресою: вул. Мечникова, 22-А є комунальною власністю територіальної громади міста Києва, перебуває в сфері управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Вищезазначений будинок знаходиться на балансовому утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», яка здійснює його обслуговування, контроль за технічним станом конструктивних елементів, інженерного та технічного обладнання, мереж систем теплопостачання, виконанням та дотриманням власниками приміщень правил експлуатації і містобудівного законодавства. Згідно з положеннями Статуту на Позивача покладено функцію здійснення контролю за ремонтними роботами власниками приміщень по переобладнанню та переплануванню приміщень в житлових будинках. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,5 кв.м на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 01.08.2017 року відповідними структурними підрозділами ЖЕД «Липкижитлосервіс» комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» здійснено обстеження будинку [ADDRESS] на предмет перепланування квартири [ADDRESS] . При обстеженні будинку виявлено перепланування вищезазначеної квартири з заглибленням до 4-х кв.м., за результатами якого власнику надані приписи - попередження № 661 від 01.08.2017 року, № 664 від 07.08.2017 року, № 666 від 09.08.2017 року з пропозицією надати проектно-дозвільну документацію на проведення робот. Складним актом обстеження зафіксовано наявні виконання ремонтно-будівельних робіт з будівництва з ознаками заглиблення приблизно площею 4 кв.м, які без будь-якої дозвільної документації чи законних підстав, без попереднього погодження з мешканцями будинку та його балансоутримувачем провів власник квартири. Дозвільної документації на проведення вищевказаних робіт власником квартири [ADDRESS] до ЖЕД «Липкижитлосервіс» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» так і не надано. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Відповідно ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля". Згідно ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У статті 179 ЖК України зазначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.4 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2006 року № 45 (із змінами і доповненнями) власник, наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на переобладнання та перепланування житлових та підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Пунктом 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2020 року № 76, передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Згідно ст. 189 ЖК України особи, винні у порушенні правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій; у незаконному переобладнанні та/або переплануванні жилих будинків (квартир), інших жилих приміщень, призначених та придатних для постійного або тимчасового проживання, нежилих приміщень, розташованих у жилих будинках, та/або використанні їх не за призначенням несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідач на спростування доводів та доказів сторони позивача своїх доказів суду не надала. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір.

Outcome: approved