Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з ДЗ "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці та Житомирської міської ради 11837,33 грн. невиплаченої заробітної плати та 10000,00 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що з 10.02.2011р. по 12.05.2015р. позивачка перебувала в трудових відносинах з ДЗ "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" на посаді головного бухгалтера, однак при звільненні та видачі трудової книжки з нею не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2015р. по 12.05.2015 р. у сумі 11837,33 грн. Вказує, що невиплата належних сум при звільненні призвело до тяжкого фінансового становища, несвоєчасності сплати комунальних платежів, незабезпечення основних потреб існування, що вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя та завдало моральних страждань. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Житомирської міської ради в засідання суду не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує. Представник Державного закладу Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, повернуті до суду з відміткою відділення поштового зв'язку "організація закрита". Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки серії [NUMBER], [PERSON] 10.05.2011р. прийнята на посаду головного бухгалтера ДЗ "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці", а 12.05.2015р. звільнена за угодою сторін (а.с.5-7). Відповідно до довідки ДЗ "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" від 12.05.2015р. №106 наявна заборгованість по заробітній платі, нарахованій [PERSON] за період з 01.01.2015 р. по 12.05.2015р. в розмірі 11837,33 грн. (а.с.8). Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. За змістом ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі з 01.01.2015 р. по 12.05.2015 р. у сумі 11837,33 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає безпідставними вимоги до Житомирської міської ради, оскільки жодних доказів того, що остання перебуває з позивачем у трудових відносинах та несе зобов'язання по здійсненню оплати його праці, суду не надано. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що відповідачем допущено порушення законних прав позивача щодо своєчасної виплати заробітної плати, з урахуванням характеру, обсягу та тривалості заподіяних позивачці моральних страждань, їх негативних наслідків, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 3000 грн. моральної шкоди.

Outcome: partial