Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешти, що накладені на транспортний засіб, що належить йому на праві приватної власності і переданий в заставу ПАТ «МАРФІН БАНК» за договором застави транспортного засобу. Позов обґрунтований такими обставинами. Згідно з Кредитним договором № 28806/OF від 13 липня 2011 року (Далі - Кредитний договір) ПАТ «Марфін Банк» (Далі - Банк) надав МПП «Контраст» (Далі - Позичальник) кредит (грошові кошти) в сумі 1000000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та позивачем укладено договір застави транспортного засобу від 30.07.2012 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за №2326. Відповідно до Договору застави транспортного засобу [PERSON] передав в заставу Банку транспортний засіб, а саме: TOYOTA PRADO, легковий універсал, д.н. [NUMBER]. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] накладено обтяження - заборону на відчуження зазначеного транспортного засобу до припинення умов договору застави, реєстраційний номер обтяження: 3249100; тип обтяження: заборона на рухоме майно. Оскільки боржник неспроможний дотримуватися графіку погашення кредиту через матеріальні труднощі, ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] дійшли згоди щодо добровільної реалізації предмета забезпечення з метою подальшого розподілу коштів на погашення заборгованості по кредиту.. Проте відчуження зазначеного транспортного засобу на цей час неможливе через накладені арешти на автомобіль. Арешти на транспортний засіб було накладеног після того, як договір застави було укладено. Таким чином, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив закінчити розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів - ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській області, Другого суворовського ВДВС ОМУЮ, треті особи - Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Одеській області, ПАТ «МАРФІН БАНК», МПП «Контраст» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутністю не надали. Відповідачі у судове засідання не з'явилася, повідомлялися належним чином, тому згідно з ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належить на праві власності транспортний засіб: TOYOTA PRADO, легковий універсал, д.н. [NUMBER], шасі - [NUMBER], колір - сірий. 30.07.2012 року між ПАТ «МАРФІН БАНК» та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого транспортний засіб був переданий в заставу банку за зобов'язаннями МПП «Контраст». Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2326. Згідно з договором, у разі невиконання або неналежного виконання МПП «Контраст» зобов'язань за кредитним договором заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Оскільки МПП «Контраст» не в змозі виконати свої зобов'язання за зазначеним кредитним договором, з метою забезпечення виконання цих зобов'язань існує необхідність звернути стягнення на предмет застави. Однак здійснення правочину купівлі-продажу зазначеного автомобіля на цей час неможливе через наявні обтяження, накладенні другим Суворовським ВДВС ОМУЮ та відділом примусового виконання рішень ГУЮ в Одеській області, які накладено 31.01.2014, 26.02.2014, 23.06.2014, 14.10.2014, тобто пізніше, ніж укладено договір застави транспортного засобу. Згідно ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України "Про заставу" у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти,відшкодування збитків,завданих простроченою виконання (а у випадках,передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні відшкодування витрати за утримання заставного майна,а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до частини першої, другої, п'ятої ст. 52 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення а майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусової реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривні та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача,стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке із законом не може бути накладено стягнення. Згідно до ст. 54 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі,та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставне майно. Згідно з частиною третьою ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем, стягнення на заставне майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Положеннями ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право особи, яка вважає,що майно,на яке накладено арешт,належить їй, а не боржникові,звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішення суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна,арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня,коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Outcome: approved