Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

В своїй уточненій позовній заяві позивачка [PERSON] та її представник просять суд зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» видати [PERSON] готівкою через касу належні їй кошти за договором банківського вкладу №004-20440-090913 від 09.09.2013 року, які знаходяться на поточному рахунку №26200701266998 у валюті вкладу у розмірі 10000 доларів США. Також просять суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] розмір інфляційного збільшення суми боргу 18889 грн.65 коп., а також 3% річних 2142 грн.03 коп., пеню в розмірі 93357 грн.32 коп., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 15.09.2014 року ПАТ «Дельта Банк» в особі своїх працівників відмовився надати [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів США, після чого 02.10.2014 року вона подала до банку претензію, а вже 09.10.2014 року звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка посилається на акт від 25.02.2015 року, на заяву від 25.02.2015 року про видачу коштів, на показання свідків [PERSON], [PERSON], як на докази в обґрунтування її позовних вимог. Представник відповідача проти позову заперечує посилаючись на те, що банк належним чином виконав умови договору банківського вкладу (депозиту), а також договору на відкриття поточного рахунку, по закінченню строку дії вказаного вище договору банківського вкладу перерахував суму вкладу - 10000 доларів США, як це було передбачено в п.1.10. вказаного договору банківського вкладу, на поточний рахунок вкладника. Вказані кошти в розмірі 10000 доларів США до цього часу знаходяться на вказаному вище поточному рахунку вкладника [PERSON] Також посилається на те, що банк не встановлював інші, не передбачені договором або законом, обмеження права [PERSON] розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Також представник банку зазначає, що позовні вимоги не підтверджені доказами по справі, що 25.02.2015 року позивачка у встановленому порядку не намагалася отримати кошти, не надала банку відповідне розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Також представник посилається на те, що з 03.03.2015 року в банку запроваджено Тимчасову адміністрацію, а тому під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом встановлено, що 09 вересня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» і позивачкою [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №004-20440-090913 (а.с.8), відповідно до якого [PERSON] розмістила в банку іменний строковий вклад (депозит) на строк до 14.09.2014 року в загальній сумі 10000 доларів США з виплатою 8.5 відсотків річних зі спливом кожного розрахункового періоду (а.с.8-13). ПАТ «Дельта Банк» відкрив вкладнику [PERSON] депозитний рахунок №26352109548519. Зазначеним договором в п.1.10. було передбачено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, відкритий в установі банку, з використанням платіжної картки №26200701266998. 09 вересня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» і позивачкою [PERSON] також було укладено договір №003-20440-090913 на відкриття поточного рахунку (а.с.10), відповідно до якого [PERSON] було відкрито поточний рахунок №26200701266998 у доларах США та надано [PERSON] платіжну картку. По закінченню строку дії вказаного вище договору банківського вкладу №004-20440-090913, ПАТ «Дельта Банк» 15.09.2014 року перерахував суму вкладу, а саме 10000 доларів США, як це було передбачено в п.1.10. вказаного договору банківського вкладу №004-20440-090913, на поточний рахунок вкладника, відкритий в установі банку, з використанням платіжної картки №26200701266998. Вказані кошти в розмірі 10000 доларів США до цього часу знаходяться на вказаному вище поточному рахунку вкладника [PERSON] Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Приймаючи до уваги викладене, що по закінченню строку розміщення вкладу, ПАТ «Дельта Банк» 15.09.2014 року перерахував суму вкладу, а саме 10000 доларів США, як це було передбачено в п.1.10. вказаного договору банківського вкладу №004-20440-090913, на поточний рахунок вкладника, відкритий в установі банку, суд приходить до висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» належним чином виконав свої зобовязання за вказаним вище договором банківського вкладу №004-20440-090913. Після перерахування вкладу на поточний рахунок №26200701266998 у доларах США, відносини між ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] були врегульовані укладеним між ними 09.09.2013 року договором №003-20440-090913 (а.с.10). Відповідно до цього договору банк відкрив [PERSON] поточний рахунок №26200701266998 у доларах США та надав їй платіжну картку. Таким чином, [PERSON] мала можливість користуватися належними їй коштами в сумі 10000 доларів США на власний розсуд у відповідності до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», умов Платіжної системи, Правил, тарифів, норм чинного законодавства України, як це передбачено в п.1.1., 2.2. вказаного договору №003-20440-090913 (а.с.10). Відповідно до ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Позивачка та її представник посилаються в позові на те, що 15.09.2014 року ПАТ «Дельта Банк» в особі своїх працівників відмовився надати [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів США, після чого 02.10.2014 року вона подала до банку претензію, а вже 09.10.2014 року звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В якості доказів, позивачка і її представник надали суду копію претензії на адресу відповідача (а.с.11), отриману працівником банку 02.10.2014 року. В зазначеній претензії [PERSON] просить банк терміново повернути їй кошти. Вказана претензія сама по собі, без підтвердження іншими доказами, не свідчить про відмову банку виконати розпорядження [PERSON] про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Таким чином, позивачка і її представник не надали суду належні і допустимі докази того, що починаючи з 15.09.2014 року і до часу звернення позивачки до суду, тобто до 09.10.2014 року відповідач обмежив права [PERSON] розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Під час розгляду даного позову в суді, позивачкою було надано суду копію адвокатського запиту на адресу відповідача від 13.02.2015 року (а.с.79). В цьому запиті адвокат просить банк видати на руки [PERSON] 10000 доларів США, які знаходяться на її поточному рахунку. Вказаний запит також не свідчить про факт обмеження банком права [PERSON] розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Цей запит, як і попередня претензія позивачки, свідчать лише про факт їх звернення на адресу банку з вказаного в їх тексті питання. Аналізуючи посилання позивачки та її представника на акт від 25.02.2015 року (а.с.81), посилання на заяву позивачки від 25.02.2015 року про видачу коштів, посилання на показання свідків [PERSON], [PERSON], які були свідками відмови в видачі грошових коштів 25.02.2015 року, суд враховує, що вказаних доказів недостатньо для висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» встановив інші, не передбачені договором або законом, обмеження права [PERSON] розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. При цьому суд враховує, що відповідно до ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Суду не надано докази того, що банку було надано відповідний розрахунковий документ на отримання готівки. Крім того, відповідно до Постанови НБУ №540 від 29.08.2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово - кредитного та валютного ринків України», було зобовязано уповноважені банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. В п.13 вказаної постанови НБУ зазначено, що видача готівкових коштів у межах України за електронними платіжними засобами, що емітовані як резидентами, так і нерезидентами, здійснюється виключно в гривнях. Також суд враховує, що позивачка та її представник не посилаються і не надали докази того, що за допомогою платіжної картки [PERSON] намагалася зняти готівкові кошти і їй в цій операції було відмовлено. Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» не встановив по відношенню до [PERSON] інші, не передбачені договором або законом, обмеження її прав розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Приймаючи до уваги викладене, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про зобовязання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» видати [PERSON] готівкою через касу належні їй кошти за договором банківського вкладу №004-20440-090913 від 09.09.2013 року, які знаходяться на поточному рахунку №26200701266998 у валюті вкладу у розмірі 10000 доларів США, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] інфляційного збільшення суми боргу 18889 грн.65 коп., 3% річних в розмірі 2142 грн.03 коп., пені в розмірі 93357 грн.32 коп., моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд враховує не тільки обставини того, що відповідач не обмежив права [PERSON] розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд, а також враховує те, що [PERSON] не надала суду будь-яких доказів в обґрунтування цієї вимоги, хоча обставини спричинення моральної шкоди підлягають доказуванню в загальному порядку. Також заслуговують на увагу заперечення представника банку про те, що вимоги ст.625 ЦК України, якою передбачено сплата боргу з урахуванням індексу інфляції і 3% річних, не поширюються на зобовязання в іноземній валюті. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобовязання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» видати [PERSON] готівкою через касу належні їй кошти за договором банківського вкладу №004-20440-090913 від 09.09.2013 року, які знаходяться на поточному рахунку №26200701266998 у валюті вкладу у розмірі 10000 доларів США, суд враховує і наступне. Постановою Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року (а.с.104-107) ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року (а.с.102-103), з 3 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність". Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Приймаючи до уваги викладене, на підставі вимоги ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про зобовязання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» видати [PERSON] готівкою через касу належні їй кошти за договором банківського вкладу №004-20440-090913 від 09.09.2013 року, які знаходяться на поточному рахунку №26200701266998 у валюті вкладу у розмірі 10000 доларів США.

Outcome: dismissed