Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

25.01.2018 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування: виконавчий комітет Турківської міської ради Львівської області, Служба у справах дітей Турківської районної державної адміністрації, в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей [PERSON]. , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.06.2009 одружився з відповідачкою. [INFO] в них народилася дочка [PERSON]. , а [INFO] народився син [PERSON] 27.11.2014 розлучилися з відповідачкою. Після розлучення відповідачка переїхала з дітьми до своїх родичів в с.Завадівка Турківського району Львівської області. У серпні 2016 відповідачка залишила дітей на свою тітку та поїхала за кордон. Трохи згодом тітка відповідачки привезла двох його дітей до нього в м.Турка. З того часу, з серпня 2016 відповідачка не бере ніякої участі у житті дітей. 19.07.2017 він одружився вдруге. Його теперішня дружина ставиться до дітей як до рідних і діти називають її мамою. Відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, не бере участі у житті дітей, їх вихованні, не цікавиться, не турбується про їхнє здоров`я і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, при чому робить це свідомо. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 11.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 24.12.2020 ухвалою судового засідання без виходу в нарадчу кімнату вирішено проводити заочний розгляд справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, посилаючись на ті самі докази та обставини, які зазначені в позовній заяві. Додатково пояснив, що після розлучення в 2014 відповідачка забрала дітей до себе і деякий час перешкоджала йому бачитись з дітьми, з приводу чого він звертався у відповідні служби. Однак в 2016 році її сестра привела дітей до нього і сказала займатись їх вихованням. Йому повідомляли, що відповідачка поїхала за кордон. Діти з цього часу знаходяться з ним і проживають в його новій сім`ї, де їх люблять і про них піклуються. Протягом чотирьох років відповідач як матір не цікавиться дітьми, не виходить на зв`язок, не телефонує. Він не створює їй перешкод в цьому, однак бачить, що її не цікавлять діти. Просить позов задовольнити. Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача від 03.11.2020 [PERSON] 26.06.2015 змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася повторно, причин неявки не повідомила, відзиву не подала, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення "адресат відсутній" та "адресат не проживає". Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак, судом дотримано вимоги щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, а з урахуванням, що адресат відсутній та не проживає за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, а інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає, то така вважається врученою. У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації Сливар Н.Ф. позов підтримала та надала пояснення про те, що знають сім`ю позивача з 2016 року, бо позивач звертався до Служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації, оскільки відповідач забороняла позивачу бачитись з дітьми. Протягом чотирьох років відповідачки немає, можливо вона за кордоном. Позивач вдруге одружився і діти називають його дружину мамою. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки підтримує. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд встановив, що сторони в справі є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис від 08.04.2011 № 25, видане Відділом ДРАЦС Турківського районного управління юстиції Львівської області - 08.04.2011) (а.с.5), та відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис від 06.12.2012 № 127, видане Відділом ДРАЦС Турківського районного управління юстиції Львівської області - 06.12.2012). Згідно з рішенням Турківського районного суду Львівської області від 27.11.2014 шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 10). Як видно з довідки, виданої виконавчим комітетом Турківської міської ради Львівської області від 28.12.2017 №6478, до складу його сім`ї входять дочка [PERSON]. , 2011 р.н. та син [PERSON]. , 2012 р.н. (а.с. 7). Згідно з характеристикою учениці 4-Б класу Турківського НВК - [PERSON]. , вона навчається в школі з 01.09.2017. Зарекомендувала себе як старанна, здібна учениця. Має хороші здібності до засвоєння навчального матеріалу, з цікавістю опановує всі шкільні предмети. На уроках працює активно. Має довільну зорову, слухову пам`ять, добре запам`ятовує учбовий матеріал. Батьки цікавляться навчанням дитини, допомагають досягти успіху та відповідально ставляться до її виховання в сім`ї, приймають активну участь в житті класу. Відкликаються на прохання класного керівника, регулярно відвідують школу. Згідно з характеристикою Турківського НВК [PERSON] , 2012 р.н. навчається у школі другий рік. Зарекомендував себе за цей час як старанний учень, має хороший фізичний і розумовий розвиток. Має добре розвинену довільну увагу, вільно переключається із одного виду діяльності на інший. Програмний матеріал засвоює на достатньому рівні, організований, вміє самостійно працювати, реагує на похвалу чи осуд вчителя. Мова чітка, виразна. Систематично виконує домашнє завдання. Товариський, доброзичливий. Має багато друзів, бере активну участь у громадському житті класу та школи. Завдяки старанню батьків досягає успіху у навчанні. Батьки підтримують зв`язок із школою та вчителями, приділяють належну увагу вихованню сина. У відповідності до висновку Турківської районної державної адміністрації Львівської області від 14.06.2018 №265-02.32, Турківська районна державна адміністрація Львівської області вважає за доцільність питання позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з повідомленням Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області від 05.11.2020 №293, [PERSON] , [INFO] на даний час зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою більше чотирьох років. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо батьківських обов`язків по вихованню дітей, який регулюється Главою 13 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Водночас Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши докази, суд встановив, що відповідач тривалий час, а саме протягом чотирьох років, не бачиться з дітьми, не займається їх вихованням, не піклується про їх потреби, не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням та розвитком. Відповідач також не бере участі в утримання дітей, з метою забезпечення їм належних умов життя та розвитку. Суд враховує і те, що відповідач протягом чотирьох років відсутня за місцем реєстрації, можливо перебуває за кордоном, однак, це не позбавляє її можливості з урахуванням віку дітей, контактувати з ними за допомогою засобів зв`язку, цікавитись їх життям, брати участь в їх утриманні. При цьому, суд не залишає поза увагою і той факт, що позивач не створює перешкод для цього. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню її малолітніх дітей [PERSON]. , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та її небажання виховувати дітей, що полягає в тому, що вона не приймає участі у їх вихованні, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідних умов для життя. Така поведінка відповідача свідчить про те, що вона повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, небажає змінити ставлення до виховання дітей, проявляти батьківське піклування та турботу про них. Такі її дії набули стійкого та тривалого характеру. Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про повне самоусунення відповідача як матері від виховання своїх малолітніх дітей та виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved