Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Гійченська сільська рада Жовківського району Львівської області про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права на земельну частку (пай) площею 1,22 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Гійченської сільської ради, Жовківського району Львівської області, яке [PERSON] мав на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого Гійченською сільською радою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона народилася в селі Забір`я, Жовківського району Львівської області, але проживає в с. Гійче, Жовківського району Львівської області. Своє дівоче прізвище [PERSON] вона змінила на [PERSON] , коли 30 квітня 1962 року в Забірській сільській раді Жовківського району Львівської області зареєструвала шлюб з [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Її чоловік, [PERSON] , працював та був членом сільськогосподарського підприємства , а тому мав право на земельну частку (пай) в розмірі 1,22 га на території Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області. Зазначає, що Гійченська сільська рада, на території якої знаходиться земельна ділянка, 04.04.2000 року прийняла рішення № 4, яким передала чоловіку у власність земельну ділянку площею 1,22 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на підтвердження цього був виданий сертифікат серії [NUMBER] , який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів Гійченської сільської ради під № 265. Вказує, що у зв`язку з тим, що сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) не зберігся, тому селищна рада на підтвердження цього видала довідки № 489. Позивач стверджує, що у зв`язку із змінами в законодавстві чоловікові необхідно було отримати (обміняти) в Жовківській районній державній адміністрації сертифікат на право на земельну частку (пай) старого зразка на сертифікат єдиного зразка для України, проте він чомусь цього не зробив. Позивач стверджує, що її чоловік, [PERSON] , помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і право на земельну частку (пай). Зазначає, що вона як спадкоємець за законом успадковує його право на земельну частку (пай) ітому звернулася з відповідною заявою до Рава Руської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак Рава Руська державна нотаріальна контора за її заявою відкрила спадкову справу та зареєструвала її у Спадковому реєстрі під номером 43786798, але відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності сертифіката нового зразка. В той же час Жовківська РДА, в обов`язки якої у відповідності до п. 5 Указу Президента України № 720/ 95 входить видача та реєстрація таких сертифікатів на її звернення відмовила у видачі сертифіката на ім`я чоловіка, а тому вважає, що своє право на земельну частку (пай) в порядку спадкування вона може захистити лише в судовому порядку. Як наслідок просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак її представник за довіреністю [PERSON] подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти позову. Представник третьої особи, Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак з Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання, з якого вбачається, що вони просять справу розглядати без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, крім того подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як від відповідач Жовківська районна державна адміністрація Львівської області не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки № 489, яка видана виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області 01.04.2019 року, вбачається, що в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області зроблений запис № 265 про видачу сертифіката номер і серія [NUMBER] [PERSON] . Загальна площа паю згідно рішення сесії Гійченської сільської ради № 4 від 04.04.2000 року 1,22 га (з них ріллі- 1,01 га, кормові угіддя- 0,21 га). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано 06 липня 1995 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 24 у Гійченській сільській раді Жовківського району Львівської області. Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] є одним і тим же ім`ям, розбіжність зумовлена особливостями написання в українській мові. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано 30.04.1962 року, стверджується, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 30.04.1962 року , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 9. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові та дружині [PERSON] . Суд вважає, що розбіжності у імені [PERSON] та [PERSON] є несуттєвими, пояснюються особливостями правопису в українській мові. Наведеним вище підтверджується, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . З копії довідки № 33, яка видана виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області у січні 2008 року, вбачається, що від імені [PERSON] , померлого [INFO] , заповіт в сільській раді не посвідчувався. Копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 12475091 від 15.01.2019 року стверджується, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався і в нотаріуса. А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті [PERSON] відбувається по закону, так як заповіт від його імені не посвідчувався. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові, матері. Тобто позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, [PERSON] . Відомостей про інших спадкоємців першої черги з матеріалів справи не вбачається. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З копії довідки № 33, яка видана виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області у січні 2008 року, вбачається, що померлий [PERSON] жив до дня смерті разом із дружиною [PERSON] та вів з нею спільне господарство. А тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Внаслідок подання позивачем 15.01.2008 року в Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , а саме на грошові вклади в ВАТ «Державний ощадний банк України», було зареєстровано спадкову справу № 21/2008, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 12475599 від 15.01.2008 року. Позивачу [PERSON] державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Сапелюк Мар`яною Орестівною 21.02.2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на грошові вклади з відповідними до них відсотками та компенсаційними виплатами, що свідчить також про прийняття спадщини позивачем після смерті свого чоловіка. Крім того суд бере до уваги і те, що позивачем [PERSON] 16.04.2019 року подано в Рава-Руську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , а саме на право на земельну частку (пай), що розташований на території Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області. Однак Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області листом від 16.04.2019 року № 271/01-16 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на право на земельну частку (пай), оскільки нею не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку", тобто правовстановлюючих документів нового взірця на земельний пай. Суд бере до уваги, що сертифікат на право на земельну частку (пай) повинен був бути виданий згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)». Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку" затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Листом від 24.04.2019 року № 02-36/875 Жовківська районна державна адміністрація Львівської області повідомила позивача, що у зв`язку із втратою [PERSON] цивільної правоздатності внаслідок смерті, сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка райдержадміністрація видати йому не може та рекомендовано позивачу як спадкоємцю звернутися в Жовківський районний суд Львівської області. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Як встановлено під час розгляду справи, спадщини, яка складається із права на земельну частку (пай) в розмірі 1,22 умовних кадастрових гектарів, яке належало чоловікові позивача, [PERSON] , вона не може оформити, так як відсутні правовстановлюючі документи на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, тобто згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», які водночас не можуть бути видані на ім`я померлого, оскільки він втратив цивільну правоздатність та дієздатність, а тому право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого суд прийшов до висновку, що за позивачем [PERSON] , [INFO] , підлягає визнанню в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,22 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Гійченської сільської ради, Жовківського району Львівської області, яке [PERSON] мав на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого Гійченською сільською радою. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved