Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

01.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який під час судового розгляду уточнила і просила стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське» (надалі - СТОВ «Петрівське») на її користь заборгованість з орендної плати в сумі 4309 грн. 21 коп., пеню в сумі 794 грн. 26 коп., 3% річних в сумі 56 грн. 52 коп., інфляційних втрат в сумі 325 грн. 14 коп., а всього 5485 грн. 13 коп., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 557 грн. 20 коп. і поштові витрати в сумі 34 грн. 36 коп.. Просила суд пеню, штраф і інфляційні втрати обчислити на день винесення судового рішення. В обґрунтування позовних вимог вказала, що є власником земельної ділянки (паю) площею 4,1319 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначену земельну ділянку нею було передано в оренду строком на 10 років згідно договору оренди землі, укладеного з ТОВ «Сінтал Агро Трейд» від 24.10.2008 року та зареєстрованого 22.10.2010 року за № 041069500653 Харківською філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», а також згідно з додатковою угодою зі СТОВ «Петрівське» від 22.12.2013 року, дане право оренди зареєстровано згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 872260 серія ЕАI від 12.12.2013 року. Відповідно до пп.9, 11 Договору оренди землі та п.8 Додаткової угоди, відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату з урахуванням коефіцієнта індексації до 31 грудня поточного року. Виплата повинна здійснюватися в грошовій (натуральній, відробітковій) формі. Незважаючи на умови договору та приписи чинного законодавства, відповідач не виконав свій обов'язок щодо сплати орендної плати за 2015 рік, розмір якої позивачем визначено у сумі 4309 грн. 21 коп. Позивач неодноразово зверталася до дирекції СТОВ «Петрівське» про здійснення повного розрахунку за договором оренди, але орендну плату за 2015 рік їй відповідачем сплачено не було. Враховуючи несвоєчасне виконання позивачем зобов'язання за договором оренди щодо сплати орендної плати, просила відповідно до ст. 625 ЦК України стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф 3% річних від простроченої суми за користування чужими коштами, та відповідно до п.14 договору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, які просила обрахувати по день прийняття судом рішення. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити з наведених підстав, пояснила, що належна їй земельна ділянка згідно договору оренди від 24.10.2008 року та зареєстрованого 22.10.2010 року, знаходилася в оренді у ТОВ «Сінтал Агро Трейд», а згідно додаткової угоди від 12.12.2013 року - з 01.01.2014 року в оренді у відповідача. Відповідно до угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 11.04.2014 року договір оренди земельної ділянки було достроково розірвано за взаємною згодою сторін. Державну реєстрацію припинення права оренди було здійснено 19.10.2015 року. Акт прийому-передачі земельної ділянки складено не було. 29.05.2015 року нею було укладено із ТОВ «Карат-Агро» договір оренди належної їй земельної ділянки загальною площею 4,1319 га, державну реєстрацію зазначеного права оренди було здійснено 19.10.2015 року та 25.10.2015 року згідно акту прийому-передачі новому орендарю передано земельну ділянку. Відповідно до пп. 9, 11 Договору оренди землі та п.8 Додаткової угоди з СТОВ «Петрівське», відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату з урахуванням річного коефіцієнта індексації - інфляції (згідно п.10 договору) до 31 грудня поточного року. Орендну плату за 2014 рік відповідачем їй було сплачено, за 2015 рік відповідачем орендну плату не сплачено. Угоду про розірвання договору оренди було укладено 11.04.2014 року, але право оренди припинилося лише після проведення державної реєстрації 19.10.2015 року. Відповідач має сплатити їй орендну палату за весь 2015 рік, оскільки договором про оренду землі передбачено сплату орендної плати за повний рік, акту прийому-передачі земельної ділянки нею і відповідачем складено не було, земля не передавалася та іншим орендарем, крім СТОВ «Петрівське» в 2014 і 2015 роках не оброблялась, іншому орендарю було передано земельну ділянку 25.10.2015 року вже після збору урожаю 2015 року. Крім того, зазначила, що орендна плата це річні, фіксовані платежі, які сплачуються за використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, право оренди припинилося в жовтні після закінчення строку (сільхозсезону), коли орендар вже отримав прибуток, тобто іншим орендарем використовуватися земельна ділянка у 2015 році не могла. Розмір належної їй орендної плати за 2015 рік у розмірі 4309,21 грн. нею визначено з урахуванням коефіцієнта індексації, як передбачено пунктом 10 договору оренди, за вирахуванням 15% податку на дохід, встановленого ну 2015 рік, та 1,5 % військового збору. Враховуючи, що відповідачем порушено строки виплати орендної плати, відповідач має сплатити їй суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф 3% річних від простроченої суми за користування чужими коштами, та відповідно до п.14 договору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, обчислені по день прийняття судом рішення, а саме пеню - 1424,68 гривень, штраф 3% річних - 118 гривень, інфляційні втрати - 490,8 гривень, всього - 6342,69 гривень. Представник відповідача СТОВ «Петрівське» в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав того, що договір оренди є розірваним з 11.04.2014 року, а не з дати державної реєстрації, оскільки угоду про дострокове розірвання договору оренди було укладено 11.04.2014 року, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та дійшли згоди, що договір оренди від 24.10.2008 року є розірваним, пунктом 3 угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 11.04.2014 року визначено, що сторони не мають одна до одної претензій. Отже, з часу укладення договору відповідач не має обов'язку по сплаті орендної плати. Вважав, що у разі правомірності вимог позивача та тверджень про припинення права оренди з дня державної реєстрації 19.10.2015 року, орендна плата мала б відраховуватися від встановленої в п.8 договору у розмірі 4131,69 грн., з урахуванням строку користування по 19.10.2015 року, а не за повний рік. Проти стягнення судових витрат з урахуванням комісії банку у розмірі 6 грн. та поштових витрат у розмірі 34,36 грн. заперечував у зв'язку із невідповідністю цих вимог приписам законодавства. Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Позивачеві [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 26.11.2002 року Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області, належить земельна ділянка площею 4,1319 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.5). 24 жовтня 2008 року позивач [PERSON] з одного боку, як орендодавець та Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд», в особі директора [PERSON], з другого, як орендар, уклали договір оренди землі (надалі - Договір). Згідно п. 1, 2 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Золочівської селищної ради, загальною площею 4,1319 га, Акт серії [NUMBER] від 26.11.2002 року. Договір укладено строком на 10 років (а.с.6-8). 22.12.2013 року позивач [PERSON], як орендодавець, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд», в особі директора [PERSON], як первісний орендар, СТОВ «Петрівське», в особі директора [PERSON], як новий орендар, уклали додаткову угоду щодо зміни умов договору оренди земельної ділянки, укладеного 24.10.2008 року, зареєстрованого у Харківській філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 22.10.2010 року за № 041069500653 щодо зміни сторін в договорі (надалі - Додаткова угода), згідно якої первісний орендар відступив а новий орендар прийняв з 01.01.2014 року усі права і обов'язки орендаря, що виникли за вищевказаним договором оренди, орендодавець надав свою згоду на передачу прав та обов'язків орендаря за договором оренди від первісного орендаря до нового орендаря. Першим днем оренди для нового орендаря є 01.01.2014 року. З вказаної дати новий орендар сплачує орендодавцю орендну плату за користування об'єктом оренди та інші платежі за договором оренди. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди СТОВ «Петрівське» зареєстроване 12.12.2013 року, рішення №89988802, Строк дії до 22.10.2020 року (а.с.10). Додатковою угодою внесено зміни до Договору та згідно п.8 встановлено, що базова грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.07.1995 року становить 18382 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2013 року становить 103292 грн. Пункт 9 Договору викладено в новій редакції, згідно якої орендна плата вноситься орендарем в натуральній або грошовій формі у розмірі 4131 грн. 69 коп., що становить 4% від проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Положення п.10 Договору визначають, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації, відповідно до чинного законодавства. В п.11 Договору сторонами встановлено, що орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року. Згідно п.14 Договору сторони домовилися, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється: пеня, розмір якої обчислюється від суми простроченого платежу та який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Визначено, п.п. 16-18 Договору, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, умови збереження: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням. Пунктом 29 Договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пункт 39 Договору визначає, що договір припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін. 11.04.2014 року СТОВ «Петрівське», в особі директора [PERSON], ТОВ «Сінтал Агро Трейд», в особі директора [PERSON], позивач [PERSON], як орендодавець, уклали Угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки (надалі - Угода). Відповідно до п.1 Угоди сторони за взаємною згодою у зв'язку з істотними змінами обставин вирішили достроково розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 4.1319 га, зареєстрований 22.10.2010 року за №041069500653, кадастровий номер [NUMBER]. Пунктом 2 Угоди передбачено, що повернення об'єкта оренди здійснюється на підставі Акта прийому-передачі, проте термін не зазначено (а.с.57). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2015 року №45832027 державну реєстрацію припинення права оренди на підставі Угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 11.04.2014 року здійснено 19.10.2015 року (а.с.35). 29.05.2015 року позивач [PERSON] з одного боку, як орендодавець, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Карат-Агро», в особі директора [PERSON], з другого, як орендар, уклали договір оренди землі. Згідно п. 1, 2 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського райну Харківської області,кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 4,1319 га (а.с.78-79). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди ТОВ «Карат-Агро» зареєстроване 19.10.2015 року, рішення №25363964 від 19.10.2015 року (а.с.82). Земельну ділянку загальною площею 4,1319 га, кадастровий номер [NUMBER] позивачем [PERSON] передано ТОВ «Карат-Агро» згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 25.10.2015 року, що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.77). Представником відповідача в судовому засіданні визнано, що позивачу відповідачем сплачено орендну плату за 2014 рік згідно Договору та Додаткової угоди. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.11, ч.2 ст.59, ч.1, ч.4 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (далі Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Положеннями ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частина 4 ст. 124 Земельного Кодексу України визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Стосовно заперечень представника відповідача щодо відсутності у відповідача обов'язку сплатити позивачеві орендну плату за 2015 рік, із посиланням на правову позицію Верховного Суду України від 19.02.2014 року №6-162ц13 стосовно моменту укладення договору оренди землі, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 №6-643цс16. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Отже, угода про розірвання договору оренди набула чинності та права й обов'язки сторін за договором оренди припинилися з дня державної реєстрації припинення права оренди. Таким чином, суд вважає безпідставними ствердження представника відповідача про відсутність з 11.04.2014 року обов'язку сплачувати згідно Договору та Додаткової угоди орендну плату за 2015 рік, тобто з моменту укладення угоди про розірвання договору оренди, а не з моменту державної реєстрації припинення права оренди. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем було сплачено позивачеві за Договором і Додатковою угодою орендну плату за 2014 рік. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 21 Закону України "Про оренду землі"встановлено, що орендна плата за землю це платіж, що орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін, обчислення її розміру здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Стаття 24 Закону України "Про оренду землі" перелічує права та обов'язки орендодавця. Зокрема орендодавець має право серед іншого вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Наслідки розірвання договору оренди обумовлені у ст. 34 Закону, так зокрема у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Стаття 96 Земельного кодексу України перелічує обов'язки землекористувачів. Так, серед іншого землекористувачі зобов'язані: в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Частиною 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 № 92/2002 визначається пріоритетним завдання пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Відповідно до п.п.164.2.5 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід від надання майна в оренду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170.1 ст. 170 цього Кодексу. За п.п.170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих). Підпункт 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України встановлює, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. На підставі пунктів 9, 10 Договору та п.8 Додаткової угоди СТОВ «Петрівське» зобов'язувалось сплачувати [PERSON] орендну плату у грошовій формі у розмірі 4 % від проіндексованої нормативної грошової оцінки землі до 31 грудня поточного року. У Договорі порядок обрахування орендної плати визначається від вартості ділянки, яка є змінною величиною, в зв'язку з чим суд вважає твердження представника відповідача, що розмір орендної плати на протязі дії договору є незмінним у сумі 4131,69 грн., такими, що суперечить умовам Договору і Додаткової угоди. Також суд зауважує, що Договір і Додаткова угода не містять умови, які б вимагала укладання додаткової угоди в частині зміни розміру орендної плати у випадку зміни вартості ділянки. Враховуючи, що акт прийому-передачі земельної ділянки позивачем і відповідачем складено не було, сторони не надали доказів про прийом або передачу даної земельної ділянки до або після державної реєстрації 19.10.2015 року договору оренди землі, укладеним позивачем [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю «Карат-Агро», позивач до відповідача із вимогою про повернення земельної ділянки не зверталась, суд вважає, що орендна плата згідно Договору і Додаткової угоди підлягає обчисленню за період з 01.01.2015 року по 19.10.2015 року. Згідно зі складеним позивачем розрахунком, належна їй орендна плата за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року складає 4309, 21 грн., з такого розрахунку: 18382 грн.*1,756 *3,997*4% -15% -1,5%=4309, 21 грн., де: 18382 грн. базова грошова оцінка землі станом на 01.07.1995 року; 1,756 - коефіцієнт рентного доходу (нова базова оцінка) з 2012 року; 3,997 - кумулятивне значення коефіцієнту інфляції 2015 року; 4% - передбачений Договором процент від нормативної оцінки землі; 15% - податок на дохід; 1,5% - військовий збір. За період з 01.01.2015 року по 19.10.2015 року позивачеві належить орендна плата у розмірі 3448 грн. 52 коп. із такого розрахунку: 4309, 21 грн./365 днів*292 дня=3448, 52 грн. Позивач при здійсненні розрахунку орендної плати просила не стягувати на її користь суми податку, що мають бути вирахувані із орендної плати за 2015 рік. Заборгованість по орендній платі просила стягнути за вирахуванням цих сум, у зв'язку з чим, суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, стягує на користь позивача орендну плату за вирахуванням сум податків та зборів. Таким чином, із СТОВ «Петрівське» на користь [PERSON] підлягає стягненню орендна плата за період з 01.01.2015 року по 19.10.2015 року у розмірі 3448 грн. 52 коп.. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання. Так зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов'язання. Відтак у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Положення ст. 625 ЦК України встановлюють, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати - що є грошовим зобов'язанням, до відповідача мають бути застосовані положення ст. 625 ЦК України, положення ст. 611 ЦК України та п. 14 Договору щодо сплати пені, інфляційних втрат та процентів за користування грошовими коштами. Позивачем в судовому засіданні 28.11.2016 року надані розрахунки, проте їх розмір необхідно вираховувати виходячи із належної позивачеві орендної плати у розмірі 3448, 52 грн. Розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання здійснюється за формулою сума боргу ? розмір подвійної облікової ставки НБУ в день (розмір облікової ставки /366 (днів у році)?2) ? кількість пропущених днів. Розмір облікової ставки НБУ встановлено: з 01.01.2016 по 21.04.2016 в розмірі - 22%, з 22.04.2016 по 26.05.2016 - 19 %, з 27.05.2016 по 23.06.2016- 18%, з 24.06.2016 по 28.07.2016 - 16,5 %, з 29.07.2016 по 15.09.2016 - 15,5 %, з 16.09.2016 по 27.10.2016- 15%, з 28.10.2016 по 28.11.2016- 14,0%. 3448, 52? (22%/366?2) ? 28 = 116, 08 грн. (з 01.01.2016 по 28.01.2016), 3448, 52? (22%/366?2) ? 35 = 145,10 грн. (з 29.01.2016 по 03.03.2016), 3448, 52? (22%/366?2) ? 49 = 203, 14 грн. (з 04.03.2016 по 21.04.2016), 3448, 52? (19%/366?2) ? 35 = 125, 32 грн. (з 22.04.2016 по 26.05.2016), 3448, 52? (18%/366?2) ? 28 = 94, 98 грн. (з 27.05.2016 по 23.06.2016), 3448, 52? (16,5%/366?2) ? 35 = 108, 83 грн. (з 24.06.2016 по 28.07.2016), 3448, 52? (15,5%/366?2) ? 49 = 143,12 грн. (з 29.07.2016 по 15.09.2016), 3448, 52? (15%/366?2) ? 42 = 118, 72 грн. (з 16.09.2016 по 27.10.2016), 3448, 52? (14%/366?2) ? 32 = 84, 42 грн. (з 28.10.2016 по 28.11.2016). 116, 08 грн. + 145,10 грн. + 203, 14 грн. + 125, 32 грн. + 94, 98 грн. + 108, 83 грн. + 143,12 грн. + 118, 72 грн. + 84, 42 грн. = 1032, 67 грн. Отже, розмір пені за період з 01.01.2016 року по 28.11.2016 року становить 1032 грн. 67 коп. Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х ІІср., де С - сума боргу; ІІср.- сукупний індекс інфляції. Сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості. Сукупний індекс інфляції за період з 01.01.2016 по 28.11.2016 року становить 1,094. 3448, 52 ? 1,094 = 323, 82 грн. Отже, інфляційні втрати за період з 01.01.2016 року по 28.11.2016 року становлять Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: сума боргу ? 3%: 100 ? кількість прострочених днів платежу : 366 (кількість днів у році). 3448, 52 ? 0, 03 ? 333 : 366 = 82, 82 грн. Отже, 3% річних за період з 01.01.2016 року по 28.11.2016 року становить 82 грн. 82 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має сплатити позивачеві орендну плату за період з 01.01.2015 року по 19.10.2015 року у розмірі 3448 грн. 52 коп., інфляційні втрати в сумі 323 грн. 82 коп., 3% річних в сумі 82 грн. 82 коп., пеню в сумі 1032 грн. 67 коп., а всього 4887 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім) гривень 83 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.. При вирішенні питання про стягнення з відповідача інших витрат, а саме, комісії банку у розмірі 6 грн. та поштові витрати в сумі 34 грн. 36 коп., суд вважає, що вони стягненню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст. 79 ЦПК України не віднесені до судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial