Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Мукачівської Державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору : Головне управління юстиції у Закарпатській області Міністерства юстиції України. [PERSON] про визнання незаконною та скасування Постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18 вересня 2014 року в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору притягнуто - [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 липня 2012 року по цивільній справі за її ([PERSON].) позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Мукачівська міська Державна нотаріальна контора ГУЮ у Закарпатській області та [PERSON], свідоцтво про право на спадщину від 07 травня 2011 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину домоволодіння за [ADDRESS] визнано недійсним. Дане рішення, яким встановлений певний факт спадкових правовідносин, в апеляційному порядку не оскаржено і набрало законної сили. В подальшому 01 листопада 2012 року за її ([PERSON].) позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мукачівська міська Державна нотаріальна контора ГУЮ в Закарпатській області про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину Мукачівським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення яким позовні вимоги задоволено повністю та внесено зміни до Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 07 травня 2011 року Державним нотаріусом Мукачівської міської Державної нотаріальної контори [PERSON], де спадкоємцями майна [PERSON], 1926 року народження, який помер [INFO] року зазначено його сина [PERSON], [INFO] на ? частку у спадщині та його доньку [PERSON], [INFO] на ? частку у спадщині, а також вирішено видати нові Свідоцтва про право на спадщину за законом. 11 листопада 2012 року дане заочне рішення набрало законної сили. 07 травня 2014 року вона ([PERSON].) звернулась до Мукачівської міської держнотконтори із заявою про внесення відповідних змін до Свідоцтва про право на спадщину за законом та видачу нового такого Свідоцтва на виконання судових рішень, які набрали законної сили, проте у письмовій формі (Постанова нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори) у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, внаслідок набрання законної сили рішення Мукачівського -2- міськрайонного суду від 20 лютого 2014 року. Так, вона ([PERSON].) впевнена та вважає, що така відмова у вчиненні нотаріальної дії з боку Державного нотаріуса не відповідає вимогам ст. 49 Закону України "Про нотаріат", тобто є незаконною та безпідставною, і внаслідок чого порушені її законні права та ігноровані особисті майнові інтереси, у зв'язку з чим у подальшому може бути позбавлена частки спадкового майна, отриманого нею як по закону так і в наслідок ухвалення судових рішень, що набрали законної сили. На підставі вищенаведеного звертається до суду з позовними вимогами та просить скасувати Постанову нотаріуса Мукачівської Державної нотаріальної контори Плеша А.М. від 07 травня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо обов'язкового виконання заочного Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2012 року, а також стягнути з держнотконтори сплачений судовий збір. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні також позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач - представник Мукачівської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Закарпатській області нотаріус Плеша А.М. в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також надіслав на адресу суду заперечення проти позовної заяви [PERSON], які мотивує тим, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки у Мукачівській держнотконторі, 26 березня 2011 року заведена спадкова справа №52/2011 після смерті [INFO] року [PERSON], останнє місце проживання якого було [ADDRESS], та після смерті якого спадщину прийняли діти померлого : [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 07 травня 2011 року Мукачівською держнотконторою були видані за зареєстрованими №2-348 та №2-350 Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки домоволодіння, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] на ім'я [PERSON], 1/3 частки залишилася відкритою. Після звернення [PERSON] до суду рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17 липня 2012 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 07 травня 2011 року за реєстровим №2-348 Мукачівською держнотконторою в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2012 року по справі №0707/3237/2012, 0707/8020/2012 зобов'язано внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07 травня 2011 року за реєстровим номером 2-350 Мукачівською держнотконторою в якому частку спадкоємця [PERSON] вказати на ?, іншу ? частки вказати [PERSON] та видати нові свідоцтва про право на спадщину. Так, 18 лютого 2012 року до Мукачівської держнотконтори звернулися із спільною заявою спадкоємці [PERSON] та [PERSON], в якій просили призупинити нотаріальні дії по оформленню спадщини [PERSON], так як проходить судовий спір, а 21 лютого 2013 року до держнотконтори надійшло повідомлення Мукачівського міськрайонного суду за №0707/7644/12/79-ц/13 від 18 лютого 2013 року про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Мукачівська держнотконтора про визнання права власності. Також, 21 лютого 2013 року до держнотконтори надійшла заява від [PERSON], в якій вона просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння, яке належало її батькові, а 26 лютого 2013 року з заявою про призупинення нотаріальної дії до вирішення судового спору звернулися спадкоємці [PERSON] та [PERSON]. Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2014 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку вказаного вище домоволодіння в порядку спадкування за померлим [INFO] року [PERSON], та яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області залишено без змін. В подальшому 07 травня 2014 року до нього (державного нотаріуса Плеша А.М.) звернулася [PERSON] з проханням винести їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про яку вона просила вчинити подавши до держнотконтори заяву про видачу нового свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкове виконання Рішення суду від 21 лютого 2013 року та звертає увагу на те, що під час такого звернення вже існувала ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2014 року якою рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2014 року залишено без змін і яким визнано за спадкоємцем [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Тому виконати рішення суду від 01 листопада 2012 року, яким -3- зобов'язано внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 травня 2011 року за реєстровим №2-350 Мукачівською держнотконторою в якому частку спадкоємця [PERSON] вказати на ?, іншу ? частки вказати [PERSON] та видати нові свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим є неможливим. На підставі вищенаведеного Плеша А.М. просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Третя особа - представник Головного управління юстиції у Закарпатській області Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явився, від начальника управління Фартушок І.І. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила суд в їх задоволенні відмовити, оскільки рішення Мукачівського міськрайонного суду, яким визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частки спадкового майна, набуло законної сили, заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2012 року виконати не можливо. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON], [PERSON], представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Постанови Державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. від 07 травня 2014 року за № 294/01-21 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини домоволодіння, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2014 року по справі № 07/07/7644/2012, 2/303/433/14 залишено без змін, яким, у свою чергу, визнано право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на ? частини вказаного вище домоволодіння (а.с.9). Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17 липня 2012 року позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 07 травня 2011 року державним нотаріусом Мукачівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 2-348 в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року (а.с.10-12). 01 листопада 2012 року Мукачівським міськрайонним судом винесено заочне рішення, яким внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 07 травня 2011 року державним нотаріусом Мукачівської міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 2-350, де спадкоємцями, зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON], 1926 року народження, який помер [INFO] року є його син [PERSON], [INFO] на ? частку у спадщині та його донька [PERSON], [INFO] на ? частку у спадщині та видати нові свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.13-14). У свою чергу 20 лютого 2014 року Мукачівським міськрайонним судом по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] -4- Михайловича, третя особа - Мукачівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/3 частки домоволодіння винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю і визнано за ним право власності на 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за померлим [INFO] року [PERSON]. В подальшому дане рішення, ухвалою колегії суддів апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2014 року, залишено без змін (а.с.15-19, 20-21). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2011 року спадкоємцями майна - домоволодіння [ADDRESS], що належав померлому [INFO] року [PERSON], є його : син - [PERSON], [INFO], на 1/3 частку у спадщині; син - [PERSON], [INFO], на 1/3 частку спадщини та донька - [PERSON], 1968 року народження, на 1/3 частку спадщини. Дане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за № 2-348 (а.с.118). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2014 року залишено без змін. Відповідно до [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого КП "Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" станом на 19 травня 2011 року домоволодіння [ADDRESS] належало у приватній спільній частковій власності, а саме: 1/3 частка - [PERSON], 1/3 - [PERSON], а також згідно договору про на надання у безстрокове користування земельної ділянки - 1/3 частка. Згідно договору дарування часток домоволодіння від 02 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] передали належне їм на праві особистої приватної власності 2/3 частки домоволодіння за номером [ADDRESS] - [PERSON], який у свою чергу прийняв в дар вище вказані частки даного домоволодіння. Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. В статті 5 Закону України "Про нотаріат" (з змінами та доповненнями) визначено, що нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики ...., а також відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам, у свою чергу згідно частини 1 статті 1 Закону нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У статті 49 Закону України "Про нотаріат" визначено перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, які не є вичерпним, зокрема в пункті 1 даної статті вказано, що нотаріус може відмовити у вчиненні такої дії, якщо суперечить законодавству України, а також, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Частиною 1 статті 67 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, який закріплює за кожним спадкоємцем право власності на спадкове майно та обов'язок проведення кожним з них державної реєстрації права на спадщину. Тобто, при видачі свідоцтва про право на спадщину, до спадкоємців переходять всі права та обов'язки спадкодавця. Коли у складі успадкованого майна є нерухоме майно, то спадкоємець отримує свідоцтво про право на спадщину, яке є правовстановлюючим документом. Свідоцтво підтверджує перехід права власності на нерухоме майно від спадкодавця до спадкоємців. Але, крім цього, законодавець зумовив спадкоємців провести обов'язкову державну реєстрацію права на спадщину, зазначивши у статті 1299 Цивільного кодексу України, що свідоцтво про право на спадщину, яке видане на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації за правилами статті 182 цього Кодексу. Так, відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заповітів, спадкових договорів та спадкових справ у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів, спадкових договорів та спадкових справ, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 17 жовтня 2000 р. N 51/5. та згідно пункту 1.4. якого Реєстратор Єдиного реєстру - державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні угоди з Адміністратором і мають доступ до Єдиного реєстру через комп'ютерну мережу Міністерства юстиції України. Реєстратор здійснює реєстрацію посвідчення, зміни, скасування заповітів, зміни місця зберігання заповітів, заведення спадкових справ, видачу свідоцтв про право на спадщину, списання спадкових справ до архіву та зміни місця зберігання спадкових справ, а -5- також .... перевіряє за даними Єдиного реєстру наявність або відсутність заповітів та спадкових справ, видає довідки про наявність або відсутність заповітів та спадкових справ. Відповідно до пункту 3.5.1 даного Положення - до Єдиного реєстру вносяться відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину. У свою чергу у "Положенні про Спадковий реєстр" затверджений Наказом № 1810/5 від 07 липня 2011 року Міністерства юстиції України зокрема в пункті 1.4. вказано, що реєстратори вносять відомості до Спадкового реєстру, перевіряють за даними Спадкового реєстру інформацію про наявність або відсутність посвідчених заповітів, спадкових договорів, заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину і видають (виготовляють) відповідні витяги та інформаційні довідки в порядку, встановленому цим Положенням. Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також суд звертає увагу на норму - Наказ № 296/5 виданого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", де відповідно до Глави 11 Порядку ... нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Так, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно на підставі Порядку - нотаріус зобов'язаний вчинити ряд нотаріально процесуальних дій : зокрема перевірити на підставі правовстановлюючих документів належність спадкодавцеві нерухомого майна та проведення реєстрації права власності у електронному реєстрі права власності на нерухоме майно. Нотаріус також вимагає витяг з реєстру прав власності (крім земельної ділянки) на нерухоме майно. Частинами 2 та 3 статті 1300 Цивільного кодексу України встановлено, що на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину, після чого нотаріус видає нові свідоцтва про право на спадщину, які повинні бути зареєстровані в Єдиному реєстрі заповітів, спадкових договорів та спадкових справ. Якщо нові свідоцтва про право на спадщину видані спадкоємцям на нерухоме майно, то спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину у відповідності до вимог статті 1299 цього Кодексу. Нормою частини 1 статі 14 Цивільно - процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, що також закріплено у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" (із змінами) від 07 липня 2010 року та у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" за № 14 від 18 грудня 2009 року. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний акт, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Якщо успадковане майно підлягає обов'язковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину є для спадкоємців правовстановлюючим документом. За загальним правилом, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Про те, є випадки, коли спадкоємці за усною угодою між собою, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них, якщо це стосується рухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін 07 травня 2011 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за Законом, у якому спадкоємцями майна [PERSON], 1926 року народження, який помер [INFO] року є його діти : син - [PERSON], 1953 року народження на 1/3 частку спадщини, син - [PERSON], 1968 року народження на 1/3 частку спадщини та донька - [PERSON], на 1/3 частку спадщини, яка у свою чергу складається з домоволодіння [ADDRESS]. В подальшому рішеннями Мукачівського міськрайонного суду було змінено частки вказаного домоволодіння, а саме: рішенням суду від 17 липня 2012 року вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 травня 2011 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину домоволодіння №7, після смерті батька, визнано недійсним; рішенням суду від 01 листопада 2012 року внесено зміни до вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 07 травня 2011 року, та зазначено що спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO] року, є : його син - [PERSON] на ? частку у спадщині та його донька - [PERSON] на ? частку у спадщині; рішенням суду від 20 лютого 2014 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку домоволодіння -6- №7 в порядку спадкування за померлим [INFO] року [PERSON], з змісту якого можна зробити висновок, що частки спадкоємців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повернулися до початкового стану спадкоємців щодо належності їм по 1/3 частки домоволодіння кожному. Всі вищевказані рішення Мукачівського міськрайонного суду є обгрунтованими, не скасованими та такими, які набрали законної сили та підлягають обов'язковому виконанню на території України. Тому [PERSON] не може бути видано свідоцтво про прийняття спадщини з внесеними змінами на ? частку, що буде виходити за межі розумності, правильності, достовірності, законності та неможливості приведення у відповідність до положень Конституції та інших нормативно-правових актів, хоча рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2012 року, при цьому, набуло законної сили. Суд не прийняв до уваги як доказ - Договір від 02 жовтня 2014 року згідно якого [PERSON] та [PERSON] подарували свої 2/3 частки домоволодіння [PERSON], який був наданий у судовому засіданні представником третьої особи [PERSON], оскільки такий був укладений після винесення державним нотаріусом оскаржуваної постанови і не був тим документом, який слугував причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії. Так, суд приходить до висновку що Державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. при винесенні постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії дотримався вимог законодавства України, рішень Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2012 року, 20 лютого 2014 року (які в даному випадку можна віднести до правової прогалини та колізії), ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 червня 2014 року. З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання незаконною та скасування Постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - слід відмовити.

Outcome: dismissed