Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Чернігівторф", у якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 червня 2014 року по 06 лютого 2015 року у сумі 29 776 грн. 23 коп. Вимоги мотивує тим, що з 18 грудня 2012 року по 26 липня 2013 року працювала у ДП "Чернігівторф" на посаді головного бухгалтера. При звільненні з роботи з нею не був проведений повний розрахунок у встановлені законодавством строки. На час подання позову позивачка отримала заборгованість по заробітній платі у сумі 45 278 грн. 16 коп. через державну виконавчу службу. У порушення вимог ст. 116 КЗпП України до цього часу з нею не проведено розрахунок при звільненні, тому просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 червня 2014 року по 06 лютого 2015 року, який за її обрахунком становить 29 776 грн. 23 коп., виходячи з середньоденної заробітної плати 174 грн. 13 коп. та 171 день затримки розрахунку. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без їх участі по наявних у справі доказах. Зазначають, що борг по заробітнй платі відповідача погашений, що підтверджується довідкою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби. Середньоденна заробітна плата позивачки складає 174 грн. 13 коп. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з ДП Чернігівторф" філії Смолинський торфзавод" звільнена з роботи 26 липня 2013 року у зв'язку із скороченням посади за п.1 ст. 40 КЗпП України. Статтею ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум, у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день звільнення розрахунок з позивачкою проведено не було. Рішенням Чернігівського районного суду від 20 вересня 2013 року, яке набрало чинності, стягнуто з ДП " Чернігівторф" на користь [PERSON] 2 952 грн. 88 коп. заборгованості по заробітній платі за липень 2013 року та компенсацію за невикористану відпустку, 3 404 грн. 25 коп. вихідної допомоги. Рішенням Чернігівського районного суду від 26 грудня 2013 року, яке набрало чинності 07 січня 2014 року, стягнуто з ДП " Чернігівторф" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 29 липня по 18 листопада 2013 року у сумі 13 930 грн. 40 коп. Рішенням Чернігівського районного суду від 03 квітня 2014 року, яке набрало чинності, стягнуто з ДП " Чернігівторф" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року у сумі 12 537 грн. 36 коп. Рішенням Чернігівського районного суду від 14 травня 2014 року, яке набрало чинності, стягнуто з ДП " Чернігівторф" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 березня 2014 року по 24 квітня 2014 року у сумі 6 442 грн. 81 коп. Рішенням Чернігівського районного суду від 20 червня 2014 року, яке набрало чинності, стягнуто з ДП " Чернігівторф" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року у сумі 4 179 грн. 12 коп. Юридично значимими обставинами, встановленими ч.1ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України, є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. З довідки Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 17 лютого 2015 року вбачається, що станом на 17 лютого 2015 року на виконанні перебуває виконавче провадження № 31021237 про стягнення з Державного підприємства « Чернігівторф» на користь фізичних, юридичних осіб та держави. До складу зведеного виконавчого провадження входять виконавчі листи: №2/748/2358/13-ц, виданий Чернігівським районним судом від 24 жовтня 2013 року про стягнення з ДП « Чернігівторф» на користь [PERSON] - 2952, 88 грн. заборгованості по заробітній платі за липень 2013 року та компенсації за невикористану відпустку, 3404, 25 грн. вихідної допомоги. Дата перерахування 24 червня 2014 року. № 748/2158/13-ц від 04 вересня 2013 року про стягнення з ДП « Чернігівторф» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі, що розрахована станом на 22 липня 2013 року у сумі 12 453 грн. 27 коп., дата перерахування - 19 травня 2014 року; № 748/3489/13-ц від 31 січня 2014 року про стягнення з ДП « Чернгівторф» на користь [PERSON] середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у сумі 13 930 грн. 40 коп., дата перерахування - 29 січня 2015 року. По зазначених виконавчих документах було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв'язку з повним та фактичним виконанням рішення у відповідності до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження». З аналізу наведених доказів суд приходить до висновку, що виплата всіх сум, які належали позивачці при звільненні на день звільнення 26 липня 2013 року здійснена 24 червня 2014 року. Таким чином встановлено, що порушення прав позивачки тривало до 24 червня 2014 року, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 01 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, за цей період відповідно до положень трудового законодавства позивачка має право на стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до п.8 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи проводяться шляхом множення середньоденного ( годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбаченних чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата [PERSON] згідно довідки ДП " Чернігівторф" становить 174 грн. 13 коп. Тому середня заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні з позивачем за період з 01 червня 2014 року по 24 червня 2014 року повинна обраховуватись таким чином 174 грн. 13 коп. * на 17 робочих днів затримки розрахунку при звільненні = 2 960 грн. 21 коп Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, на користь позивача з відповідача слід стягнути: 2 960 грн. 21 коп. середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial