Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, з урахуванням заяви від 28.05.2019р. просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі станом на 30.05.2019р. в сумі 61 325,11 грн., стягнути середній заробіток за час затримки невиплаченої заробітної плати станом на 30.05.2019р. в сумі 140 258,80 грн., стягнути витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою в сумі 12 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 12.02.2007р. по 29.05.2018р. перебував у трудових відносинах з ТзОВ "Маркет-МАТС". Під час знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, останнім було нараховано але не виплачена позивачу заробітну плату у розмірі 90 266, 39 грн. 29.05.2018р. позивач був звільнений відповідачем за власним бажанням, однак заробітна плата не була йому виплачена. З метою захисту свої прав позивач звернувся до Личаківського районного суду м. Львова в порядку наказного провадження, було видано судовий наказ, однак 12.06.2018р. такий було скасовано, оскільки зазначена сума заборгованості не відповідала дійсності, оскільки ТзОВ "Маркет-МАТС" виплатив чистину заборгованості у сумі 11 951, 96 грн, на даний час заборгованість становить 61 325, 11 грн. Крім цього, оскільки відповідач затримав виплату належної позивачу заробітної плати, тому на підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути також середній заробіток за весь час затримки у розмірі 140 258,80 грн. Крім цього, оскільки для захисту своїх порушених прав позивач змушений був звернутися до адвоката, вартість послуг якого за ведення справи в суді, включаючи консультації, підготовку позовної заяви з додатками, участь в судових засіданнях, першої та апеляційної інстанції становить 12 000 грн., тому просить на підставі ст.141 ЦПК України покласти такі витрати на відповідача. Ухвалою від 17.08.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 01.10.2018р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не заперечує проти факту наявності заборгованості перед позивачем. Зазначає, що така існує з об`єктивних, незалежних від відповідача підстав. Заборгованість перед позивачем буде погашена у найближчий час. Після зарахування коштів від Міністерства оборони України, які стягуються на підставі рішень суду. Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає їх неспівмірними складності справи, а відтак завищеними. 04.10.2018р. надійшла апеляційна скарга від відповідача на ухвалу про відкриття провадження у справі від 17.08.2018р. У зв`язку з цим справа була направлена до Апеляційного суду Львівської області. Постановою Львівського апеляційного суду від 15.04.2019р. апеляційну скаргу ТзОВ "Маркет-МАТС" залишено без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2018р. залишено без змін. Справа повернулась на адресу суду 07.05.2018р. та здійснено судовий виклик сторін в судове засідання на 30.05.2019р. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав наведених у такому, додатково пояснив, що останнє погашення заборгованості заробітної плати у розмірі 11 678,03 грн відбулось зі сторони відповідача ще 14.03.2019р., на даний час сума заборгованості становить 61 325, 11 грн, яка відповідачем не оспорюється. Крім того середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення становить 140 258,80 грн. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то її розмір відповідає складності справи, а також слід врахувати строки розгляду такої, оскільки позивача звернувся з позовом ще 16.08.2018р., представник позивача брав участь у всіх судових засіданнях що відбувались у суді першої інстанції, а також слід врахувати строки розгляду безпідставної апеляційної скарги поданої представником відповідача спрямованої на затягування розгляду справи та порушення прав та інтересів позивача, який звернувся за захистом таких. А тому враховуючи вище наведе просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Скерував на адресу суду 27.05.2019р. доповнення до відзиву на позов, у якому зазначає, що на даний час заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 61 325, 11 грн, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки, то заперечує, оскільки завжди своєчасно виплачував заробітну плату, проте на даний час має заборгованість перед позивачем з об`єктивних, незалежних від відповідача підстав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] серія [NUMBER] (а.с.8), а також з копії наказу ТзОВ "Маркет-МАТС" від 21.05.2018 р. №21/05-К (а.с.9), позивач працював заступником директора з авіаціно-технічного забезпечення-начальника відділу 230 на ТзОВ "Маркет-МАТС" та 29.05.2018 р. звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Сторонами визнано, а також підтверджується копією розрахунку заборгованості станом на 25.03.2019р., що на день звільнення позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 106 103, 21 грн., на даний час заборгованість становить 61 325, 11 грн. Враховуючи вищенаведене, оскільки на день звільнення позивача відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, а також те, що представник відповідача у своєму відзиві не заперечив щодо суми яка підлягає стягненню, як нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суд приходить до висновку, що такі є підставними та підлягають до задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 61 325, 11 грн. Крім цього, відповідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про розмір належних позивачу при звільненні сум, однак виплата таких на час розгляду справи з вини відповідача не проведена, а тому суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача середній заробіток за весь час затримки. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку, заперечень проти якого відповідачем не представлено, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 140 258,80 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд не вбачає підстав для відмови позивачу у стягненні середнього заробітку за час затримки виплати належних йому сум, як про це просить відповідач, у зв`язку з складним фінансовим становищем відповідача та з тих підстав, що застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду, про що зазначено у правовому висновку, зробленому Верховним Судом України у постанові від 13.03.2017 року, оскільки за обставинами цієї справи між працівником та роботодавцем існував спір з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення та судом прийнято рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум, в той час як у справі, яка розглядається, сторони не оспорюють суми, що підлягала виплаті позивачу у день звільнення та така стягнута на користь позивача у повному розмірі. Наведене підтверджується також роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наданими у п.20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до яких, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що становлять 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, такий у розмірі 2 015,83 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. При цьому, суд вважає, що відповідач необґрунтовано просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, з тих підстав, що розмір таких нічим не обґрунтований, явно завищений і не підтверджений, жодний розрахунок не наданий, оскільки відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в той час як відповідачем не співмірність витрат не доведено. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць у сумі 11 596,20 грн.

Outcome: approved