Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

24.01.2019 року позивач перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області який діє в інтересах держави в особі: Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради грошових коштів в розмірі 9637,56 грн. за лікування потерпілого від кримінального правопорушення та судових витрат. Обґрунтовує свої вимоги тим, що ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15.01.2019р. кримінальне провадження стосовно [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито, звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям. Внаслідок дій відповідача потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження та останній знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]» Харківської міської ради в нейрохірургічному відділенні №1 з 14.10.2018 року по 31.10.2018 року та на його лікування витрачено 9637,56 грн. У судовому засіданні прокурор підтримала позовну заяву та просила її задовольнити на підставі викладених у ній підстав. Представник Харківської міської ради департаменту бюджету і фінансів в судове засідання не з"явився причина його неявки суду невідома, про час слухання справи повідомлявся. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15.01.2019 р. кримінальне провадження стосовно обвинуваченого [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито. Звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям. Як вбачається з довідки КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]" Харківської міської ради від 29.11.2018р. [PERSON], 1992р.н., знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні №1 з 14.10.2018 р. по 31.10.2018 р., витрати на лікування склали 9637,56 грн. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити та стягнути з відповідача витрати на лікування потерпілого у сумі 9 637,56 грн. Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved