Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

22.05.2015 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON]Г, [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 18.09.2013 року помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 7,37 Га, що знаходиться на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №06416563, який зареєстрований за №0059 від 20 березня 2002 року. Вона є спадкоємницею за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті батька [PERSON], померлого 18.09.2013 року. Факт родинних відносин між нею та померлим батьком підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про одруження. Крім неї, є інші спадкоємці за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті батька - [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі. Померлий [PERSON] доводився їй та відповідачу [PERSON] - батьком, а відповідачу [PERSON] - дідом. Однак прийняти спадщину, яка залишилася після смерті батька [PERSON], вона не може, так як минув встановлений законодавством України строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька вона пропустила з поважної причини, а саме: правова неусвідомленість, так як вважала, що спадщину після смерті вона може оформити після спливу шести місяців з дня смерті [PERSON], однак помилялася та крім того, після смерті батька вона користується спадщиною, у неї на руках знаходяться правоустановчі документи на спадкове майно, а саме Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №064165 від 20 березня 2002 року. Крім того, вона є особою похилого віку, пересувається за допомогою милиці, дуже часто хворіє, перебуває на обліку у Балківській амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ «Василівський центр ПМСД» Василівської районної ради Запорізької області, майже всі шість місяців після смерті батька прохворіла, пролежала вдома на ліжку. Вважає, що встановлений законом шестимісячний строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] вона пропустила з поважної причини, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить надати їй додатковий шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті батька [PERSON], який помер 18.09.2013 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві та в судовому засіданні додатково пояснила, що приймати спадщину після смерті батька [PERSON] вона не бажала, оскільки вважала, що спадщина перейде до брата [PERSON], так як він проживав разом з батьком, доглядав його та після смерті, займався його похованням. Вона надала братові всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка належала батьку. Про необхідність звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька, вона не знала. Після спливу цього строку в подальшому зясувалося, що на спадщину після смерті батька [PERSON], крім її брата, претендує і онука померлого [PERSON] та з метою зменшення частки спадщини [PERSON] та заради справедливості з врівноваженням часток спадщини після смерті батька вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить заявлені уточнені позовні вимоги задовольнити та надати їй додатковий шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], який помер 18.09.2013 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує, суду пояснив, що після смерті батька [PERSON] спадкову масу складає земельна ділянка площею 7,37 Га, правовстановлюючі документи на яку знаходяться у нього та на даний час вказана земельна ділянка здана ним в оренду. Його сестра [PERSON] знала про необхідність подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька, проте не бажала приймати спадщину, пояснюючи тим, що бажає, щоб все спадкове майно перейшло у користування до нього. В останній день шестимісячного строку після смерті батька він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просить позов [PERSON] задовольнити за викладеними в уточненій позовній заяві підставами. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі, проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях, вважає позовні вимоги безпідставними, належними доказами в судовому засіданні не доведеними та які базуються лише на припущеннях, вважає, що поважні причини пропуску позивачкою строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] відсутні. Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Третя особа: приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, самостійних вимог щодо предмету спору не заявлено. Вислухавши в судовому засіданні позивача [PERSON], відповідача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно положень ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1,2 ст.12 ЦК України кожна особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що 18.09.2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області від 20.09.2013 року, за актовим записом № 73, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Спадщина, відповідно до положень ст.1220 ЦК України, відкрилася в день смерті спадкодавця. Ступінь родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідно до якого в графі батько зазначений «Лысенко Григорий Никитович» (рос.) та свідоцтвом про одруження 25.09.1971 року між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації якого прізвище дружини присвоєно Денисенко, копії вказаних свідоцтв містяться в матеріалах справи (а.с.5,6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 7,37 га, яка знаходиться на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільовим призначенням є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №064165, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0059 від 20.03.2002 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7). Позивачка [PERSON] постійно проживає та зареєстрована з 14.02.1983 року за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Балки вул.Нова, буд.80, що вбачається з даних її паспорту, копія якого є в матеріалах справи (а.с.3). Оскільки позивачка [PERSON] постійно не проживала зі спадкодавцем на момент його смерті, відповідно до положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України, вона мала подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, тобто по 18 березня 2014 року включно. Подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцями є їх правом, а не обовязком. Позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька [PERSON], який помер 18.09.2013 року. Відповідач [PERSON]В є спадкоємицею першої черги за законом за правом представлення згідно ст.1266 ЦК України, а саме: її батько [PERSON] помер 08 квітня 2001 року, тобто раніше спадкодавця його батька [PERSON], що вбачається зі змісту судових рішень, зокрема: рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2015року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 року. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2015 року, яке набрало законної сили, відповідачці [PERSON] визначений додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті діда [PERSON], який помер 18 вересня 2013 року. З матеріалів спадкової справи № 9/2014, заведеної приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 18.09.2013 року, із заявою про прийняття спадщини за законом звертався 17.03.2014 року син спадкодавця - [PERSON] та 08.05.2015 року зверталася онука спадкодавця - [PERSON] (а.с.31-33). Тобто, крім позивачки [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом є також - [PERSON] син померлого, який прийняв спадщину та [PERSON] - онука померлого, яка прийняла спадщину. З матеріалів спадкової справи [PERSON] видно, що ні у встановлений законом строк, ані після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини із заявою про прийняття нею спадщини позивачка [PERSON] до нотаріуса не зверталась, постанова нотаріуса про відмову у прийнятті заяви або у видачі їй свідоцтва про право на спадщину відсутня. Судом зясовано, що спадкодавець [PERSON] помер 18 вересня 2013 року, а отже кінцевим днем для подання заяви про згоду на прийняття спадщини є 18 березня 2014 року. [PERSON] у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, позивачка [PERSON] була обізнана про смерть батька [PERSON], була присутня на його похоронах, проте у встановлені законодавством строки звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] вона наміру не мала, посилаючись на те, що вважала спадкове майно у спадщину отримає її брат [PERSON], на що була згодна. З позовом про встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини звернулася лише після того як дізналася, що на спадщину претендує і онука померлого - [PERSON] На теперішній час у позивачки [PERSON] виникла необхідність в оформленні спадщини після смерті батька, а оскільки до нотаріальної контори позивачка із заявою про прийняття спадщини своєчасно не звернулася, пропустила тим самим строк для прийняття спадщини, посилаючись на наявність хвороб, юридичну необізнаність та вважаючи при цьому, що фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], маючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, при цьому пропустила встановлений Законом строк, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх цивільних прав та інтересів. [PERSON] на обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] через юридичну необізнаність та через хворобу. На підтвердження поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, а саме хвороби, із-за якої позивачка вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, позивач [PERSON] надала суду довідку Балківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ «Василівський центр ПМСД» Василівської районної ради Запорізької області від 22.06.2015 року про те, що вона перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба, артроз колінних суглобів, варікозна хвороба (а.с.35). Згідно ст.41 Закону України "Про нотаріат" нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Отже, заявник мав змогу за місцем свого проживання у нотаріуса скласти заяву про прийняття спадщини та поштою чи у інший спосіб направити завірену нотаріусом відповідну заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. В такому разі, доводи позивачки щодо труднощів для подання заяви про прийняття спадщини не є виправданими. Прийняття спадщини це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду вступити в спадкові права та його цивільне право. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК). Встановлений законом строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Пропуск цього строку позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна. Натомість, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК). У п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи вищевикладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважність причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори позивач пов'язує з хворобою. При цьому позивачка посилається на медичну довідку, видану Балківською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КЗ «Василівський центр ПМСД» Василівської районної ради Запорізької області від 22.06.2015 року. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови ([PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). За приписами п.2.1 глави 10 ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язана на засадах змагальності переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Суд дійшов висновку, що позивач, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які зобов'язують її на засадах змагальності доводити свої позовні вимоги переконливими, належними та допустимими доказами, таких доказів не надала. При розгляді справи не встановлено причин, які перешкоджали позивачу звернутися з заявою про прийняття спадщини. Слід звернути увагу, що з дня смерті спадкодавця [PERSON] та подання позивачкою [PERSON] зазначеного позову у травні 2015 року минуло 1 рік 8 місяців, вказані позивачем підстави для задоволення позову не можуть бути визнані такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини. Доводи позивачки [PERSON] про неможливість подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з захворюванням, суд оцінює критично, оскільки будь-яких доказів перебування позивача на тривалому лікуванні у період з 18.09.2013 року по 18.03.2014 року [PERSON] не надала. Причин, які б непереборно перешкоджали їй в разі потреби подати нотаріусу вказану заяву в строк до 18.03.2014 року або направити заяву про прийняття спадщини поштою та дотриматися вимог Закону про строк і порядок прийняття спадщини, судом не встановлено. Позивачкою [PERSON] не наведено таких обставин, які робили своєчасне звернення її для прийняття спадщини померлого [PERSON] неможливим або важким, неприйняття нею спадщини з необережності (юридичної необізнаності), відсутності коштів для консультації з юристами, не є підставою для продовження їй строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ЦК України. Позивач не скористалася правом на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]М, перешкод для вчинення дії з прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, суд не вбачає. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, підставою для відмови у задоволені позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини особі, яка пропустила встановлений законом 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини може бути її заява про відмову від права на спадщину, або відсутність поважних (обєктивних) причин у пропуску строку для прийняття спадщини. За правовою позицією Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Проте, з наданих позивачем [PERSON]Г документів про стан її здоровя, не встановлено наявності поважних причин, з яких в період з 18 вересня 2013 року по 18 березня 2014 року позивачка не мала змогу з обєктивних причин звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], відсутні підтвердження про те, що у вказаний період позивачка перебувала на лікуванні чи стаціонарному, чи амбулаторному, мала певну групу інвалідності, що позбавляло останню вчинити ці дії. Виражених гострих проявів розпалу хвороби (її рецидивів), несприятливих факторів захворювання після лікування, які б мали несприятливий вплив на організм заявника, не встановлено. До кінцевого строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] (18.03.2014 року), на лікуванні (стаціонарному чи амбулаторному) позивачка [PERSON] не перебувала. Як висновок, позивачка [PERSON] не мала у той час обєктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, викликаних хворобою. Крім того, для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини не потрібні значні матеріальні витрати, фізичні зусилля чи великий період часу, достатньо було направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини навіть поштою, не відвідуючи нотаріальної контори. Будь-яких дій у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, позивачкою вчинено не було та як зазначено останньою в судовому засіданні, наміру приймати спадщину та звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] вона не мала, фактично спадщину не приймала, спадковим майном вона не користується, правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у відповідача [PERSON], який фактично користується земельною ділянкою. Жодних безспірних належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску позивачем [PERSON] строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем в судовому засіданні не надано та в суді не доведено. Не вчинення передбачених законом дій позивачем неподання ним своєчасно заяви про прийняття спадщини після смерті батька нотаріусу, відсутність поважних причини пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини має своїм наслідком припинення для позивача його цивільного права на спадщину. Підстав для задоволення позову суд не вбачає, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд вважає необхідним відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed