Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі за адресою [ADDRESS] користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язані оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань, за період з 01 серпня 2016 року по 01 березня 2021 року утворилась заборгованість у сумі 23 709 грн. 12 коп., а також нарахований індекс інфляції в сумі 3 277 грн. 69 коп. та 3 % річних в сумі 1 439 грн. 50 коп. Просили стягнути суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2021 року відкрито спрощене позовного провадження з повідомленням сторін. 14 липня 2021 року представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надала уточнення до позовної заяви. Просила стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що утворилась за адресою: [ADDRESS] за період з 01 серпня 2016 року по 01.03.2021 року в сумі 22 656 грн. 12 коп., а також нарахований індекс інфляції в сумі 3 277 грн. 69 коп. та 3 % річних в сумі 1 439 грн. 50 коп. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" Суржинська К.О., позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та в наданій відповіді на відзив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів адвокат Омелай Д.В. в судовому засіданні підтримав відзив наданий до суду в якому зазначав, що строк на звернення до суду із вказаним позовом складає 3 роки, тому просив застосувати строки позовної давності. Окрім цього, посилався на те, що 07.04.2014 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» укладено договір № 7450 про надання послуг з централізованого опалення та підігрів води з [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] був батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з цим вважає, що в цій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із відповідачів є безпідставними, тому що на момент укладення договору від 07.04.2014 року та у період з 01.08.2016 ( часу нарахування заборгованості) по 25.01.2021 року власником даної квартири був [PERSON] . В матеріалах справи відсутній договір укладений з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , тому вони не є належними відповідачами по справі. Сума заборгованості не підтверджена належними та допустимими доказами. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог,стягнути з позивача на користь відповідачів понесені витрати на правову допомогу згідно надано розрахунку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 вересня 2004 року кв. [ADDRESS] належала на праві приватної спільної часткової власності з визначенням часток по ј частині за кожним, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 4-7). 07.04.2014 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» укладено договір № 7450 про надання послуг з централізованого опалення та підігрів води з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.01.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В. співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (9/16 частки) та [PERSON] (7/16 частки). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, суд дійшов висновку про те, що прийнявши спадщину, відповідачі набули право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримали відповідачі свідоцтво про право на спадщину, чи здійснили реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, вони мають належним чином утримувати майно, що належить їм. Крім того, позивачі з 2004 року є співвласниками зазначеної квартири, що також зобов`язує утримувати дане майно. Договір про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] , [PERSON] не укладався, але послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, однак останні кошти за вказані послуги не сплачували, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Докази щодо звернення відповідачів в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у матеріалах справи відсутні. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Посилання представника відповідачів адвоката Омелай Д.В. на відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не заслуговують на увагу, оскільки не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості отриманих послуг з надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, у зв`язку з чим позов про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 10 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Верховний Суд виходить з того, що захищене статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частинами 1,2,3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо застосування позовної давності, то судом встановлено, що відповідачами неодноразово частково сплачувалась заборгованість за послуги теплопостачання, що підтверджується наданими до суду розрахунками. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. У зв`язку із вказаними обставинами судом не можу бути застосовано строки позовної давності. У судовому засіданні представником відповідачів не доведено з посилання на належні докази, що здійснюючи оплату за комунальні послуги, останні не сплачували заборгованість, яка на той час вже мала місце. А саме суду не надано доказів, що у призначенні платежів період оплати визначений як поточний місяць З цих же підстав є неприйнятним і розрахунок заборгованості , що наданий представником відповідачів В зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01 серпня 2016 року по 01 березня 2021 року у розмірі 22 656 грн. 12 коп. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції - 3 277 грн. 69 коп. та 3% річних - 1439 грн. 50 коп., а всього 27 373 грн. 31 коп. Крім заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі по 1135 грн. з кожного . На підставі викладеного та

Outcome: approved