Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, в обгрунтування позову зазначає, що є онукою померлої [PERSON], яка померла 07.02.2013 року, ще за життя [PERSON], 26.10.2009 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. Позивач зазначає, що стан здоров'я її бабусі погіршився у зв'язку зі смертю її чоловіка - [PERSON] , в зв'язку з погіршенням стану здоров'я [PERSON] остання не могла самостійно слідкувати за собою та за квартирою, в якій вона проживала стала забудькуватою, легко піддавался сторонньому впливу, стала дратівливою. В кінці 2009 року у зв'язку з тим, що позивачка не могла самостійно не мола здійснювати догляд за бабусею вона найняла двох жінок які почергово здійснювали за нею догляд. В зв'язку з виниклими матеріальними труднощами позивач вимушена була влітку 2011 року виїхати до міста Києва на заробітки. Переймаюсь за життя бабусі позивачка безкоштовно вселила до квартири бабусі [PERSON] з його співмешканкою за умови що вони будуть доглядати за бабусею. Перебуваючи у місті Києві позивач систематично телефонувала на домашній телефон бабусі на телефонні дзвінки відповідала жінка яка казала що все добре, позивач вважала, що розмовляє зі співмешканкою [PERSON] В кінці 2013 року позивач приїхала до м. Херсона та пішла до бабусі, але вхідні двері ніхто не відчинив, сусіди повідомили позивачу, що її бабуся перебуває у лікарні. Пошук бабусі по лікарням результатів не дав. Позивач повторно прийшла на квартиру до бабусі, де двері квартири відчинив незнайомий чоловік, який представився позивачу як спадкоємець бабусі ним виявився [PERSON] Як виявилось дійсно бабуся, людина похилого віку, будучи хворою не розуміючи значення своїх дій та їх наслідків, склала заповіт 18.01.2013 року на ім'я відповідача - [PERSON] Враховуюч вищевикладене позивач просить суд визнати заповіт складений 18.01.2013 року [PERSON] на користь [PERSON] недійсним. Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача заперечували у судовому засіданні проти задоволення позову, вважаючи, що стан [PERSON] на момент складення заповіту була такою, що дозволяв їй розуміти свої дії і керувати ними та заповіт був складений саме за волевиявленням [PERSON], у присутності свідків. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши думку учасників спарви, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КГ №171323 виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 12.12.2013року, [PERSON] померла 07 лютого 2013 року. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло №2748 від 25.11.1994 року, виданого суднобудівним заводом, квартира №57, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Шенгелія, 6 на праві власності належиь [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії серії 1-КГ №096719 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області від 25.09.2009 року, [PERSON] Дмитрієвич помер 25 вересня 2009 року (померлий був чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, а.с. 13). Згідно довідки від 27.05.2014 року виданої КЗ "[PERSON] міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних вбачається, що [PERSON] знаходилась на обліку у сімейного лікаря поліклініки №3 КЗ "[PERSON] міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних" з діагнозом: ІХС. Дифузний кардіосклероз СН ІІ - А-Б ФК ІІІ. Фібриляція передсердь. Церебральний артеросклероз. ДЕ ІІ ст. з вестибуло-атактичним синдромом. Симптоматична гіпертензія ІІ ст. ІІ ст. Деформуючий остеоартроз колінних суглобів ПФС ІІ ст. Згідно амбулаторної карти хвора впродовж 2011-2013 р.р. зверталася до до сімейного лікаря з вищевказаними діагнозами та з 26.12.12 р. по 15.01.13 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні лікарні. Згідно листа від 23.05.2014 року №393/01-10 виданого КЗ "Обласний територіальний центр Екстренної медичної допомоги та мадицини катастроф (ОТЦЕМД та МК) [PERSON] обласної ради громадянка [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] у період з 2011 по 2013 р. неодноразово зверталась за медичною допомогою до міської станції екстреної (швидкої) медичної допромоги ім. О.Ягофарова: 2011 рік - вересень - 2 рази; жовтень - 2 рази; листопад - 5 разів; грудень - 3 рази; 2012 рік - січень - рази; лютий - 7 разів; березень - 3 рази; квітень - 5 разів; травень - 8 разів; червень - 10 разів; липень - 12 разів; серпень - 8 разів; вересень - 22 рази; жовтень - 12 разів; листопад - 22 рази; грудень -26 разів. 26.12.2013 року з приводу ІХС, дифузний кардіосклероз, ЦАС ІІ ст. Симптоматична артеріальна гіпертензія, DE ІІ ст., СР-ІІ-ІІІ ст. госпіталізована до КЗ "[PERSON] міська лікарня ім. А. і О. Тропіних". Згідно копії заповіту складеного 26.10.2009 року та посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3475 [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт яки йбуло складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. 18 січня 2013 державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної кнтори [PERSON] за реєстровим №3-74 було посвідчено заповіт [PERSON], поза межами [PERSON] Другої державної нотаріальної контори у зв'язку з хворобою заповідача, за адресою: [ADDRESS]. Даним заповітом [PERSON] все належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалось заповіла [PERSON], [INFO]. Заповіт складено в присутності свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У зв'язку з хворобою заповідача, та не можливості підписання заповіту самостійно на її прохання та в її присутності текст заповіту підписано гр. [PERSON]. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено нотаріусом. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], вказала, що відповідач запросив бути її свідком при посвідченні заповіту. [PERSON] вказала, що [PERSON] в день посвідчення заповіту розповідала анекдоти та була в доброму гуморі. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], вказала, що була свідком при посвідченні заповіту [PERSON], остання була в напівлежачому стані, анекдоти не розповідала, сама [PERSON] не пересувалась та носила памперси. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка державний нотаріус Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] вказала, що для посвідчення заповіту її викликав відповідач, приїхавши за місцем мешкання [PERSON] вона залишилась з нею на одинці остання була лежачою, викликали свідків нотаріус та свідки уголос зачитали заповіт, відповідач не був присутній при посвідченні заповіту. [PERSON] вказала що нею було встановлено дієздатність [PERSON] Відповідно до ст. 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. З матеріалів спадкової справи заведеної Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом 26.02.2013 року звернувся [PERSON]. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що знала що відповідач доглядав за [PERSON] до відповідача з померлою ніхто не проживав. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є сусідкою померлої, вказала що після смерті чоловіка [PERSON] остання проживала одна, була при здоровому глузді, була лежачою. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] яка є сусідкою померлої, вказала що у [PERSON] були хворі суглоби, остання постійно викликала швидку допомогу, була при здоровому глузді. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що доглядала за померлою років 5-6 тому, доглядала більше року, [PERSON] була агресивно налаштована, кидалась на онука з ножем, проживала померла одна. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що доглядала за померлою років 6 тому, два рази на тиждень навідувалась до неї, доглядала за померло на протязі приблизно двох років, проживала померла одна. Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що винаймала кімнату у померлої років 5-6 тому, проживала там на протязі 7-8 місяців. Будучи допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є онуком померлої, вказав, що 10 років тому почав іздити до Києва, за 2 роки до смерті [PERSON], остання накинулась на нього з ножем, проживала померла сама, до неї приходили люди які її доглядали, оскільки померла постійно давала оголошення, шукала квартиронаймачів. [PERSON] зазначив, що вперше побачив відповідача - [PERSON] після смерті бабусі, окрім того Симонов зазначив, що хтось замість бабусі постійно відповідав на телефонні дзвінки. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №47 КЗ "[PERSON] обласна психіатрична лікарня" [PERSON] на момент складення заповіту та його підписання від 18.01.2013 року виявляла ознаки церебрального атеросклерозу, дисциркуляторної енцефалопатії 2 стадії зі змішаним типом без психозу та слабоумства. [PERSON] на момент складання та підписання заповіту від 18.01.2013 року могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У [PERSON] на момент підписання заповіту 18.01.2013 року були наявні ознаки органічного патопсихологічного симптомокоплексу (порушення пам'яті, порушення психічного стану, зміна особистості), які не носили вираженого характеру, тоді вона могла розуміти фактичний характер своїх дій та керувати ними, передбачаючи наслідки. Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила (п. 16 постанови). За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Заповіт є одностороннім правочином. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. ст. 1247, 1251 ЦК України заповіт складається у письмовій формі і має бути посвідчений нотаріусом або іншими уповноваженими посадовими службовими особами відповідного органу місцевого самоврядування. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Отже, суд приходить до переконливого висновку, що твердження позивача про те, що [PERSON] на час складання нею заповіту неусвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними спростовується актом судово-психіатричної експертизи, який суд вважає належним та допустимим доказом. Оцінив у сукупності покази свідків, які були допитані судом в ході розгляду справи, суд вважає, що покази цих свідків не доводять наявності у спадкодавця хвороби або такого психічного стану, внаслідок якого остання не могла розуміти своїх дій та керувати ними. Статтею 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач у наслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пунктах цієї Інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Судом встановлено, що при оформленні заповіту були дотримані вимоги до форми заповіту. Таким чином у судовому засіданні з боку позивача та його представника не було доведено, що на час складення та посвідчення заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, тобто не доведено наявність підстав для визнання заповіту недійсним, а тому суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed