Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених "Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Kабінету Mіністрів України від 21.07.2005 р. за № 630, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року за №1875. Помешкання відповідачів забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго". Відповідачі регулярно порушують умови п. 18 Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та п. 3 ст.20 Закону України "Про житлово - комунальні послуги". В добровільному порядку відповідачі сплатити борг відмовляються, позивач терпить матеріальні збитки у зв'язку з відмовою відповідачів сплачувати кошти за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24016/13-ц від 20.12.2013 року скасовано судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2013 року про стягнення солідарно боргу за надані послуги з теплопостачання з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" в розмірі 21 710 грн. 61 коп., 1 385 грн. 60 коп. - інфляційних, 1 413 грн. 13 коп. - 3% річних та судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.09.2008 року задоволено позов Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та стягнуто з відповідачів на користь позивача борг за спожиту теплову енергію в сумі 3 929 грн. 33 коп., 608 грн. 22 коп. інфляційних, 109 грн. 79 коп. - 3% відсотки річних від простроченої суми та судові витрати. Просить (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) стягнути з відповідачів солідарно борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 18 671 грн. грн. 91 коп., з яких борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 15 769 грн. 84 коп., інфляційні в розмірі 1 937 грн. 67 коп. та 3% річних в розмірі 964 грн. та 256 грн. 58 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат. Представник позивача Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" - Мельник О.В. в судовому засіданні пояснив, що Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених "Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Помешкання відповідачів забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються позивачем. Відповідачі регулярно порушують умови п. 18 Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та п. 3 ст.20 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та не сплачують кошти за спожиті послуги з теплопостачання. Договір між сторонами про надання послуг не укладався, однак відповідачі зобов'язані сплачувати кошти за надані послуги з теплопостачання відповідно до закону. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідачів, судовий наказ було видано, однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2013 року судовий наказ було скасовано, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Договір про надання послуг з відповідачами не укладався, однак вони зобов'язанні сплачувати кошти за спожиті послуги з централізованого теплопостачання відповідно до вимог законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що рзрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Крім того, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.09.2008 року задоволено позов Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та стягнуто з відповідачів на користь позивача борг за спожиту теплову енергію в сумі 3 929 грн. 33 коп., 608 грн. 22 коп. інфляційних, 109 грн. 79 коп. - 3% відсотки річних від простроченої суми та судові витрати. Заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання нарахована за період з серпня 2010 року по травень 2014 року включно, кошти, внесені відповідачами протягом 2013 року враховані при проведенні розрахунку суми заборгованості. Кошти, які сплачувалися відповідачами в 2013 році частково зараховувалися на погашення заборгованості за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.09.2008 року відповідно до ст. 534 ЦПК України. Органами державної виконавчої служби дане рішення не виконувалося, підприємство самостійно відраховувало з відповідачів дану заборгованість. Вважає, що строк звернення до суду підприємством не пропущено, оскільки в жовтні 2013 року підприємство звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу за надані послуги з теплопостачання, інфляційних, 3 % річних та просило стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті послуги централізованого теплопостачання за період з серпня 2010 року по серпень 2013 року, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2013 року судовий наказ було скасовано, тому підприємство звернулося до суду з даним позовом. Просить (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 31.08.2010 року по 31.05.2014 року в розмірі 18 671 грн. грн. 91 коп., з яких борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 15 769 грн. 84 коп., інфляційні в розмірі 1 937 грн. 67 коп. та 3% річних в розмірі 964 грн. та 256 грн. 58 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що між позивачем та відповідачами не було укладено договір про надання послуг, а тому строк виконання зобов'язання не встановлено, відповідно інфляційні та 3% річних нараховані неправомірно. Рішення суду від 04.09.2008 року повинно було виконуватися органами державної виконавчої служби. Просять застосувати строк позовної давності та залишити позовні вимоги до 14.03.2011 року без задоволення, оскільки вважають, що позивачем пропущено строк звернення до суду, клопотання про поновлення строку позивачем не надано. Зазначають, що відповідачі згодні сплатити заборгованість за спожиті послуги за три роки. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надавали. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених "Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Kабінету Mіністрів України від 21.07.2005 р. за № 630. Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року за №1875. Помешкання відповідачів забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго". Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.09.2008 року задоволено позов Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та стягнуто з відповідачів на користь позивача борг за спожиту теплову енергію в сумі 3 929 грн. 33 коп., 608 грн. 22 коп. інфляційних, 109 грн. 79 коп. - 3% відсотки річних від простроченої суми та судові витрати. Відповідачі регулярно порушують умови п. 18 Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та п. 3 ст.20 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та не сплачують кошти за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надає послуги з централізованого теплопостачання, однак відповідачами такі послуги вчасно та у повному обсязі не оплачуються, що порушує права відповідача. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість відповідачів за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 31.08.2010 року по 31.05.2014 року становить 18 671 грн. грн. 91 коп., з яких борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 15 769 грн. 84 коп., інфляційні в розмірі 1 937 грн. 67 коп. та 3% річних в розмірі 964 грн. 40 коп., що підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду, розрахунком заборгованості за період з серпня 2010 року по травень 2014 року включно, оборотною відомістю за період з жовтня 2007 року по липень 2014 року, розрахунком позовних вимог з урахуванням 3% річних та суми втрат від інфляційних процесів, які надані представником позивача і які суд вважає належними та допустимими доказами. Суд критично оцінює пояснення відповідача та його представника про те, що між позивачем та відповідачами не було укладено договір про надання послуг, а тому строк виконання зобов'язання не встановлено, відповідно інфляційні та 3% річних нараховані неправомірно, з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.1 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 даного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 та п.1 ст. 30 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Оскільки правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому з відповідачів також підлягають стягненню інфляційні та 3% річних, що передбачено ст. 625 ЦК України. Що стосується заяви відповідача та її представника про застосування строку позовної давності та залишення позовних вимог до 14.03.2011 року без задоволення, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, суд вважає, що дана заява є необґрунтованою з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. Позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Судовий наказ є актом реалізації судової влади, яким вирішується цивільна справа по суті заявлених вимог. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із заяви Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу за надані послуги з теплопостачання, інфляційних, 3 % річних вбачається, що із даною заявою позивач звернувся до суду в жовтні 2013 року та просив стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті послуги централізованого теплопостачання за період з серпня 2010 року по серпень 2013 року. 18.10.2013 року Вінницький міським судом Вінницької області відкрито наказне провадження. 21.10.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу за надані послуги з теплопостачання в сумі 21 710 року 61 коп., 1 385 грн. 60 коп. - інфляційних, 1 413 грн. 12 коп. - 3 % річних. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24016/13-ц від 20.12.2013 року скасовано судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2013 року про стягнення солідарно боргу за надані послуги з теплопостачання з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" в розмірі 21 710 грн. 61 коп., 1 385 грн. 60 коп. - інфляційних, 1 413 грн. 13 коп. - 3% річних та судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп. Враховуючи викладене та враховуючи положення ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 264 ЦК України суд приходить до висновку, що подання заяви про видачу судового наказу та його видача судом перериває позовну давність. Як вбачається з матеріалів цивільної справи з даним позовом позивач звернувся 21.03.2014 року. Оскільки строк позовної давності перервався видачею судового наказу, тому з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання за період із 31.08.2010 року по 14.03.2011 року. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved