Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Полтаваобленерго" у жовтні 2013 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом перебудови об'єкту самочинного будівництва. В обґрунтування позову вказує про те, що належна позивачу трансформаторна підстанція [NUMBER] розташована на земельній ділянці загальною площею 28 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER]), що перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди землі [NUMBER] від 27.12.2004. З метою виконання необхідних технічних заходів 25 жовтня 2010 року працівниками ПАТ "Полтаваобленерго" було здійснено виїзд на місце розташування ТП-[NUMBER]. Однак, в процесі виконання робіт було встановлено, що здійснення повного комплексу запланованих технічних заходів з обслуговування та ремонту ТП-[NUMBER] є неможливим у зв'язку з гаражем, який побудований в охоронній зоні ТП-[NUMBER] та перешкоджає під'їзду виробничої технічки до неї. Вищевказаний гараж у 2008 році був самочинно збудований [PERSON], який проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], що знаходиться поряд з ТП- [NUMBER]. Факт самочинного будівництва відповідного об'єкту містобудування було встановлено постановою Лубенського територіального управління Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області №07/16-02-11/99 від 03.04.2009 у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 97 КУпАП. Крім того, вказаний факт самочинного будівництва та порушення відповідачем під час його будівництва будівельних норм та п. 9 Правил охорони електричних мереж та порушення [PERSON] внаслідок будівництва гаража права користування ПАТ "Полтаваобленерго" земельною ділянкою, на якій знаходиться ТП-[NUMBER], був підтверджений ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2012 за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ "Полтаваобленерго" на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21.03.2011 по справі №2-6/11/1605. Виконком Гребінківської міської ради та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області фактично самоусунулися від виконання покладених на них обов'язків по забезпеченню дотримання вимог чинного законодавства у сфері користування земельними ділянками, що перебувають у комунальній власності. Тому позивач змушений самостійно звернутися до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, оскільки самочинно побудувавши відповідний гараж, [PERSON] протиправно створив для ПАТ "Полтаваобленерго" перешкоду у користуванні ТП-[NUMBER] (яка є власністю позивача) та орендованою земельною ділянкою за кадастровим номером [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та пояснила, що на момент зведення об'єкту самочинного будівництва [PERSON] не був власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Полтавської області. Відповідно гараж був зведений [PERSON] без дозволу на виконання будівельних робіт, а також з істотним порушенням ДБН України В.2.5-16-99 та Правил охорони електричних мереж. Дані порушення є істотними, оскільки унеможливлюють нормальну експлуатацію ТП-[NUMBER], зокрема, безперешкодний під'їзд до неї транспортних засобів та використання спеціальної техніки для її обслуговування та ремонту, у зв'язку з чим виникає реальна загроза життю і здоров'ю людей, які будуть користуватися відповідним гаражем, створюється небезпека пошкодження майна як відповідача, так і позивача, а також виникає загроза знеструмлення електроустановок споживачів, які живляться від даної ТП. Таким чином, звівши відповідний гараж на відстані 0,5 м від ТП-[NUMBER], [PERSON] здійснив самочинне будівництво частково поза межами наданої йому земельної ділянки по [ADDRESS] Полтавської обл, самовільно зайнявши частину земельної ділянки, на якій розташована ТП-[NUMBER]. Вказаними діями [PERSON] порушив право власності територіальної громади м. Гребінки та право користування ПАТ "Полтаваобленерго" на земельну ділянку, надану для розміщення ТП-[NUMBER], а також право власності позивача на ТП-[NUMBER] (в частині права безперешкодного користування даною ТП). Просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди, що створюються для Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" під час користування трансформаторною підстанцією [NUMBER] та земельною ділянкою за кадастровим номером [NUMBER], здійснивши перебудову самочинно збудованого гаражу шляхом його винесення за межі земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] та охоронної зони трансформаторної підстанції [NUMBER] протягом 3 місяців з моменту набрання даним рішенням законної сили. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що при наданні відповідачу у користування земельної ділянки під забудову, представники міської ради його запевнили, що трансформаторна підстанція буде перенесена на безпечну відсутність. На даний час, здійснивши забудову вказаної земельної ділянки відповідач не має можливості її узаконити, оскільки наявність указаного спору з позивачем перешкоджає йому в оформленні права власності на передану йому земельну ділянку. Вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки відповідно до висновку експерта здійснити перебудову гаража відповідно до встановлених будівельних норм неможливо, а вимога про зведення нової самочинної забудови суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, просив застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності, оскільки про своє порушене право позивач дізнався вже 02.04.2009, а до суду звернувся 23.10.2013 року. Представник третьої особи - Гребінківської міської ради Полтавської області при вирішенні спору поклався на розсуд суду, вважав за доцільне у даній ситуації рекомендувати саме позивачу винести трансформаторну підстанцію на безпечну відстань, щоб не створювати перешкод у користуванні приміщеннями мешканцям вулиці, на якій він розташований. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Гребінківської міської ради від 21.09.1999 року № 448 громадянину [PERSON] виділено земельну ділянку під забудову житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] (а.с.60). Технічна документація на вказану земельну ділянку із зазначенням її розмірів та акт про встановлення її меж в натурі (на місцевості) відсутні. В матеріалах справи є в наявності план земельної ділянки і червоних ліній забудови від 10.02.2003 року, який затверджений районним архітектором, з якого вбачається, що планувальні обмеження, які забороняють будівництво в охоронних зонах трансформаторної підстанції, на ньому не зазначені (а.с.62). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що саме він, перебуваючи на посаді районного архітектора, затверджував зазначений план, на момент його складання гараж відповідачем зведений не був, нанесення на план обмежень у забудові земельної ділянки законом не вимагається. Згідно рішення виконкому Гребінківської міської ради № 961 від 20 жовтня 2009 року гр. [PERSON] передано у власність безоплатно земельну ділянку площею 1000 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с.61). Після винесення вказаного рішення та по даний час технічна документація на вказану земельну ділянку відповідачем не виготовлялася, державний акт про право власності на неї не видавався. Користувачем суміжної земельної ділянки загальною площею 28 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER]), на якій розташовано належна позивачу ТП-[NUMBER], відповідно до договору оренди від 27.12.2004 є ПАТ "Полтаваобленерго" (а.с17-20.). З метою виконання необхідних технічних заходів 25 жовтня 2010 року працівниками позивача було здійснено виїзд на місце розташування ТП-[NUMBER]. Однак, в процесі виконання робіт було встановлено, що здійснення повного комплексу запланованих технічних заходів з обслуговування та ремонту ТП-[NUMBER] є неможливим у зв'язку з гаражем, який побудований відповідачем у 2008 році в охоронній зоні ТП-[NUMBER] та перешкоджає під'їзду виробничої технічки до неї (а.с.13-16). Статтею 125 Земельного кодексу (далі -ЗК) України, який діяв на момент зведення гаражу, передбачено, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання документа, що посвідчує право власності на відповідну земельну ділянку та з моменту державної реєстрації цих прав. Забороняється приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, а також його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Апеляційний суд Полтавської області при перегляді рішення Гребіківського районного суду Полтавської області у справі за первісним позовом виконавчого комітету Гребінківської міської ради (далі - Виконком) до [PERSON] про знесення самовільно побудованого гаража та зустрічним позов [PERSON] до Виконкому про визнання права власності на нерухоме майно, в ухвалі від 26.01.2012, яка набрала законної сили, встановив наступні обставини щодо відповідача, які не підлягають доказуванню у даній справі (а.с.26-27). Зокрема, судом встановлено, що у 2008 році [PERSON] побудував цегляний гараж без належного дозволу виконкому на вказане будівництво та без дозволу на виконання будівельних робіт Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до постанови Лубенського територіального управління Інспекції держархбудконтролю у Полтавській області № 07-16-02-11/99 від 03.04.2009 року, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 97 КУпАП. Вказане підтверджує факт самочинної побудови відповідачем цегляного гаража. Також встановлено, що цегляний гараж побудовано на відстані 0,5 м. від трансформаторної підстанції ТП-[NUMBER], у зв'язку з чим порушено підпункт "б" п.2.3. ДБН України, відповідно до якого для трансформаторної підстанції, яка не має зовнішньої огорожі, відстань захисту становить 2 м, та порушено п.9 Правил охорони електромереж відповідно до якого забороняється будівництво (реконструкція) будь-яких будівель і споруд в охоронних зонах трансформаторних підстанцій без письмової згоди енергопідприємств, яким належить ці мережі (об'єкти). Частиною 4 ст. 376 ЦК України передбачено, якщо власник (або користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання прав власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або самочинне будівництво порушує права інших осіб, об'єкт будівництва підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок порушення відповідачем вищевказаних норм при будівництві гаража, створено перешкоду у користуванні ПАТ "Полтаваобленерго" ТП-[NUMBER] (яка є власністю позивача) та земельною ділянкою за кадастровим номером [NUMBER], на якій знаходиться ТП-[NUMBER]. 10 січня 2011 року у зв'язку з рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради №734 від 27.12.2011 року (а.с.63) про перенесення джерела підвищеної небезпеки (трансформаторної підстанції) [PERSON] надав до апеляційного суду заяву про залишення його зустрічного позову без розгляду. 10 січня 2011 року Гребінківський міський голова також надав до апеляційного суду заяву про залишення апеляційної скарги без розгляду у зв'язку з рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради №734 від 27.12.2011 року про перенесення джерела підвищеної небезпеки ( трансформаторної підстанції). Враховуючи викладене, рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 березня 2011 року про визнання за [PERSON] права власності на самочинно збудований гараж скасовано. Позов Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області до [PERSON] про знесення самочинно побудованого гаража та зустрічний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно залишено без розгляду. У грудні 2012 року ПАТ "Полтаваобленерго" повторно звернулося до Виконкому із проханням вжити всіх можливих заходів в межах компетенції для забезпечення дотримання вимог чинного законодавства у сфері користування земельними ділянками, що перебувають у комунальній власності. Також позивач звернувся листом №1188 від 24.12.2012 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області з приводу застосування до [PERSON] належних заходів контролю за дотриманням вимог містобудівного законодавства, які залишені адресатами без належного реагування (а.с.28,29.). Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Зазначені норми гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачити можливість такого порушення його права в майбутньому. У відповідності до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Розташування на межі земельних ділянок сторін спірної споруди гаража не відповідає вимогам ДБН України, чим створено перешкоду у користуванні ПАТ "Полтаваобленерго" ТП-[NUMBER] (яка є власністю позивача) та земельною ділянкою за кадастровим номером [NUMBER], на якій знаходиться ТП-[NUMBER]. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені в ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним. Позивач просив відновити його порушене право шляхом зобов'язання відповідача перебудувати самочинно збудований гаражу шляхом його винесення за межі земельної ділянки, що знаходиться у користуванні позивача та охоронної зони трансформаторної підстанції [NUMBER]. Відповідно до висновку експертизи від 21.11.2014, призначеної за клопотанням позивача,запропонувати варіанти перебудови з обов'язковим винесенням за межі земельної ділянки, що знаходиться у користуванні позивача та охоронної зони трансформаторної підстанції [NUMBER], об'єкту самочинного будівництва - гараж по [ADDRESS], з дотриманням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, у розрізі наданих на дослідження документів, не можливо (а.с.123-127) з огляду на відсутність даних про розмір та конфігурацію меж земельної ділянки відповідача, визначену правовстановлюючими документами. Висновком експертизи також встановлено, що спірний гараж знаходиться на території трансформаторної підстанції, яка визначена п.2.3 ДБН В.2.5.-16-99 та охоронної та санітарно-захисної зони. При вирішенні спору суд враховує, що позивач обрав спосіб захисту, що не є адекватним змісту порушеного права та не відповідає нормативно-правовим вимогам у галузі містобудування, та який, водночас, не призведене до його захисту за відсутності реальної можливості його виконання та ускладнить виконання рішення суду в разі його обрання, а відповідно до принципу диспозитивності суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, обравши інший дієвий спосіб відновлення порушеного права позивача, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed