Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

31 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кривоозерської сільської ради, Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником житлового будинку № 372 з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кривоозерською державною нотаріальною конторою 22.12.1975 року. У серпні 2017 року йому стало відомо, що на підставі повідомлення колгоспу "Радянська Росія" № 5 від 24.10.1978 року Кривоозерською державною нотаріальною конторою накладена заборона на житловий будинок [ADDRESS], крім того на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Кривоозерського РУЮ без номера від 15.03.2010 року також накладено арешт на вказаний житловий будинок і його власником зазначено [PERSON] Посилаючись, що колгосп, за повідомленням якого накладено заборону на нерухомість ліквідовано, [PERSON] будинок ніколи не належав, позивач просить зняти арешт на згадану нерухомість. Позивач надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі Кривоозерська сільська рада, Кривоозерський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області надіслали листи, в яких сільська рада визнає позовні вимоги, відділ ДВС не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просять розглянути справу без участі їх представників. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. 22.12.1975 року Кривоозерською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON], відповідно до якого він став власником в порядку спадкування житлового будинку № 372 з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , (а.с.5) Зазначений житловий будинок зареєстрований в Первомайському міжміському бюро технічної інвентарізації на праві особистої власності за . Право власності позивача на зазначену нерухомість підтверджується також даними технічного паспорту, виготовленого 23.11.2016 року, (а.с. 6-9), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 3-4). Із вказаної інформаційної довідки підтверджується, що за повідомленням № 5, виданим колгоспом "Радянська Росія" 24.10.1978 року, Кривоозерською державною нотаріальною конторою 15 вересня 2006 року зареєстровано заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження - 3738125) на житловий будинок [ADDRESS]. Власником житлового будинку зазначено [PERSON]. Крім того, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження без номера від 15.03.2010 року Миколаївською філією ДП "Інформаційний центр" зареєстровано арешт на вказане нерухоме майно. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.14-16) колгосп "Радянська Росія" Кривоозерського району Миколаївської області, ліквідовано. Відповідно до довідки Кривоозерського районного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 30.08.2017 року № 5011/14.14-41 в період з 2010 по 2017 роки виконавчі документи, стороною за якими визначено [PERSON] до відділу не надходили, арешти на його майно не накладались. В силу ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-26цс13 від 15.05.2013 року зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої 2 юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин, а саме, що позивач з 1976 року є власником житлового будинку [ADDRESS] , внаслідок його успадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], обтяження у виді заборони на будинок внесено 15.09.2006 року за повідомленням підприємства, яке ліквідовано, 23 квітня 2010 року при реєстрації обтяження у виді арешту нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження власником майна зазначено [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України.

Outcome: approved