Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вищезазначеною позовною заявою мотивуючи тим, що 17 серпня 2012 року між Національним авіаційним університетом та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про навчання № 12-1/ЗФ/030102-906, відповідно до умов якого університет взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів останньої надати їй освітню послугу за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем "Бакалавр" за напрямом "Психологія", заочної форми навчання, на платній основі. Вказує, що відповідно до п.п.2.2.1.-2.2.2 вищезазначеного договору відповідачка зобов'язалась виконувати робочий навчальний план та своєчасно сплачувати кошти за навчання, вартість якого за один навчальний семестр становить 3 525 грн., що відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 705 грн. на місяць (п.3.2, 3.3), яка вноситься за весь перший рік або семестр до початку навчання; кошти за навчання у поточному навчальному році сплачуються за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру (п.п.3.7., 3.8.). Уклавши договір, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання їх виконувати, однак під час навчання на 1 курсі (1-2 семестри) відповідачка виконувала свої зобов'язання за договором неналежним чином, а саме: за період навчання у 1 семестрі не виконала навчальний план (заліків та екзаменів не складала) та не внесла у вказаний в договорі строк плату за навчання в повному обсязі за 1 семестр, чим порушила вимоги п.п. 2.2, 3.7, 3.8 договору та ст.ст.526, 530 ЦК України. Також вказує, що під час навчання у 1 семестрі відповідачка не зверталась до університету з письмовою заявою про припинення дії договору згідно із п.5.3. договору. Вказує, що позивач надав освітні послуги згідно із договором в повному обсязі, а відповідачка не виконала свої зобов'язання щодо їх своєчасної оплати до початку навчання (п. 3.7 договору) та виконання навчального плану, як наслідок, за результатами семестрового контролю остання була відрахована з Національного авіаційного університету згідно із наказом ректора НАУ від 09.04.2013 р. № 735/ст. за порушення навчальної дисципліни з 01.02.2013 р., у зв'язку з чим станом на дату подачі позову плату за 2 місяці 1 курсу навчання у розмірі 1 410 грн., тому змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь Національного авіаційного університету 1 410 грн. боргу за договором про навчання, 580,57 грн. пені, інфляційні нарахування у розмірі 801,68 грн. та 3% річних у розмірі 42,30 грн., а всього 2834,55 грн. та судові витрати. У судове засідання 19.07.2016 року представник позивача не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить його задоволити повністю з підстав, зазначених у ньому, без його участі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про можливість проводити розгляд справи у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалі справи. Відповідачка свого права на участь не використала, у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідачки не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON] було укладено договір про навчання № 12-1/ЗФ/030102-906 (а.с.5), за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідачки надати їй освітню послугу за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем "Бакалавр" за напрямом "Психологія", заочної форми навчання, на платній основі. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка була зарахована студенткою першого курсу Інституту заочного та дистанційного навчання НАУ з заочною формою навчання на договірній основі з 01.09.2012 року (наказ ректора про зарахування від 15.08.2012 року №1462/ст.), що підтверджується довідкою НАУ від 06.08.2015 року №88 (а.с.7). Згідно п.п. 2.2.1.-2.2.2 вищезазначеного договору відповідачка зобов'язалась виконувати робочий навчальний план та своєчасно сплачувати кошти за навчання. Згідно з п. 3.2, 3.3 вищезазначеного договору вартість навчання за один навчальний семестр становить 3 525 грн., що відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 705 гривень на місяць. Пунктами 3.7., 3.8. вищезазначеного договору передбачено, що плата за навчання вноситься за весь перший рік або семестр до початку навчання; кошти за навчання у поточному навчальному році сплачуються за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру. Пунктом 4.3. вищезазначеного договору передбачено, що при заборгованості по оплаті більше 5-ти місяців, Виконавець має право відрахувати Замовника з університету за невиконання умов договору. Пунктом 5.3. вищезазначеного договору встановлено, що дія договору може бути припинена за письмовою згодою обох сторін. Уклавши вищезазначений договір, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання їх виконувати, однак під час навчання на 1 курсі (1-2 семестри) відповідачка виконувала свої зобов'язання за договором неналежним чином, а саме: за період навчання у 1 семестрі не виконала навчальний план (заліків та екзаменів не складала) та не внесла у вказаний в договорі строк плату за навчання в повному обсязі за 1 семестр, чим порушила вимоги п.п. 2.2, 3.7, 3.8 договору та ст.ст.526, 530 ЦК України, якими визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Крім того, слід зазначити, що під час навчання першому семестрі відповідачка не зверталась до позивача з письмовою заявою про припинення дії договору (згідно із п.5.3.). Пунктом 3.10 договору передбачено, що у випадку відрахування за результатами семестрового контролю (академічну неуспішність) Замовник вважається таким, що отримав послугу в повному обсязі за весь навчальний семестр (в якому виникла академічна неуспішність). Судом встановлено, що позивач надав освітні послуги згідно із договором в повному обсязі, на відміну від відповідачки, яка не виконала свої зобов'язання щодо їх своєчасної оплати до початку навчання (п. 3.7 договору) та виконання навчального плану, у зв'язку з чим, за результатами семестрового контролю вона була відрахована з Національного авіаційного університету згідно із наказом ректора НАУ від 09.04.2013 р. № 735/ст. за порушення навчальної дисципліни з 01.02.2013 р., що підтверджується довідкою НАУ від 06.08.2015 року №88 (а.с.7). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка має заборгованість перед позивачем по оплаті за навчання у розмірі 1 410 грн., що підтверджується довідкою НАУ від 06.08.2015 року 306-03/1982 (а.с.6). У відповідності до ст. 11 ЦК України права та обов'язки виникли між сторонами на підставі укладеного договору. У зв'язку з вищевикладеним, слід зазначити, що правовідносини, що виникли між сторонами у справі у цьому випадку регулюються нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідачка, не оплативши у вказаний в договорі строк плату за навчання, порушила вимоги ст.530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 17 серпня 2012 року між Національним авіаційним університетом та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про навчання № 12-1/ЗФ/030102-906, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частиною 4 ст. 60 ЦПК визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки суду не надано доказів, що відповідачка здійснювала оплату за навчання згідно умов договору з останньої підлягає стягненню заборгованість перед позивачем по оплаті за навчання у розмірі 1 410 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Крім того, відповідно до п.4.1 договору передбачено, що за неналежне виконання зобов'язань Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Згідно пункту 4.2 договору, у випадку несвоєчасної сплати за надання освітніх послуг, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0.5% від несплаченої суми за кожний календарний день заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідачки 580,57 грн. пені за період з 02.08.2014 року по 01.08.2015 року, інфляційних витрат у розмірі 801,68 грн. за період з 02.08.2014 року по 01.08.2015 року, 3% річних у розмірі 42,30 грн. за період з 02.08.2014 року по 01.08.2015 року, що підтверджується розрахунком, доданим до матеріалів справи (а.с.3). У зв'язку з вищевикладеним та враховуючи те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконала, та не бажає добровільно відшкодувати фактичні витрат, пов'язані з її навчанням у НАУ, суд приходить до висновку про те, що вимоги Національної академії внутрішніх справ про стягнення зі [PERSON] вартості навчання у розмірі 28 087 гривень 47 копійок підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору (а.с.8). На підставі викладеного, ст.ст. 11, 525, 599, 610 ЦК України та

Outcome: approved