Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

06.10.2016р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за нею як спадкоємцем за законом після смерті свого брата [PERSON], який помер [INFO], право приватної власності на земельну ділянку площею 2,67 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована в межах Врадіївської селищної ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом та через відсутність правовстановлюючого документу на землю на ім'я брата, не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, що було підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій та звернення з вказаним позовом до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить провести розгляд справи за його відсутності, судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу в його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Так, як вбачається з матеріалів справи та таке визнано сторонами, [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.03.2016р.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,67 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в межах Врадіївської селищної ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.10.2007р. Згідно довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № В-35/0-32/19-16 від 27.09.2016р. наданої відділом Держгеокадастру у Врадіївському районі, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,67 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в межах Врадіївської селищної ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 97 702 грн. 01 коп. Як вбачається з довідки Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 4247 від 19.09.2016р. на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один [ADDRESS], нова назва [ADDRESS]. Згідно листа Врадіївської державної нотаріальної контори № 890/01-16 від 31.10.2016р. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45601313 від 31.10.2016р. після смерті [PERSON], за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернулася сестра спадкодавця: [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 151 від 08.04.2016р.). Постановою від 27.09.2016р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори Поплужна К.А. відмовила позивачу у видачі після [PERSON] свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,67 га у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. В зв'язку з вищевикладеним позивачем в Газеті Врадіївської райдержадміністрації і районної ради Миколаївської області "Вісник Врадіївщини" № 72 (9722) від 24.09.2016р. розміщено оголошення про те, що загублений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], вважати недійсним. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON], окрім позивача до нотаріальної контори більше ніхто не звертався, та Державний акт на земельну ділянку із-за смерті спадкодавця не отримувався, позивач не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину за законом, яке у неї виникло у зв'язку із смертю брата, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved