Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-й категорії, а також інвалідом 2 групи, йому згіднл 8 (восьми) рішень Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/9210/13-а, по справі №214/521/14-а, по справі №214/9220/13-а, по справі №214/9221/13-а, по справі №214/112/13, по справі №6а-214/113/13, по справ №214/1699/14-а, по справі №214/4582/14-а та були присудженні певні суми по стягненню їх з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної ради та Управління ПФУ у Саксаганському районі м. Кривого Рогу. Протягом кількох років відділ примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області не стягнули суми за рішенням. Позивач подав заяви з оригіналами виконавчих листів і додатками до Державної казначейської служби України для подальшого їх виконання з виплатою коштів з Державного бюджету України. Згідно листа відповідача від 24.11.2016 року №5-14/1825-19858 на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходяться виконавчі листи, видані Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення на користь, які були прийняті відповідачем з 20.01.2014 року по 14.11.2014 року. Наступним листом від 12.03.2018 року №5-13/1653-4124 відповідач повідомив позивачу про виконання восьми рішень Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 за період з 14.03.2017 по 27.07.2017 року. Компенсація за прострочення виконання рішень Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу нарахована відповідачем добровільно та складає по справах, №214/9210/13-а-481,06 гривень. №214/521/14-а-423,20 гривень, №6а/-214/113/13-а-821,25 гривень, №214/9221/13-а-168,14 гривень. №214/9220/13-а-661,63 гривень, №214/1699/14-а-389,60 гривень, №6а-214/112/13-597,21 гривень, №214/4582/14-а-355,21 гривень, що складає компенсація у розмірі 3% річних за всіма рішеннями у розмірі - 3897.30 гривень. Добровільно виплати нарахувану компенсацію відповідач відмовляється. Посилаючись на черговість виконання рішень судів, за якою компенсація підпадає у третю чергу, тобто після виконання усіх судових рішень, які надходять до відповідача і понині. Також при перерахуванні коштів відповідачем Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу на банківській рахунок позивача було стягнуто кошти за касове обслуговування в розмірі 0,5% від сум виплати, що складає по справах: №214/9220/13-а - 46,97 грн., № 214/9221/13-а - 11,94 грн.,№ 6а-214/112/13 - 43,72грн., №6а-214/113/13 - 60,12 грн., №214/1699/14-а - 29,85 грн., №214/4582/14-а - 26,71 грн.. Загалом сума стягнутих коштів за касове обслуговування в розмірі 0,5% дорівнює - 219,31 грн. Згідно трьох листів ПАТ КБ «Приватбанк», існує різниця між сумою коштів, що надійшли на картковий рахунок позивача, та сумою, встановленою судовими рішеннями Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про стягнення коштів з державних установ. Державна казначейська служба України повинна була передбачити додаткові витрати у сумі 219,31 грн., пов'язані з виконанням рішень суду, а не перекладати ці витрати на позивача, якому виплата за рішеннями суду про стягнення коштів з державних установ повинна відбутися у повному обсязі. Відповідно до листв Державної казначейської служби України від 24.11.2016 року №5-14/2825- 19858 та від 12.03.2018 року №5-13/1653-4124 відповідач отримав та виконав виконавчі листи, видані Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення коштів на користь позивача: 1) по справі № 214/9210/13-а прийнятий 20.01.2014р. та виконаний 14.03.2017р.; 2) по справі № 214/521/14-а прийнятий 14.02.2014р. та виконаний 14.03.2017р.; 3) по справі № 214/9221/13-а прийнятий 22.08.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; 4) по справі № 214/9220/13-а прийнятий 22.08.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; 5) по справі № 6а-214/113/13 прийнятий 18.09.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; 6) по справі № 6а-214/112/13 прийнятий 18.09.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; 7) по справі № 214/1699/14-а прийнятий 14.11.2014р. та виконаний 19.04.2017р.; 8) по справі № 214/4582/14-а прийнятий 09.02.2015р. та виконаний 27.07.2017р. Відповідач порушив грошові зобов'язання з виплати коштів протягом трьох років на загальну суму у розмірі 58 048,61 грн., у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно зведеної таблиці індексів інфляції, індекс інфляції за кожним судовим рішенням прострочення зобов'язання відповідача складає: 1) по справі № 214/9210/13-а прийнятий 20.01.2014р. та виконаний 14.03.2017р. на суму 5532,00 грн. 5532,00 грн. х (100,6 х 102,2 х 103,3 х 103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4 х х101,9х 103,0 х 143,3 х 112,4 х 101,1 х101,0):100%=5532 х 2,05 - 5532 = 5803,62 грн. де: (100,6...... 103,0) індекси інфляції з лютого по грудень 2014 року; 143,3 - індекс інфляції за 2015 рік; 112,4 - індекс інфляції за 2016 рік; 101,1 та 101,0 - індекс інфляції за січень та лютий 2017 року; 5532,00 грн. - сума боргу. 2) по справі № 214/521/14-а прийнятий 14.02.2014р. та виконаний 14.03.2017р. на суму 4585,00 грн. 4585,00 х (102,2 х 103,3 х 103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 143,3 х 1 12,4 х 1011 101,0):100% = 4585,00 х 2,041 - 4585,00 = 4810,12 грн. 3) по справі № 214/9221/13-а прийнятий 22.08.2014р. та виконаний 29.03.2017р. на суму 6459,00 грн. 6459,00 х (102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 143,3 х 1124 х 1011 х 101,0) : 100% = 6459,00 1,819 - 6459,00 = 5497,81 грн. 4) по справі № 214/9220/13-а прийнятий 22.08.2014р. та виконаний 29.03.2017р. на суму 9393,00 грн. 9393,00 х (102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 143,3 х 112,4 х 1011 х 101,0) : 100% = 9393,00 1,819 9393,00 = 7995,19 грн. 5) по справі № ба-214/113/13 прийнятий 18.09.2014р. та виконаний 29.03.2017р. на суму 12023,89 грн. 12023,89 х (102,4 х 101,9 103,0 х 143,3 х 112,4 х 101,1 101,0) : 100% = 12023,89 х 1,768 -12023,89 = 9606,38 грн. 6) по справі № 6а-214/112/13 прийнятий 18.09.2014р. та виконаний 29.03.2017р. на суму 8743,72 8743,72 х (102,4 х 101,9 103,0 х 143,3 х 112,4 х 1011 101,0) : 100% = 8743,72 х 1,768 - 8743,72 = 6985,66 грн. 7) по справі № 214/1699/14-а прийнятий 14.11.2014р. та виконаний 19.04.2017р. на суму 5970,00 грн. 5970,00 х (103,0 х 143,3 х 112,4 х 101,1 х 101,0 101,8 ) : 100% = 5970,00 х 1,725 - 5970,00 = 4612,79 грн. 8) по справі № 214/4582/14-а прийнятий 09.02.2015р. та виконаний 27.07.2017р. на суму 5342,00 . 5342,00 х (110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 112,4 х 101,1 х 101,0 101,8 х 100,9 х 101,3 х 101,6) : 100% = 5342,0 х 1,602 - 5342,00 = 3682,65 грн. Загальна сума заборгованості за вісьмома судовими рішеннями внаслідок інфляційних процесів становить 48994,22 грн. Також внаслідок тривалого невиконання судових рішень, а саме від трьох до семи років, у позивача фізичний та психологічний стан різко погіршився, постійно перебуває у депресивному стані та роздратованості, з'явилися безсонні ночі, моральні і фізичні страждання, від нього вимагаються додаткові зусилля для організації свого життя, у тому числі, неодноразово звертався за медичною допомогою, враховуючи, що має другу групу інвалідності внаслідок ЛНА на ЧАЕС та отримав інфаркт міокарда з проведенням інвазійної операції по встановленню стента. У даному випадку, моральна шкода полягає відшкодуванню у межах одного прожиткового мінімуму, в розмірі, встановленому станом на дату розгляду справи, що складає 1762 грн. за кожним судовим рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, а саме 8х 1762 грн. = 14096 грн. За цих обставин, оскільки неможливість для позивача отримати виконання восьми рішень, винесених на його користь, протягом тривалого строку становить втручання його право на мирне володіння своїм майном. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення з яких вбачається, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 626 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, ч. З ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, Верховним судом України наголошено, що ст. 625 Цивільного кодексу України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 Цивільного Кодексу України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Між позивачем та органами Казначейства відсутні зобов'язальні або договірні правовідносини, відповідно до умов яких у Казначейства могло б виникнути зобов'язання сплатити індекс інфляції та компенсацію в розмірі 3% річних. Тому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами, встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини. Так, згідно восьми рішень Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу, позивачу стягнуто суми з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради та Управління ПФУ у Саксаганському районі м. Кривого Рогу. Відповідно до листа Державної казначейської служби України від 24.11.2016 року №5-14/1825-19858 на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходяться виконавчі листи, які видані Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, стягнення коштів на Вашу користь позивача. (а.с. 9) Як вбачається з виписки Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» по рахунку [NUMBER] за період 29.03.2017 року - 29.03.2017 року Держказначейська служба України здійснила перерахунок коштів на рахунок на користь [PERSON] в сумі 32 384,86 гривень, за період 19.04.2017 року -19.04.2017 року у сього надходжень 5 940,15 гривень, за період 27.07.2017 року -27.07.2017 року усього надходжень на суму 5 315,29 гривень.(а.с. 11-13) Згідно розрахунку індексу інфляції Державна служба статистики надає індекси споживчих цін по Україні за період з січня 2014 року по грудень 2017 року включно становить 228,7%. (а.с.14) Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Таким органом є Державна казначейська служба України. Частиною 1ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено відповідальність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за несвоєчасне виконання судового рішення. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845затверджено «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», яким встановлюється механізм, особливості виконання рішень про стягнення коштів з вказаних органів. Так, судом встановлено, що позивачу рішеннями Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу стягнуто певні суми по справі №214/9210/13-а, по справі №214/521/14-а, по справі №214/9220/13-а, по справі №214/9221/13-а, по справі №214/112/13, по справі №6а-214/113/13, по справ №214/1699/14-а, по справі №214/4582/14-а. Відносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 № 4901-VI, який набрав чинності з 01 січня 2013 року. Відповідно до положень ст. 3 Закону виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом державної влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється в тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Цим же Законом встановлено і відповідальність за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу у вигляді компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ст.5 Закону). Як вбачається з пояснень позивача, які представником відповідача не оспорюються та в належний спосіб не спростовані, позивач 05.06.2012 року звернувся до Державної казначейської служби України з оригіналами виконавчих листів з додатками для подальшого їх виконання. Проте, перерахування коштів на банківський рахунок, зазначений у заяві позивачу, було здійснено відповідачем по справі № 214/9210/13-а прийнятий 20.01.2014р. та виконаний 14.03.2017р.; по справі № 214/521/14-а прийнятий 14.02.2014р. та виконаний 14.03.2017р.; по справі № 214/9221/13-а прийнятий 22.08.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; по справі № 214/9220/13-а прийнятий 22.08.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; по справі № 6а-214/113/13 прийнятий 18.09.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; по справі № 6а-214/112/13 прийнятий 18.09.2014р. та виконаний 29.03.2017р.; по справі № 214/1699/14-а прийнятий 14.11.2014р. та виконаний 19.04.2017р.; по справі № 214/4582/14-а прийнятий 09.02.2015р. та виконаний 27.07.2017р., згідно пояснень позивача, з порушенням строку, визначеного Законом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 5ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є рішення суду. Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовому висновку Верховного суду України від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14. Верховний Суд України у Постанові № 10/ 557-26 /155 вказав, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними сплаті кредитору. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу і відсотки річних входять до складу грошового зобов'язання. Дана рекомендація Верховного Суду України є основою розрахунку інфляційних втрат, що стягуються судами. Чинне законодавство і судова практика (Вищий господарський суд України в Постановах № 22 / 378-26 / 137 та № 18/44) виходять з того, що втрати внаслідок інфляційних процесів за своєю правовою природою не тотожні неустойці (штрафу, пені), їх потрібно розцінювати як суму знецінення грошових коштів за прострочення грошового зобов'язання за певний період, і вони є невід'ємною складовою основного боргу. При цьому індекс інфляції враховується при простроченні виконання грошового зобов'язання у всіх випадках і кредитор має право на збереження реальної величини не отриманих своєчасно грошей. Суд під, час вирішення питання, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції за несвоєчасне виконання зобов'язань, зазначає наступне. Згідно приписів ч.2 ст.625 ЦК, сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції, розрахунок проводиться на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. Тому з відповідача на користь позивач слід стягнути сумі індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішень суду в розмірі 48 994 гривень 22 копійок. Крім того, вирішуючи питання про стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань, суд звертає увагу на те, що на відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу* 3 % / 365 (кількість днів у році)*кількість днів прострочення. Як вбачається з матеріалів справи компенсація за прострочення виконання рішень судів нарахована Казначейством та складає 3 897 гривень 30 копійок. Відповідно до ст. 56 Конституції України гарантує кожному право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень. Право фізичних та юридичних осіб, зокрема, на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в статтях 32, 56, 62, 152 Конституції України. За змістом ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади відшкодовується за рахунок коштів Державного бюджету Державною казначейською службою України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (постанова КМУ від 3 серпня 2011 р. N 845) Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема в разі завдання майнової та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11), а також можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11). Позивач наполягав на стягненні моральної шкоди якої [PERSON] зазнав від незаконної бездіяльності Державної Казначейської служби України. Підстави відшкодування шкоди, визначені ст.ст. 1173-1175 ЦК України;і за ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Встановлення судовим рішенням факту незаконної бездіяльності Державної Казначейської служби України позивачу дає право просити суд захистити його порушене право шляхом стягнення з відповідача моральної шкоди. Саме згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. У відповідності з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Знайшов своє підтвердження факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] незаконною бездіяльністю Державної Казначейської служби України яка виражалась, зокрема у тому, що постійно перебуває у депресивному стані та роздратованості, з'явилися безсонні ночі, моральні і фізичні страждання, від нього вимагаються додаткові зусилля для організації свого життя, у тому числі, неодноразово звертався за медичною допомогою, враховуючи, що має другу групу інвалідності внаслідок ЛНА на ЧАЕС та отримав інфаркт міокарда з проведенням інвазійної операції по встановленню стента. При вирішенні питання щодо причинно-наслідкового зв'язку між протиправною бездіяльністю і заподіянням позивачу моральної шкоди суд вважав за обов'язок застосувати практику європейського суду з прав людини зроблену судом у справі "Ромашов проти України" (980_227 ) (Romashov v. Ukraine), N 67534/01, від 27 липня 2004 року, зазначену в пункті 26 : «26. Відповідно до усталеної практики Суду термін "потерпілий" означає особу, на яку безпосередньо здійснюється вплив діями чи бездіяльністю. Існування порушення Конвенції (995_004 ) можливе навіть за відсутності шкоди. Отже, рішення чи захід на користь заявника не є в принципі достатніми для позбавлення його статусу потерпілого, якщо державні органи не визнали порушення, прямо або по суті, та не надали за це порушення компенсації (див. "Далбан проти Румунії", заява N 28114/95, параграф 44, ЄСПЛ 1999-VI).» Розраховуючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом враховується глибина та тривалість моральних страждань позивача, перебуває у депресивному стані та роздратованості, отримав інфаркт міокарда з проведенням інвазійної операції по встановленню стента, суд врахував період часу впродовж якого триває незаконна бездіяльність. Суд вважає, твердження позивача про спричинення йому моральної шкоди обґрунтованими, тому суд вважає, що моральна шкода у розмірі 14 096 гривень 00 копійок відповідатиме вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною. Відповідно до вимоги позивача про стягнення 0,5% від суми виплати за касове обслуговування банку в розмірі 219,31 гривень є безпідставною та необґрунтованою. Оскільки позивач знаходився в договірних відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк», обслуговування карткового рахунку, тарифів за відповідні послуги, які відносяться до компетенції банку. Казначейством на рахунок позивача, який зазначений в його заявах, перераховувались кошти. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виробі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Доводи Державної казначейської служби України про те, що між позивачем та органом Казначейства відсутні зобов'язальні або договірні правовідносини, відповідно до умов яких у Казначейства могли б виникнути зобов'язання сплати втрати у зв'язку із зростанням індексу інфляції та компенсації в розмірі 3% річних, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать нормам Закону та Висновкам ВСУ з аналогічними обставинами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення компенсації в розмірі 3% річних, та моральної шкоди з Державної казначейської служби України є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. оскільки судове рішення що набрали законної сили підлягають виконанню, а не виконання судових рішень є підставою для відповідальності, встановленою законом. При цьому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, враховуючи те що відповідач прострочив строки виконання зобов'язання, суд вважає що розмір індексу інфляції слід визначити на користь позивача в розмірі 48 994 гривень 22 копійок, та три відсотка річних в розмірі 3 897 гривень 30 копійок, також стягнення моральної шкоди у розмірі 14 096 гривень 00 копійок. В частині стягнення з Державної Казначейської служби України 0,5% від суми виплати за касове обслуговування банку в розмірі 219 гривень 31 копійка слід відмовити в повному, так дана вимога є безпідставною та необґрунтованою Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільненні від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial