Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] державної адміністрації Вінницької області з участю заінтересованої особи без самостійних вимог [PERSON] про визнання незаконним рішення та його скасування з тих підстав, що як стверджує в результаті допущеної в розпорядженні [PERSON] РДА № 128 від 21.03.2008 року помилки сталося так, що на місці законно зареєстрованої за її покійним чоловіком [PERSON] земельної ділянки було здійснено державну реєстрацію іншої земельної ділянки, але вже під іншим кадастровим номером на ім'я [PERSON] Рішенням Бершадського районного суду від 14.07.2016 року в справі № 126/1494/16-ц було визнано за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Поташнянської сільської ради. Крім того, визнано незаконним та скасовано розпорядження Бершадскьої РДА № 128 від 21.03.2008 року "Про видачу державних актів спадкоємцям померлих громадян - власників земельних часток (паїв) на території Бершадського району" в частині про передачу у власність земельної ділянки № 661 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] та видачу державного акту на парво власності на цю земельну ділянку. На виконання даного судового рішення Бершадскьою РДА було винесено розпорядження від 30.09.2016 року № 461, в додатку до якого номер земельної ділянки, що належить [PERSON] вже було вказано правильно "561". Після того, як Бершадським районним судом за нею було визнано право власності на земельну ділянку, вона звернулась для реєстрації цього права до державного реєстратора [PERSON] РДА, який їй було повідомлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру. Листом відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі було повідомлено, що надати витяг з Державного земельного кадстру про земельну ділянку з № 661, яка належала її покійному чоловікові і право власності на яку перейшло до неї можливо тільки після скасування державної реєстрації речового права на земельну ділянку з номером 0520484000:03:002:0316, яке зареєстроване за [PERSON], оскільки на місці знаходження її земельної ділянки зареєстрована земельна ділянка [PERSON] Просить визнати незаконним розпорядження [PERSON] РДА № 128 від 21.03.2008 року про державну реєстрацію речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 0520484000:03:002:0316 за [PERSON] та скасувати його. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Від представника відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов визнає. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. У відповідності до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни субєкта управління обєктами державної власності, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ст. 155 ч.1 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню вповному об'ємі. На підставі ст. 393 ЦК України, ст.ст. 125, 152, 155 Земельного кодексу України,

Outcome: approved