Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЧАВДАР 18" (далі позивач - ОСББ "ЧАВДАР 18") звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач [PERSON] ) про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території, посилаючи на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . ОСББ "ЧАВДАР 18" здійснює коплекс послуг по експлуатації та обслуговуванню будинку [ADDRESS] , за рахунок відповідних внесків (платежів) всіх співвласників Об`єднання. Для самостійного забезпечення (самозабезпечення) утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території Об`єднання щорічно визначає та встановлює порядок і розмір внесення співвласниками будинку внесків і платежів на таке утримання. Так, протоколом загальних зборів ОСББ "ЧАВДАР 18" № 4 від 28.02.2018 затверджено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6,00 грн./кв.м. В результаті систематичної несплати відповідачем за період з травня 2018 по квітень 2019 щомісячних внесків на утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, сформулювалась заборгованість у відповідача перед Об`єднанням, яка станом на 01.04.2019 становить 4936 грн. 80 коп. Позивачем здійснено розрахунок індексу інфляцій та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості станом на 01.04.2019 та відповідно до вищевказаного розрахунку 3% річних від простроченої суми становить - 148 грн. 06 коп., збитки, завдані інфляцією (інфляційні нарахування) становлять 268 грн. 43 коп., таким чином з урахуванням індексу інфляцій та 3 (трьома) відсотками річних, нарахованих на суму заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 5353 грн. 29 коп. та судові витрати в розмірі 6921 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. 16.01.2020 представник позивача Матвійчук А.В. подав заяву про збільшення позовних вимог за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЧАВДАР 18" до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка залишена судом без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Мотивували тим, що відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, що підтверджується витягом з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА", відтак послугами Об`єднання не користується. Крім того, позивачем не надано доказів укладення договорів з власниками квартир вищевказаного будинку, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Вислухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею - 74,8 кв.м., житловою площею - 37 кв.м. (а.с. 12). Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною 1 статті 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", якою визначені форми управління багатоквартирним будинком, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Таким чином, за загальним правилом, встановленим статтею 9 Закону "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками, а у випадку прийняття ним відповідного рішення - управителем чи об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до частини 1 статті 10 зазначеного Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до статті 1 зазначеного Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Частиною 14 статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації. Як встановлено судом, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано юридичну особу ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЧАВДАР 18", місцезнаходження - м. Київ вул. Є. Чавдар, будинок. 18. Як посилався представник позивача, відповідач до травня 2018 року сплачувала внески на утримання будинку та прибудинкової території. Вказані обставини визнала відповідач в судовому засіданні. Відповідно до розрахунку заборгованості власника квартири [ADDRESS] внесків на утримання будинку та прибудинкової території в період з травня 2018 по квітень 2019 у відповідача сформулювалась заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території, яка станом на 01.04.2019 становить 4936 грн. 80 коп. (а.с. 3). У своїй діяльності ОСББ керується Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання обслуговувати та проводити поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території, надавати інші послуги, а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах, передбачених законом. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об"єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Доводи відповідача та її представника, що остання не проживає в квартирі [ADDRESS] , а тому у власника відсутній обов`язок щодо сплати внесків на користь позивача не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Таким чином, за вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України та спеціальними профільними Законами України, відповідач зобов`язана виконувати встановлений законом цивільний обов`язок - сплачувати Внески на утримання будинку та прибудинкової території і розмірі, встановленому Загальними зборами Об`єднання. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3% річних від простроченої суми становить 148 грн. 06 коп., збитки, завдані інфляцією (інфляційні нарахування) становлять 268 грн. 43 коп. (а.с. 3) Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Так, підготовка до розгляду справи, збір доказів та представництво інтересів позивача в суді здійснювалось адвокатом Колокольніковим В.А. відповідно до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2019. З зазначених документів, долучених до матеріали справи, вбачається, що позивачу в межах цивільної справи надавались наступні юридичні послуги: аналіз первинної документації замовника, складання та подання належним чином оформленої позовної заяви, консультації, представництво в судових засіданнях. Пунктом 4 Договору про надання правової допомоги від 01.12.2017 передбачено, що плата за виконання адвокатом доручень клієнта, включаючи витрати організаціно-технічного характеру, визначається сторонами в актах виконаних робіт (наданих юридичних послуг), які після їх підписання сторонами договору є їх невід`ємною частиною договору. Водночас, в акті здачі-приймання робіт від 10.05.2019 вказано, що вартість складання позовної заяви за 2 год. становить 2000 грн., аналіз первинної документації замовника, визначення розміру заборгованості, формування правової позиції, надання усних консультацій становить 500 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас зазначені в акті здачі-приймання робіт від 10.05.2019 згідно договору про надання правової допомоги б/н від 01.02.2019 послуги зокрема, підготовка листів-вимог, заяви про видачу судового наказу не знаходять свого підтвердження, а відтак вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2500 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved