Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

07 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кривоозерського професійного аграрного ліцею (далі - Кривоозерський ПАЛ) про скасування наказу, поновлення на посаді старшого майстра з наданням робочого місця та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 18 травня 1971 року працював у Кривоозерському середньому професійно-технічному училищу №8, яке реорганізоване в Кривоозерське професійно-технічне училище №38, а потім в Кривоозерський професійний аграрний ліцей, майстром виробничого навчання, а з 12 грудня 1994 року старшим майстром виробничого навчання. Наказом № 83-о від 30.06.2016 року його було попереджено про наступне звільнення із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, а наказом № 135-к від 31.08.2016 року його звільнено з 31 серпня 2016 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у звязку із скороченням штату. Посилаючись на те, що при звільненні адміністрацією Кривоозерського ПАЛ не враховано , що він має переважне право на залишення на роботі, так як має високу кваліфікацію, тривалий безперервний стаж роботи у даному учбовому закладі, чимало відзнак успішної роботи, десять робочих розрядів, а тому мав переваги для залишення на роботі. Крім того, порушена процедура вивільнення, зокрема про скорочення його посади адміністрація не повідомила первинну профспілкову організацію, до якої належить він, штатний розпис Кривоозерського ПАЛ залишався незмінним, при попередженні про наступне звільнення не запропонована інша робота в ліцеї, не враховано, що він обраний до профспілкового комітету і є заступником голови профспалкого комітету первинної профспілкової організації працівників Кривоозерського ПАЛ, тому його звільнення не може бути протягом року після 2 закінчення терміну на який він обирався, профспілковий комітет не дав згоду на його звільнення, позивач просив про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивач підтримав позов. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказуючи, що звільнення проведено з дотриманням норм трудового законодавста, чисельність штату Кривоозерського ПАЛ залежить від набору учнів у даний учбовий заклад, а тому станом на 01.09.2016 року штатний розпис змінено та скорочено одна посада старшого майстра виробничого навчання, яких до скорочення штатів було дві, при вирішенні, хто має переважне право на залишенні на роботі, враховувалося кваліфікаційні вимоги, проходження атестації, підвищення кваліфікації, відношення до роботи, до колег, моральний облік, тому адміністрацією вирішено звільнити позивача, при звільненні позивачу пропонувалися вакантні посади, від переведення на які позивач відмовився. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] з 18 травня 1971 року працював у Кривоозерському середньому сільському професійному технічному училищі № 8, реорганізованому у Кривоозерське середнє профтехучилище № 38, а потім у Кривоозерський ПАЛ, обіймаючи посаду майстра виробничого навчання, а з 12 грудня 1994 року старшого майстра виробничого навчання, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 7-9). 30.06.2016 року, наказом № 83-о (а.с. 4-5) позивач був попереджений про наступне звільнення з займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штуту. 31.08.2016 року наказом № 135-к ( а.с. 6) позивача звільнено з 31 серпня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Як пояснила в судовому засіданні допитана в якості свідка заступник директора Кривоозерського ПАЛ [PERSON], необхідність скорочення викликано з причин приведення штатного розпису Кривоозерського професійного аграрного ліцею станом на 01 вересня 2016 року у відповідність до наказу Міністерства освіти та науки України № 1204 від 6.12.2010 року , в якому мова йде про залежність кількості посад працівників від набору учнів. На 2016-2017 навчальний учбовий рік набір учнів продовжено до 1 жовтня 2016 року (а.с. 23). При з'ясуванні хто має переважне право залишення на посаді старшого майстра, враховувалися критерії відповідно до вимог закону, та вирішено залишити на посаді старшого майстра виробничого навчання [PERSON], позивача звільнити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно до статті 49-2 Кодексу Законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. 3 Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома держаної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. З'ясовуючи чи дійсно мало місце скорочення штату працівників у Кривоозерському ПАЛ, та чи додержано відповідачем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, судом встановлено, що за період з 01.01.2016 року по 01.09.2016 року штатний розпис змінювався станом на 01.01.2016 року, де рахувалося 1 посада старшого майстра; станом на 25.01.2016 року рахувалося 2 посади старшого майстра; станом на 01.05.2016 року рахувалося 2 посади старшого майстра; станом на 01.09.2016 року 1 штатна посада старшого майстра ( а.с. 76-82). 17.06.2016 року відповідно до наказу № 79-о (а.с. 80) прийнято рішення про скорочення в штатному розписі станом на 01.09.2016 року штатну одиницю старшого майстра, зміни до штатного розпису внесені 01.09.2016 року (а.с. 81-82). Таким чином, як на час попередження про наступне звільнення (30.06.2016 року) так і на час звільненя позивача (31.08.2016 року) за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, штатний розпис Кривоозерського ПАЛ не змінено, числилось 2 штатні посади старшого майстра виробничого навчання. Лише після звільнення позивача, яке мало місце 31.08.2016 року, до штатного розпису Кривоозерського ПАЛ внесені зміни. За такого, суд вважає, що звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України було проведено з порушенням трудового законодавства, так як не проведене саме скорочення штату, тому станом на 31 серпня 2016 року були відсутні підстави для звільнення позивача. Крім того, виходячи з положень ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі 4 структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). 26.07.2016 року рішенням Первинної профспілкової організації , членом якої є [PERSON] , відмовлено у наданні згоди на звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України позивача, що вбачається із протоколу № 15 (а.с. 13-21). Як пояснила в суді голова профспілкового комітету [PERSON] та підтверджується протоколом члени профспілкового комітету обґрунтовували відмову в наданні згоди на звільнення позивача, посилаючись на рівень його кваліфікації, вміння організувати учбовий процес, а також відсутнісь підстав для звільнення. Свідок також пояснив, про що не заперечували представники відповідача, що про скорочення посади старшого майстра адміністрація завчасно не повідомила профспілковий орган, що є порушенням ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Враховуючи, досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що наказ № 135-к від 31.08.2016 року щодо звільнення [PERSON] за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є протиправним та підлягає скасуванню, а [PERSON] підлягає поновленню на посаді старшого майстра. Позовні вимоги щодо надання робочого місця не підлягають задволенню, так як не грунтуються на вимогах закону. За приписами ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Середній заробіток працівника визначається відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, пеердбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Зокрема, відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно п. 5 розділу ІУ Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка множиться на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. З особового рахунку (а.с. 64) вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 132 грн., розмір середнього заробітку за 45 днів вимушеного прогулу позивача за період з 31 серпня по 04 листопада 2016 року складає 5 940 грн. = (132 грн. х 45 днів). Таким чином , стягненню підлягає 5 940 грн. середнього заробітку за час 5 вимушеного прогулу. Вказана сума визначена без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved