Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

19 листопада 2014 року ТОВ "Трейдмаркет 2004" звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів та скасування рішень (а. с. 2-4). Представник позивача у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 березня 2012 року між ТОВ "Трейдмаркет 2004" і Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,1993 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] і має кадастровий номер [NUMBER]. Додатковою угодою від 02 вересня 2013 року до вказаного договору строк оренди зазначеної земельної ділянки був пролонгований. У 2013 року невідомими позивачу особами на даній земельній ділянці була збудована нежитлова будівля загальною площею 20,9 кв.м, якій була присвоєна адреса: [ADDRESS]. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2013 року, яким за [PERSON] було визнано право власності на нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 20,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], м.Дніпропетровськ - було здійснено реєстрацію права власності за [PERSON] на вказану нерухомість. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16 липня 2014 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2013 року в частині визнання за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю було скасовано. Проте 29 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], а 01 вересня 2014 року між цими ж сторонами був укладений договір купівлі-продажу іншої 1/2 частини будівлі. Оскільки продаж вказаного нерухомого майна відбувся після скасування судового рішення, яким за [PERSON] було визнано право власності на дане майно, представник ТОВ "Треймаркет 2004" звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 184384312101) від 29 серпня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нугаєвою Оксаною Миколаївною; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 184384312101) від 01 вересня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нугаєвою Оксаною Миколаївною; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 184384312101); скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Нугаєвої Оксани Миколаївни від 29 серпня 2014 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 184384312101); скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Нугаєвої Оксани Миколаївни від 01 вересня 2014 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 184384312101). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомили, надіслали на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю (а. с. 74-76,86-89). За таких обставин, а також приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 березня 2012 року між ТОВ "Трейдмаркет 2004" і Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди землі, за умовами якого позивач орендував у Дніпропетровської міської ради земельну ділянку площею 0,1993 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] і має кадастровий номер [NUMBER] (а. с. 12-19). Додатковою угодою від 02 вересня 2013 року до вказаного договору строк оренди зазначеної земельної ділянки був поновлений на один рік, починаючи з 13 лютого 2013 року (а. с. 20-22, 38). Судом також встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2013 року визнано за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 20,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], м. Дніпропетровськ (а. с. 43-44). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16 липня 2014 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2013 року в частині визнання за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 20,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], м.Дніпропетровськ - було скасовано (а. с. 45-49, 50-52). З матеріалів справи також вбачається, що в двадцятих числах 2014 року у відношенні нежитлової будівлі, загальною площею 20,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], м. Дніпропетровськ було вчинено декілька правочинів щодо її відчуження, внаслідок чого [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 29 серпня 2014 року та від 01 вересня 2014 року, що були посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нугаєвою О.М., набула право власності на зазначену будівлю (а. с. 63-64, 65-66, 94, 95). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідачів, враховуючи, що підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю, розташовану по [ADDRESS] у м.Дніпропетровську, стало рішення суду, яке в подальшому було скасовано судами вищих інстанцій, суд приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 184384312101). Крім того, приймаючи до уваги, що [PERSON] набула право власності на спірне нерухоме майно внаслідок його первісного відчуження [PERSON], який на час укладення відповідних угод не володів правом власності на нього, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості решти позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved