Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS]. Крім того їй належить земельна ділянка площею 0,0269 га, розташована за адресою: [ADDRESS]. Цільове її призначення - обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ДН №073563 було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1701 №2127. При цьому, при реєстрації права власності на будинок у адресі об'єкта замість "[ADDRESS]" допущено технічну помилку й зазначено: "[ADDRESS]", відповідно при видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН №073563 також зазначена невірна адреса "[ADDRESS]" замість правильної адреси "[ADDRESS]", що позбавляє її можливості розпоряджатись належним їй домоволодінням та земельною ділянкою. На вищезазначену помилку вона звернула увагу лише у листопаді 2014 року під час укладання договору дарування вищезазначеного будинку та земельної ділянки. Помилковість зазначення під час реєстрації договору купівлі-продажу домоволодіння від 20.03.1974 року, та у державному акті номеру будинку " 2"а"/35"а" замість правильного номеру " 2"а"/35" підтверджується договором купівлі продажу від 20.03.74 року, відміткою про її реєстрацію за адресою [ADDRESS] у паспорті, договором про надання земельної ділянки у безстрокове користування, посвідченого Другою Маріупольською (Ждановською) державною нотаріальною конторою, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За наведених обставин вважає, що реєстрація її права власності на домоволодіння (здійснена Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя 26.03.74 року за №26698), виданий на її ім'я Державний акт на право власності на земельну ділянку містить технічну помилку у написанні номеру будинку, що не може бути підставою для обмеження прав власника у користуванні та розпорядженні належним йому майном. Маріупольське бюро технічної інвентаризації не має можливості виправити допущену описку, оскільки у зв'язку із внесеними змінами до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" повноваження Бюро щодо проведення державної реєстрації прав припинені, також Бюро, починаючи з 01.01.2013 р„ позбавлено доступу до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, Управління Держземагентетва у місті Маріуполі не наділене повноваженнями щодо реєстрації права власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року не передбачена чинним законодавством видача Державних актів на право власності на земельні ділянки. Тому отримати новий Державний акт, або внести виправлення у виданий 07.06.2000 року не можливо. Не можливо зареєструвати право заявниці на належні їй об'єкти: домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку за даною адресою з зазначенням вірного номеру дома, а саме №2"а"/35 і у Державній реєстраційній службі. Просить суд встановити факт допущення Маріупольським міським бюро технічної інвентаризації технічної помилки у реєстраційному написі на документи про право власності, тип об'єкта: домоволодіння, адреса об'єкта: [ADDRESS] "а", номер запису: 26698 в реєстраційній книзі 26 березня 1974 року, тип речового права: право власності, власники: [PERSON], підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 20.03.1974 року Друга Маріупольська державна нотаріальна контора, форма власності: приватна, частка: ціле, а саме у адресі об'єкта замість номеру будинку " 2 "а"/35" допущено технічну помилку й зазначено: " 2 "а"/35"а". та встановити юридичний факт, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН №073563, виданому на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому Маріупольської міської Ради від 15.03.2000 року за №90/3, яка розташована на території Приморського району м. Маріуполя, цільове її призначення- обслуговування житлового будинку та господарських споруд, у графі "яка мешкає", та в плані зовнішніх меж земельної ділянки міститься помилка, а саме зазначений невірно номер будинку "№2"а"/35"а" замість правильного номеру "№2"а"/35" (кадастровий номер земельної ділянки 1412337200:01:014:0311). Заявник [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі договору, до відкритого судового засідання не з'явилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, на їх задоволенні наполягають. Зацікавлені особи відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, Управління держземагентства у м.Маріуполя до судового засідання не з'явилися, але надали заяви про розгляд справи без їх участі, рішення просять прийняти на розсуд суду. Зацікавлена особа Маріупольске бюро технічної інвентаризації до судового засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно договору від 20.03.1974 року, який 26 березня 1974 року був зареєстрований у Маріупольському бюро технічної інвентаризації і внесений у реєстрову книгу під № 26698, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7, 8). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія IV-ДН №073563 від 07.06.2000 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0269 га, розташована за адресою: [ADDRESS]. Цільове її призначення - обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ДН №073563 було зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за 1701 №2127 (а.с.9). При цьому, при реєстрації права власності на будинок у адресі об'єкта замість "[ADDRESS]" допущено технічну помилку й зазначено: "[ADDRESS]", відповідно при видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН №073563 також зазначена невірна адреса "[ADDRESS]" замість правильної адреси "[ADDRESS]". Факт належності [PERSON] вищевказаного будинку підтверджується договором купівлі продажу від 20.03.1974 року (а.с.7, 8), відміткою про реєстрацію [PERSON] за адресою [ADDRESS] у паспорті (а.с.5), договором про надання земельної ділянці у безстрокове користування, посвідченого Другою Маріупольською (Ждановськю) державною нотаріальною конторою, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що встановити факт ніж судом іншим шляхом не можливо, тому що Маріупольське бюро технічної інвентаризації не має можливості виправити допущену описку, оскільки у зв'язку із внесеними змінами до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" повноваження Бюро щодо проведення державної реєстрації прав припинені, у зв'язку з чим, також Бюро, починаючи з 01.01.2013 р. позбавлено доступу до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до положення законів України: "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про Державний земельний кадастр", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок", Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року, Управління Держземагентетва у місті Маріуполі не наділене повноваженнями щодо реєстрації права власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року не передбачена чинним законодавством видача державних актів на право власності на земельні ділянки. Таким чином, отримати як новий Державний акт, або внести виправлення у виданий 07.06.2000 року враховуючи діюче законодавство, не можливо зареєструвати право [PERSON] на належні їй об'єкти: домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку за даною адресою з зазначенням вірного номеру дома, а саме №2"а"/35 і у Державній реєстраційній службі. Таким чином, встановлення даних фактів необхідно для [PERSON] як власника розпорядження належним їй домоволодінням та земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене, судом відповідно до ст. 256 ЦПК України встановлено факт належності [PERSON], домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку за даною адресою з зазначенням вірного номеру дома, а саме №2"а"/35, тобто у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН №073563, виданому на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 15.03.2000 року за №90/3, яка розташована на території Приморського району м. Маріуполя, цільове її призначення- обслуговування житлового будинку та господарських споруд, у графі "яка мешкає", та в плані зовнішніх меж земельної ділянки міститься помилка, а саме зазначений невірно номер будинку "№2"а"/35"а" замість правильного номеру "№2"а"/35" (кадастровий номер земельної ділянки 1412337200:01:014:0311).

Outcome: approved