Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області та [PERSON], третя особа - Лютізька сільська рада Вишгородського району Київської області про зобов'язання вичинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 жовтня 2012 року своїм рішенням № 234-16-VI Лютізька сільська рада надала позивачу дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки під обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,21 га, на якій розташоване нерухоме майно, що належить йому на праві власності в [ADDRESS] та рекомендувала йому звернутися до землевпорядної організації, що має відповідну ліцензію для проведення інвентаризації земельної ділянки. Однак, через сімейні обставини позивачі звернулись до ліцензованої організації ФОП [PERSON] лише у 2016 році. З відповіді ФОП [PERSON] на звернення щодо проведення інвентаризації зазначеної земельної ділянки, позивачі дізналися, що за даними Державного земельного кадастру в Національній кадастровій системі перебуває ділянка з кадастровим омером [NUMBER]. Таким чином позивач не може провести інвентаризацію земельної ділянки, оскільки попри визнання недійсним відповідного державного акту рішенням суду, відомості про відповідну земельну ділянку містяться у державному земельному кадастрі з кадастровим зомером [NUMBER]. Позивач вважає, що відомості щодо земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER] перебувають у Державному земельному кадастрі неправомірно та просить суд зобов'язати відповідача Управління держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області вилучити їх, оскільки перебування зазначених відомостей у Державному земельному кадастрі перешкоджає здійсненню законних прав та інтересів позивача на проведення інвентаризації земельної ділянки та отримання її у власність. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.2010 року Вишгородським районним судом Київської області було постановлено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі та Лкпізької сільської ради Вишгородського району про визнання незаконним і скасування державного акту на земельну ділянку, та задовольнив позов визнавши недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] в Київській області в [ADDRESS], площею 0,1500 га серії [NUMBER] від 08.07.2009 року. Вищезазначеним рішенням суду було встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку № [ADDRESS] Вишгородського району. З яких [PERSON] та. [PERSON] належить 1/4 частина будинку кожному, а [PERSON] -1/2 частина будинку. Право власності на житловий будинок до позивачів перейшло в порядку спадкування. Крім того, [PERSON], належить окремо зведений житловий будинок по [ADDRESS] будівлі на земельній ділянці площею 0,36 га, з яких у власності [PERSON] знаходиться 0,15 га, у користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходиться по 0,09 га. Рішенням Лютізької сільської ради від 25.09.2005 року № 159 і від 2.06.2006 року вказані земельні ділянки передані у власність сторін. Житловий будинок сторін в натурі не поділено, який має один вихід і двір загального користування 0,0285 га. Позивачі державний акт на належні їм земельні ділянки не оформлювали. Відповідачка 08.07.2009 року одержала держ.вний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.15 га серії [NUMBER]. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Лютізькою сільською радою Вишгородського району від 10.10.2009 року, приватизована відповідачкою земельна ділянка не відповідає кадастровому плану земельної ділянки та попередньому розподілу землі між сторонами. Зокрема, межа від Б до В землі [PERSON] згідно державного акту розташована біля земель загального користування [ADDRESS]. Тобто двір загального користування, необхідний для користування й обслуговування спільного житлового будинку, визначений у попередньому розподілі землі між сторонами, увійшов у належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 05.10.2012 року своїм рішенням № 234-16-VI Лютізька сільська рада надала позивачу дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки під обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,21 га, на якій розташоване нерухоме майно, що належить йому на праві власності в [ADDRESS] та рекомендувала йому звернутися до землевпорядної організації, що має відповідну ліцензію для проведення інвентаризації земельної ділянки. Однак, через сімейні обставини позивач звернувся до ліцензованої організації ФОП [PERSON] лише у 2016 році. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру видно, що земельна ділянка із кадастровим номером [NUMBER] площею 0,15 га розташована в [ADDRESS], перебуває у приватній власності відповідачки [PERSON], однак інформація, щодо державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація скельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування; Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; і ординати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування гунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, : д використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із означенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова : дінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку, а також відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 16 3У "Про державний земельний кадастр" земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є -:диною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про ствердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзаці третьому цієї частини, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний термін повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки. Відповідно до ст. 25 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: кадастровий номер; площа; місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); склад угідь; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; дата державної реєстрації земельної ділянки; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до шх відомостей; інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; дані про бонітування грунтів. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. До Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї. Згідно вимог ст. 79 - 1 ЗК Україниформування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Відповідно до ст. 182 ЦК Україн право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. у редакції 05.08.2009 р, що діяла на момент отримання відповідачкою Державного акту, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, оскільки вищезазначений Державний акт був визнаний судом недійсним, у відповідачки відсутнє право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві m юності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до статті 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власностіі є непорушним. Згідно зч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників житлового будинку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, що визначає зміст права власності, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він :суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно зч. 1, 2, 3 ст. 152 ЗК України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відомості щодо земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER] перебувають у Державному земельному кадастрі неправомірно, у зв'язку з чим необхідно скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], скасувати відповідний кадастровий номер та зобов'язати Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області вилучити дані про неї з Державного земельного кадастру та закрити відповідну поземельну книгу, оскільки перебування зазначених відомостей у Державному земельному кадастрі перешкоджає здійсненню законних прав та інтересів позивача на проведення інвентаризації земельної ділянки та отримання її у власність. На підставі викладеного,

Outcome: approved