Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

4 квітня 2019\~року комунальне підприємство \~"Водоканал" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за централізоване водопостачання і водовідведення, який було уточнено. В уточненому позові зазначає, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] й користуються послугами комунального підприємства "Водоканал", однак оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі. В результаті чого утворилась заборгованість за період з 1 липня 2016 року по 31 січня 2019 року в сумі 9592 грн. 84 коп. На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року "Про порядок оплати послуг за водоспоживання й водовідведення", збір плати з населення збирається окремо від інших комунальних послуг на розрахунковий рахунок КП "Водоканал". Відповідачі в добровільному порядку відмовляються вносити плату за надані послуги, чим завдають збитків підприємству. Крім зазначеної суми позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення уточненого позову в повному обсягу, розгляд справи провести без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає розрахунок наданий позивачем неналежним та необґрунтованим. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась, про день і час слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Надала суду відзив на позовну заяву. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутність її учасників. З відзиву відповідача випливає, що вона повністю не визнає позовні вимоги, оскільки не споживає послуги відповідача з 1 вересня 2009 року, коли уклала договір оренди квартири [ADDRESS] , де з зазначеного часу постійно проживає та споживає житлово-комунальні послуги, що поставляються в це житло. На підставі викладеного просить про відмову у задоволенні позову. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов до [PERSON] підлягає задоволенню і не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь позовних вимог до відповідача [PERSON] , виходячи з таких міркувань. Правовідносини,\~що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, до яких відносяться і послуги з водопостачання і каналізації, врегульовані Житловим Кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. Обов`язок наймачів (власників) квартир своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги з водопостачання й каналізації. за комунальні послуги, у число яких входять послуги з водопостачання й каналізації, встановлений статтями 67, 68 ЖК України. Обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, внормований пунктом 2 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Споживачем вказаних\~послуг відповідно\~до ст.\~1\~Закону,\~яка містить\~визначення термінів,\~є особа,\~яка є\~власником (співвласником)\~нерухомого майна,\~або за\~згодою власника\~інша особа,\~яка користується\~об`єктом\~нерухомого майна\~і отримує\~житлово-комунальну\~послугу для\~власних потреб\~та з\~якою або\~від імені\~якої укладено\~відповідний договір\~про надання\~житлово-комунальної\~послуги. З наведених положень законодавства випливає, що споживачем комунальних послуг є або власник (співвласник) нерухомого майна або інша особа, яка безпосередньо користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу за згодою власника. Вказане означає що статус споживача розповсюджується як на власника нерухомості, так і на іншу особу, що фактично використовує нерухомість і споживає послуги, які до цієї нерухомості постачаються. Такий висновок суду дозволяє зробити розподільний сполучник «або», вжитий у вказаній нормі закону. Судом встановлено, що наймачем житла, до якого постачаються послуги комунального підприємства «Водоканал», є [PERSON] , яка мешкає у зазначеному житлі, тому безпосередньо отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб. Обов`язковість виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору і закону встановлена статтею 526 ЦК України. З урахуванням наведених положень законодавства та встановлених судом фактичних обставин суд вважає, що обов`язок споживача комунальних послуг оплатити ці послуги має виконуватись належним чином, у зв`язку з чим позов до [PERSON] , яка є споживачем в розумінні спеціального Закону, підлягає задоволенню у повному обсязі. На вказаний умовивід суду не впливає заява відповідача про неналежність та необґрунтованість наданого позивачем розрахунку, так як вказана заява наповнена декларативним змістом через ненадання відповідачем жодних фактичних даних, які могли спростувати об`єктивність цього розрахунку. Вирішуючи вимоги позову про солідарне стягнення з [PERSON] спожитих комунальних послуг, суд виходить з такого. Згідно до ст. 64 ЖК України, члени родини наймача, що проживають із ним спільно, несуть солідарну з ним відповідальність по оплаті за квартиру. Наведене положення житлового законодавства, а також приведене раніше поняття споживача свідчать про те, що обов`язковою передумовою для оплати комунальних послух є їхнє споживання, що прямо випливає з терміну «споживач», тобто особа, яка безпосередньо користується тими чи іншими благами. Між тим судом встановлено, що відповідач [PERSON] з вересня 2009 року постійно і безперервно проживає в іншому житлі та на підставі сервітуту, встановленого договором оренди житлового приміщення, який за змістом і формою відповідає вимогам закону, користується майновими благами в цьому приміщенні, в тому числі і житлово-комунальними послугами, які туди постачаються (а. с. 52-56). Означених обставин не спростовано представником позивача. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для покладення на другого відповідача обов`язку сплати комунальних послуг, які вона не отримувала, тому не є їхнім споживачем в розумінні ст. ст. 1, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Суд враховує і положення означеного Закону в частині про те, що надання позивачу права не сплачувати комунальні послуги вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів зумовлено необхідністю надання документального підтвердження факту невикористання цих послуг, а також відповідні норми «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року про надання письмової заяви споживача про тимчасову відсутність споживача та/або членів його сім`ї, проте виходить з такого. Таке звільнення від оплати за комунальні послуги або зменшення плати за них, по-перше, передбачає тимчасову відсутність споживача, тоді як відповідач [PERSON] не проживає в житлі більш ніж одинадцять років і не є споживачем, тому таку заяву належало б зробити наймачу квартири, яка нею постійно користується; по-друге, наявність такої заяви, за змістом наведених положень законодавства, є лише підставою для ненарахування такому споживачу вартості послуг за певний період. Проте нарахування вартості відповідної послуги у відсутність вчасно поданої заяви про непроживання особи не кореспондується з обов`язком такої особи сплачувати вартість послуг, які вона не отримувала, і не є підставою для задоволення позовних вимог до неї. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем.

Outcome: approved