Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до директора ПСП "Ніко" Чатікяна Араіка Феліксовича про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 4,92 га, кадастровий № 4825484600:03:000:0560, що розташована в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 04.09.2009 року між нею та ПСП «Ніко» було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки, строком на сім років. У період дії вищевказаного договору, 16.01.2014 року вона уклала з ПСП «Ніко» додаткову угоду, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 15.05.2014 року за номером 13078941, строк дії якої до 31.12.1958 року. Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань за додатковою угодою не виконує і протягом 2014-2020 р.р., не сплачує їй орендну плату за користування земельною ділянкою. Довідки про розмір орендної плати за цим договором відповідачем не надано, однак, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй відомо, що орендна плата повинна сплачуватись в розмірі 3560 грн., або 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Отже, за період з 2014 по 2020 рік заборгованість по сплаті орендної плати становить 24920 грн. Посилаючись на те, що відповідач систематично не сплачуючи орендну плату істотно порушив умови угоди, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Цехотська Т.В. підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Владов О.І. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що твердження позивачки про несплату орендної плати є безпідставними, оскільки відповідно до видаткового касового ордеру від 23.04.2014 року, їй було сплачено 35600 грн. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 3 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Зазначене викладене у правових позиціях Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц. До закінчення підготовчого провадження ані позивачка, ані представник позивачки не заявляли клопотання про заміну неналежного відповідача. Зміст і характер правовідносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивачки виник саме з ПСП «Ніко» щодо права позивачки на стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання Додаткової угоди, проте позовних вимог до ПСП «Ніко» позивачка не пред`явила. Отже, позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі не можуть бути пред`явлені до директора підприємства, якого позивачка визначила відповідачем. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Така позиція суду повністю узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/1. За таких обставин, у задоволенні позову [PERSON] до директора ПСП "Ніко" Чатікяна Араіка Феліксовича, про розірвання Додаткової угоди від 16.01.2014 року, яка укладена до Договору оренди землі від 04.09.2009 року між [PERSON] та ПСП "Ніко", зареєстрованої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером 13078941 від 15.05.2014 року та стягнення з ПСП "Ніко" заборгованості по виплаті орендної плати, в розмірі 24920 грн. необхідно відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів. В силу ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору, слід покласти на неї.

Outcome: dismissed