Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «УкоінвестБуд» про визнання права власності на об'єкт фінансування - нежитлове приміщення №66 (частини групи приміщень №2-а), розташовані на сьомому офісному поверсі, загальною площею 23,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилався, на те, що 25.10.2012 року між ТОВ «УкоінвестБуд» (підприємством) та [PERSON] (стороною 1) було укладено договір №35/2 дольової участі у фінансуванні будівництва. Відповідно до умов вказаного договору сторона 1 надає підприємству грошові кошти в порядку своєї дольової участі в будівництві офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (об'єкта будівництва) у встановленому договором порядку та розмірі, а підприємство використовує грошові кошти для будівництва об'єкта будівництва і зобов'язується передати стороні 1 після завершення будівництва частину об'єкта будівництва - нежитлове приміщення загальною площею 23,4 кв.м., розташоване на сьомому поверсі, для подальшого його оформлення стороною 1 у свою приватну власність. У подальшому 24.12.2013 року між ТОВ «УкоінвестБуд», [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про переведення прав та обов»язків за договором №35/2 від 25.10.2012 року дольової участі у фінансування будівництва. Відповідно до умов вказаної угоди позивач проінвестував 100% вартості площі об'єкту фінансування в сумі 61959 грн. 22 коп. На виконання умов угоди 24.12.2013 року сторони склали акт прийому-передачі об'єкту фінансування. Будівництво надбудови повністю завершено і позивач використовує об'єкт фінансування як офіс за своїм призначенням. Проте, в порушення умов договору відповідач не надав позивачу документів, необхідних для оформлення свідоцтва про право власності, що унеможливлює оформлення та реєстрацію права власності на об'єкт фінансування. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] змінив позовні вимоги, а саме: просив визнати за ним майнові права на об'єкт фінансування - нежитлове приміщення №66, розташоване на сьомому офісному поверсі надбудови до будівлі, загальною площею 23,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.120). Ухвалою суду (яка занесена до журналу судового засідання) від 15.04.2015 року за власною ініціативою суду залучено до розгляду справи у якості третьої особи - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві. Ухвалою суду (яка занесена до журналу судового засідання) від 26.05.2015 року судом за клопотанням представника третьої особи замінено третю особу: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві на належну - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак, до суду надіслав письмову заяву про визнання відповідачем позову та про розгляд справи у відсутності представника позивача. Представник третьої особи у судове засідання з»явилась, вирішення позову залишила на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.10.2012 року між ТОВ «УкоінвестБуд» (підприємством) та [PERSON] (стороною 1) було укладено договір №35/2 дольової участі у фінансуванні будівництва (а.с.5-8). Відповідно до умов вказаного договору сторона 1 надає підприємству грошові кошти в порядку своєї дольової участі в будівництві офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (об'єкта будівництва) у встановленому договором порядку та розмірі, а підприємство використовує грошові кошти для будівництва об'єкта будівництва і зобов'язується передати стороні 1 після завершення будівництва частину об'єкта будівництва - нежитлове приміщення загальною площею 23,4 кв.м., розташоване на сьомому поверсі, за адресою: [ADDRESS], для подальшого його оформлення стороною 1 у свою приватну власність. Вказаним договором його сторони погодили плановий термін введення об'єкту в експлуатацію - 4 квартал 2012 року. Вартість 1 кв.м. загальної площі об'єкта фінансування складає 2647 грн. 83 коп. Орієнтовна загальна вартість об'єкта фінансування в день укладення договору складала 61959 грн. 22 коп. Пунктом 3.2. договору передбачено, що після виконання стороною 1 умов договору щодо повного фінансування частини об'єкта будівництва, закінчення будівництва і введення об'єкта будівництва в експлуатацію підприємство зобов'язане передати стороні 1 об'єкт фінансування на підставі акту прийняття-передачі об'єкту фінансування та відповідні документи для наступного оформлення стороною 1 права власності на об'єкт фінансування. Між ТОВ «УкоінвестБуд» (підприємство), [PERSON] (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) 24.12.2013 року уклалено тристоронню угоду про переведення прав та обов'язків за договором №35/2 дольової участі у фінансуванні будівництва, відповідно до умов якої [PERSON] передав [PERSON] права та обов'язки за договором від 25.10.2012 року. (а.с.29-30). Зазначеною угодою сторони визнали, що [PERSON] на виконання умов договору сплатив 61959 грн. 22 коп., і вказана сума зараховується на рахунок [PERSON] як сплата по основному договору. На виконання договору дольової участі у фінансуванні будівництва позивачем сплачено повну вартість об'єкта фінансування в розмірі 61959 грн. 22 коп., що підтверджується довідкою ТОВ «УкоінвестБуд» від 24.12.2013 року (а.с.14). Будівництво надбудови будівлі по [ADDRESS] завершено та нежитлове приміщення №66, розташоване на сьомому офісному поверсі, загальною площею 23,4 кв.м., було передано та використовується позивачем за призначенням, що підтверджується актом прийому-передачі від 24.12.2013 року (а.с.15) та договором від 08.01.2014 року №1, на підставі якого ТОВ "Парк Сервіс-7" надає [PERSON] комплекс комунальних послуг з утримання належної їй нежитлової споруди (а.с.23-26). Судом встановлено, що не зважаючи на передачу позивачу нежитлового приміщення ТОВ «УкоінвестБуд» не передало [PERSON] документи, необхідні для оформлення його права власності на вказані нежитлові приміщення в державних органах. На заяви позивача від 25.12.2013 року, від 21.10.2014 року щодо надання документів для оформлення права власності відповідач відповіді не надав (а.с.18, 19, 86, 87). Згідно з технічним паспортом (інвентаризаційна справа №143/10/14) нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], частина групи приміщень №2-а (№66) VІІ поверху, має загальну площу 23,4 кв.м., а відповідно до звіту про оцінку майна його вартість станом на 27.10.2014 року становить 147700 грн. (а.с.9-13, 16-17). Вирішуючи даний позов суд керується положеннями ст.331 ЦК України, яка регулює особливості виникнення права власності на новостворене майно. Зокрема згідно п.2 ч.2 вказаної статті право власності на нерухоме майно, прийняття якого до експлуатації передбачено договором або законом, виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а п. 3 передбачає набуття права власності на нерухоме майно, яке відповідно до закону підлягає державній реєстрації, з моменту державної реєстрації. Закон України «Про основи містобудування» встановлює, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів, урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Державний контроль за дотриманням вищевказаних вимог закону, вимог ДБН А.2.2-3-97 "Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва", ДБН 360-92** "Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень" здійснюється, в тому числі, і шляхом прийняття закінчених будівництвом об'єктів до експлуатації. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, яким визначена процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів в залежності від їх категорій складності. Відповідно до ст.32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог вищевказаного закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.04.2011 року N557, якою затвердив Порядок віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності. Згідно положень Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами сертифіката. Відповідно до п.п. 22, 23, 25 вказаного Порядку видачу сертифіката здійснює Інспекція, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт. Для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає до відповідної Інспекції заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта та видачу сертифіката, до якої додається акт готовності об'єкта до експлуатації. Інспекція приймає подані замовником заяву і акт готовності об'єкта до експлуатації та з метою визначення відповідності об'єкта проектній документації, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил проводить відповідну перевірку. Таким чином суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку мають місце правовідносини, що випливають зі створення нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Приймаючи до уваги, що надбудова, в якій розташоване профінансоване позивачем нежитлове приміщення, до експлуатації у встановленому законом порядку не приймалася, тому законні підстави для визнання права власності на неї на цей час відсутні. Однак враховуючи, що тривалим невиконанням умов договору щодо передачі документів, необхідних для оформлення права власності, позивачу чиняться перешкоди у реалізації в повному обсязі права власності, зокрема в частині права розпоряджатися своїм майном, і вказане право відповідно до вимог ст.391 ЦК України підлягає захисту, суд вважає вимоги [PERSON] про визнання за ним майнових прав на нежитлове приміщення обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на приписах чинного законодавства, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved