Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження. В обґрунтування позову посилається на те, що у період часу 2014-2015 роки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 2016 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Вказані обставини встановлені рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.09.2017 у справі №314/2892/17, яке набрало законної сили 15.11.2017. Вільнянським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 21.09.2017 у справі №314/2892/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2017 і до досягнеш дитиною повноліття. Наразі виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні в Запорізькому районною ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (ВП №55693004). Згідно з розрахунком заборгованості №207/2 від 05.01.2021, складеним державним виконавцем Запорізького районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №55693004, з часу відкриття виконавчої провадження виконавцем здійснювалось стягнення аліментів із заробітної плати боржника та боржником виникнення поточної заборгованості не допускалось. Заборгованість існувала лише за період, до відкриття виконавчого провадження. Проте, наразі у платника аліментів, позивача у даній справі, змінився фінансовий стан в бік погіршення, внаслідок відсутності постійного місця працевлаштування та стабільного доходу. До 18.02.2021 боржник стабільно працював та отримував заробітну плату, з якої здійснювались відрахування аліментів, в ПВП «Каскад-2001» (ЄДРПОУ 31425621). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19.07.2021 №2095/08-01-50-24, з лютого 2021 року (18.02.2021) [PERSON] доходів не отримував. [PERSON] також має ще двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 07.07.2021, неповнолітня [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] . Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 16.07.2021 №PC32FV5Q0V3QQ3J9, станом на 16.07.2021 [PERSON] має заборгованість перед банком у розмірі 8 945,90 грн. Згідно з довідкою АТ «ПУМБ» від 16.07.2021 №ZA5-50.4/196, [PERSON] має заборгованість перед цим банком за кредитним лімітом у розмірі 13 606,41 грн. Наразі майновий стан платника аліментів значно погіршився у зв`язку з чим він звернувся до суду із позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження з 1/4 частини всього доходу платника аліментів на тверду грошову суму в розмірі 1300 грн. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи категорію справ, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін, на підставі письмових доказів. Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Вказані обставини встановлені рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.09.2017 у справі №314/2892/17, яке набрало законної сили 15.11.2017. Вільнянським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 21.09.2017 у справі №314/2892/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2017 і до досягнеш дитиною повноліття. Наразі виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні в Запорізькому районною ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (ВП №55693004). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912)та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміна способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину з утримання у частці від доходу на визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, зі зміною фактичного розміру аліментів є одночасно й вимогою про зміну розміру аліментів, що регулюється ст. 192 СК України. Обставини зміни майнового стану позивача підтверджуються відповідними відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19.07.2021 №2095/08-01-50-24, з лютого 2021 року (18.02.2021) [PERSON] доходів не отримував. Доказів обставин того, що позивач здійснив реєстрацію, як безробітного у зв`язку з припиненням трудових відносин, до суду не надано. Позивач в обґрунтування вимоги про зменшення розміру аліментів посилається на зміну майнового стану. Одночасно суд має вирішити питання про наявність об`єктивних обставин, що спричинили зміну майнового стану позивача, оскільки за наявності відповідного зобов`язання за судовим рішенням щодо утримання дитини, наявності суб`єктивно-вольовий дій позивача відносно зміни майнового стану, позивач має вживати всіх можливих заходів для дотримання загальних засад регулювання сімейних відносин (ст.7 СК України) та досягнення мети регулювання сімейних відносин (ч.2 ст.11 СК України). Так, відповідно до ч.1 ст.8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно зі ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Позивачем до суду не надано жодного доказу того, що зміна майнового стану позивача (звільнення з роботи та відсутність реєстрації позивача, як безробітного) була спричинена наявністю непереборних, не залежних від позивача об`єктивних обставин. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність об`єктивних обставин зміни майнового статну позивача. На переконання\~суду, сам по собі факт зміни майнового стану позивача не може бути підставою зміни розміру аліментів у сторону їх зменшення та має містити під собою об`єктивну основу. Наявність об`єктивних обставин зміни майнового стану в сторону погіршення та перевірка їх судом сприяє дотриманню зобов`язання матеріальної відповідальності та фінансової дисципліни платника аліментів, усунення свавільних дій особи відносно умисного зменшення чи приховування майнового стану платника аліментів, забезпечення дотримання справедливого та співмірного балансу майнових інтересів платника та отримувача аліментів. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912)та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За визначенням ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою\~одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Здійснений аналіз зазначених статей свідчить про те, що присудження аліментів у твердій грошовій сумі залежать виключно від волевиявлення одержувача та пов`язується з його диспозитивним правом на вибір способу присудження аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) та пов`язується позицією сторони, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Нормативно-правове посилання позивача на те, що підставою для визначення способу присудження аліментів у твердій грошовій сумі є нерегулярний, мінливий дохід, та посилання на те, що зміна способу виконання обов`язку утримувати дитину (з частки від доходу та тверду грошову суму) може реалізована особою, яка має обов`язок сплачувати аліменти, з урахуванням ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України є помилковим. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмову в його задоволенні. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed