Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ОСББ «Бірюзова-96» про зобов'язання видати наказ про звільнення та трудову книжку. В позовній заяві посилалась на те, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24 лютого 2014 року у справі №552/8972/13-ц фактично встановлено, що рішенням правління ОСББ «Бірюзова-96» від 29 серпня 2013 року було звільнено керівника ОСББ «Бірюзова-96» [PERSON], а обрано головою правління ОСББ «Бірюзова-96» [PERSON]. Згідно ст.47 КзПП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Проте, відповідачем до даного часу їй не видано наказу про звільнення та трудової книжки з відповідним записом. Такими діями порушено її право на оскарження такого наказу у встановленому законом порядку. Тому позивач просила суд зобов'язати відповідача ОСББ «Бірюзова-96» видати [PERSON] наказ про звільнення та трудову книжку. Ухвалою судді від 26 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався. У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] до ОСББ «Бірюзова-96» за його безпідставністю. У своєму відзиві відповідач зазначив, що підставою переобрання голови правління було рішення правління та загальних зборів ОСББ «Бірюзова-96». Дані рішення позивач оскаржувала, але вони були залишені судом в силі. Внести запис у трудову книжку відповідач не заперечує, але не має такої можливості, оскільки трудова книжка позивачем йому не надається. Неодноразові прохання надати трудову книжку для внесення відповідного запису позивач залишила без реагування. Тому зазначив, що в діях ОСББ «Бірюзова-96» відсутні порушення трудового законодавства України. У відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що протоколом №3 від 22 лютого 2007 року позачергових зборів ОСББ «Бірюзова-96» її обрано управителем (керівником) даної юридичної особи. Наказом №5/1 від 01 березня 2007 року вона прийняла на себе вказані обов'язки. Оскільки звільнення [PERSON] відбулося з ініціативи власника, останній був зобов'язаний видати відповідний наказ та вручити його [PERSON], чого не зробив. Відповідачем також надано заперечення, у яких зазначено, що законність прийнятих відповідачем рішень, які висвітлені в протоколі №1 від 29 серпня 2013 року засідання правління ОСББ «Бірюзова-96» та протоколі №4 від 28 серпня 2013 року позачергових зборів ОСББ «Бірюзова-96» вже було доведено в суді. Судом вже встановлено, що [PERSON] була переобрана, що підтверджується прийнятими рішеннями. Більш того, в даних рішеннях міститься вся необхідна інформація, тому в додаткових рішеннях та наказах немає необхідності. Будь-яких клопотань сторони суду не подавали. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням позачергових зборів ОСББ «Бірюзова-96» від 22 лютого 2007 року обрано управителем (керівником) ОСББ «Бірюзова-96» обрано [PERSON], якій доручено приступити до виконання своїх обов'язків з 01 березня 2007 року. 01 березня 2007 року [PERSON] видано наказ №5/1 про прийняття на себе повноважень управителя (керівника) ОСББ «Бірюзова-96» з оплатою праці у відповідності з штатним розкладом. Відповідно до ст.10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» в редакції, чинній на час прийняття рішення позачергових зборів членів ОСББ «Бірюзова-96» від 28 серпня 2018 року, вищим органом управління об'єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься… обрання членів правління об'єднання. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. Як вбачається з п.5.3.5. статуту ОСББ «Бірюзова-96» в редакції, що діяла на час обрання позивача управителем (керівником) ОСББ «Бірюзова, 96», правління об'єднання зі свого складу обирає голову правління і його заступника. Голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів членів об'єднання та рішень правління, діє без доручення від імені об'єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об'єднання відповідно до затвердженого кошторису. Пунктом 5.3.8. статуту також передбачалось, що правління об'єднання на договірній основі може найняти на роботу управителя - юридичну особу, яка частково здійснюватиме функції з управління неподільним та загальним майном Житлового комплексу за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію. Обрання ж [PERSON] на посаду управителя (керівника) ОСББ «Бірюзова-96» згідно рішення позачергових зборів ОСББ від 22 лютого 2007 року не відповідає вказаному вище порядку найму управителя, який і згідно вимог статуту, і згідно вимог ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» міг бути лише юридичною особою, ні порядку обрання голови правління. Законність обрання позивача управителем (керівником) ОСББ «Бірюзова-96» не є предметом розгляду в даній справі. Але для з'ясування характеру правовідносин, що виник між сторонами, суд має встановити правову природу посади, на яку було обрано позивача. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24 лютого 2014 року у цивільній справі №552/8972/13-ц за позовом [PERSON] до ОСББ «Бірюзова-96» про визнання рішення загальних зборів ОСББ "Бірюзова-96" в частині визнання роботи незадовільною незаконним, визнання рішення правління ОСББ "Бірюзова-96" №1 від 29.08.2013 року в частині відсторонення від роботи незаконним, усунення перешкод у виконанні трудових обов'язків, стягнення винагороди за виконану роботу та заборгованості по заробітній платі встановлено наступне: З 31.03.2009 року по 31.03.2013 року фізична особа - підприємець [PERSON] працювала за контрактом в об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку "Бірюзова-96". Згідно пункту 1.1. предметом даного Контракту є умови цивільно-правового договору підряду між Замовником Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Бірюзова-96" та Виконавцем [PERSON], з питань управління, обслуговування і експлуатації житловим комплексом будинку по вул.Маршала Бірюзова, 96 у м.Полтаві з загальними функціональними обов'язками виконавчого директора. Відповідно до наказу №3 від 01.04.2013 року згідно розпорядження правління №1 від 01.04.2013 року припинено договірні відносини та переведено на трудові відносини. Назначено керівником ОСББ "Бірюзова-96" [PERSON] (а.с.5-6). Таким чином судом встановлено, що між [PERSON] та ОСББ «Бірюзова-96» виникли трудові правовідносини, які регулюються Кодексом законів про працю, Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», тощо. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України зазначені обставини доказуванню в даній справі не підлягають. З врахуванням вказаних обставин при вирішенні даної справи суд виходить з того, що позивач фактично перебувала з відповідачем в трудових відносинах як найманий згідно пункту 5.3.8. статуту управитель (керівник). Також судом встановлено, що згідно рішення позачергових зборів членів ОСББ «Бірюзова-96» від 28 серпня 2018 року вирішено роботу керівника [PERSON] та бухгалтера [PERSON] вважати незадовільною, та обрано новий склад правління та ревізійної комісії. Рішенням правління ОСББ «Бірюзова-96» від 29 серпня 2013 року вирішено головою правління ОСББ «Бірюзова-96» обрати [PERSON] з правом підпису банківських та фінансових документів, [PERSON] відсторонити від обов'язків керівника ОСББ «Бірюзова-96» згідно рішення позачергових зборів членів ОСББ від 28 серпня 2013 року. Зазначена обставина підтверджується даними протоколу №1 засідання правління ОСББ «Бірюзова-96» від 29 серпня 2013 року (а.с.7). Як вже встановлено рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24 лютого 2014 року у цивільній справі №552/8972/13-ц, рішенням правління ОСББ «Бірюзова-96» від 29 серпня 2013 року….звільнено керівника ОСББ «Бірюзова -96» [PERSON] (а.с.5-6). Тому згідно ч.4 ст.82 ЦПК України зазначені обставини доказуванню також не підлягають. Як вбачається з позовних вимог [PERSON] та її додаткових пояснень, позивач просить суд не видати (в значенні винести) наказ про її звільнення, а зобов'язати відповідача видати (вручити) їй копію наказу про звільнення з метою подальшого звернення до суду в місячний строк. Судом встановлено, що наказ про звільнення [PERSON] з посади керівника ОСББ «Бірюзова-96» відбулося не на підставі наказу, а на підставі рішення правління ОСББ «Бірюзова-96» від 29 серпня 2013 року та позачергових зборів членів ОСББ «Бірюзова-96» від 28 серпня 2018 року. Оскільки наказ про звільнення позивача не видавався, припинення повноважень керівника відбулося на підставі рішення загальних зборів, відповідач не може бути зобов'язаний до видачі позивачу копії неіснуючого документа. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що трудова книжка [PERSON] на час розгляду справи судом не видана з причин не надання позивачем трудової книжки відповідачу для внесення відповідних записів. Відповідно до ст.24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Вказаній нормі в повній мірі відповідають вимоги п. 1.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, яким передбачено, що при влаштуванні на роботу працівники зобов'язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. [PERSON] вказаного обов'язку працівника не виконала, трудову книжку ОСББ «Бірюзова-96» для внесення відповідних записів про її роботу не надала. Позивачем не спростовано та не заперечувалися у відповіді на відзив та письмових поясненнях обставини, на які як на підставу своїх заперечень проти позову посилався відповідач, а саме що ОСББ «Бірюзова-96» неодноразово зверталося до [PERSON] з пропозицією надати трудову книжку для внесення відповідних записів та видачі позивачу. Зазначена обставина підтверджується даними листів ОСББ «Бірюзова-96» на ім'я [PERSON] від 09 березня 2016 року за вих.№117, від 18 грудня 2017 року №202, від 29 березня 2018 року №6 та №7 (а.с.23, 24, 26, 28). Обов'язку працівника надати при укладенні трудового договору трудову книжку в повній мірі відповідає обов'язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Оскільки позивач [PERSON] на час розгляду справи не виконала обов'язку надати ОСББ «Бірюзова-96» трудову книжку для внесення відповідних записів, суд приходить до висновку про наявність об'єктивних перешкод для виконання відповідачем обов'язку, передбаченого ст.47 КЗпП України щодо видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки. Оскільки [PERSON] не заявляла про втрату трудової книжки, або про те, що управитель (керівник) ОСББ «Бірюзова-96» - є її першим місцем роботи, підстави для видачі дубліката трудової книжки, або для оформлення нової трудової книжки відсутні. На підставі викладеного суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] про зобов'язання відповідача видати їй трудову книжку. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову [PERSON] судом відмовлено, з неї на корись держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved