Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В позовній заяві зазначено, що 12.03.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIWЗА8000034695, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 14478.61 Доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позивач та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту № VIWЗА8000034695 від 12.03.2008 року. Відповідно до умов договору застави [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль, марки Hyundai, модель: Н200, рік випуску: 2004, тип ТЗ: легк. автом., № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 18.09.2009 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Мальованою М.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1552 Ленінського районного суду м. Вінниці на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" про стягнення коштів з [PERSON] накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності останньому. Так, право застави у ПриватБанку виникло, 12.03.2008 року, а постанова про накладення арешту майна були винесена 18.09.2009 році, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Вказані обставини й стали підставою звернення до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.03.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIWЗА8000034695, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 14478.61 Доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позивач та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту № VIWЗА8000034695 від 12.03.2008 року. Відповідно до умов договору застави [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль, марки Hyundai, модель: Н200, рік випуску: 2004, тип ТЗ: легк. автом., № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 18.09.2009 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Мальованою М.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1552 Ленінського районного суду м. Вінниці на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" про стягнення коштів з [PERSON] накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності останньому. Вищезазначене обтяження державного виконавця Мальованої М.Ю. зареєстровано в Вінницькому МРЕВ УДАІ, що підтверджується краткою арешту транспортного засобу від 26.02.2014. 29.11.2011 старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Мальованою М.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Так, право застави у ПриватБанку виникло, 12.03.2008 року, а постанова про накладення арешту майна були винесена 18.09.2009 році, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що вимоги позивач обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами, наданим до матеріалів справи, що є підставою для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved