Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 11.03.1974 року по 20.06.2008 року він перебував у трудових відносинах з ВАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". При виконанні трудових обов'язків він отримав професійне захворювання і 18.06.2009 року МСЕК встановила йому 70 % втрати працездатності та ІІ групу інвалідності внаслідок професійного захворювання, 15.06.2010 року встановлено 75% стійкої втрати працездатності та підтверджено ІІ групу інвалідності у зв'язку із професійним захворюванням безтерміново. Посилається на те, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та моральних стражданнях в зв'язку з ушкодженням здоров'я, переживає біль та страждання, вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, крім того виникли проблеми зі слухом що ускладнює спілкування з оточуючими. Вказану моральну шкоду він оцінює в 35 000 грн. Позивач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримав, просить його задовольнити. Представник відповідача в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 11.03.1974 року по 20.06.2008 року працював у ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", до звільнення за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.9-11). Під час роботи у зв'язку з впливом шкідливих умов виробництва позивач зазнав профзахворювання. Так встановлені діагнози: хронічне обструктивне захворювання легенів другої-третьої стадії токсикоз-пилової етіології в фазі загострення. Емфізема легенів другого ступеню. Легенева недостатність другого-третього ступеню. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. Захворювання професійне. Хронічна часто рецидивуюча попереково-крижова радікулонатія з правостороннім корінцевим синдромом L4-L5, L5-S1; деформуючий спондилез, функціональна нестабільність на рівні L5-S1, протрузія диска L5-S1 з вираженим м'яло-тонічним та алогічним синдромами, зі значним порушенням опорно-кінетичної функції поперека та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого фізичного перенапруження та частих наклонів. Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуха (четверта ступінь) професійного характеру. Захворювання професійні, вперше встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 5.11.2014 року (а.с.12). Зв'язок шкідливих умов виробництва та профзахворювання встановлений актом №36 розслідування хронічного профзахворювання від 27.04.2009 року.(а.с.13). У зв'язку з профзахворюванням 30.06.2010 року МСЕК позивачу встановлено 75% втрати професійної працездатності та ІІ групу інвалідності (а.с.16). Наявність профзахворювань спричинило моральної шкоди позивачу, що полягає у стражданнях від втрати здоров'я. Йому необхідно вживати заходів з медичної реабілітації, необхідно стаціонарне, медикаментозне та санаторне лікування. Він відчуває обмеження у сприйнятті оточення, оскільки знижений слух. Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності"за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст.21, 153,158, 173, 2371 КЗпП України, відповідно до положень яких працівник має право на безпечні умови праці, а роботодавець зобов'язаний їх забезпечити. Працівник має право на відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. Відповідно ст. 23 ЦК України, зокрема щодо врахування вимог розумності та справедливості, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(із відповідними змінами). За таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 11500 грн. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди саме цю суму відшкодування. Тому у задоволенні позову у іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial