Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 24.02.2009 року між позивачем, який того часу іменувався як Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість в сумі 96512 грн. 26 коп., яка складається з 6430 грн. 23 коп. заборгованості за кредитом, 81911 грн. 15 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 3098 грн. 87 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 4572 грн. 01 коп. штрафу (процентна складова). У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 96512 грн. 26 коп. та судові витрати в розмірі 1600 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Просить суд заслухати справу без участі представника позивача. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, в порядку ст.ст. 74 -76 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2009 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК", яке того часу іменувалось як Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір у формі заяви, складовими та невід'ємними частинами якої є "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи Банку", згідно яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 6500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8). За пунктами 3.2. та 3.3. умов кредитування вказаного договору, позичальник надав банку згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з пунктом 6.5. умов кредитування вказаного кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 8.6. умов кредитування, у разі порушення позичальником платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно з витягом з особового рахунку за період з 24.02.2009 року по 30.09.2017 року відповідач [PERSON] за отриманою нею кредитною картою неодноразово отримувала від Банку кредитні кошти та частково погашала заборгованість. Право Банку надати кредит на визначених сторонами умовах підтверджується наданими до суду доказами, зокрема: ліцензією, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та Статутом (а.с.18-21). Вказані обставини отримання відповідачем кредитної картки, грошових коштів на вищевказаних умовах, наявність непогашеної заборгованості перед Банком суд визнає встановленими. За таких обставин суд приходить до висновку, що законодавством не виключається укладення договору на умовах які були запропоновані Банком та схвалені відповідачем, про що свідчить його підпис. Згідно ст. 1054 ЦК України за договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Цивільне законодавство не встановлює обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Одночасне стягнення з боржника, який порушив умови договору, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є формою неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Боржник порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Станом на 30.09.2017 року заборгованість [PERSON] 96512 грн. 26 коп., яка складається з 6430 грн. 23 коп. заборгованості за кредитом, 81911 грн. 15 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 3098 грн. 87 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 4572 грн. 01 коп. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості та відповідає змісту Умов і Правил укладеного Банком і [PERSON] договору від 24.02.2009 року (а.с.4-15). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий\~збір\~в розмірі 1600 грн., що підлягає відшкодуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved