Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії ПАТ «Укргазвидобування» Учбово-оздоровчого комплексу «Червона Рута», просить скасувати наказ Філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» санаторій-профілакторій «Едельвейс» від 18 вересня 2015 року № 138-к «По особовому складу» про звільнення [PERSON] з роботи 18 вересня 2015 року у зв'язку з скороченням штату згідно п.1 ст40 КЗпП України, поновити її на роботі на посаді консьєржа санаторію -профілакторію «Едельвейс» Філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» з 18 вересня 2015 р., виплатити заробітну плату та соціальні виплати за час вимушеного прогулу, починаючи з 18 вересня 2015 року, та моральну шкоду в розмірі 75000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 13.05.2014р. працювала консьєржем санаторію-профілакторію «Едельвейс» Філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (наказ від 13.05.2014 року № 72-К). 27.05.2015року її було ознайомлено з наказом відповідача від 20.05.2015 року № 61 "Про внесення змін до штатного розкладу робітників" - за підписом директора Капустіна С.В. , в якому затверджено зміни до штатного розкладу робітників Філії Учбово-оздоровчий комплекс "Червона Рута" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" згідно додатку № 1 та додатку № 2. Зі змістом додатку №1 та додатку №2 до наказу № 61 від 20.05.2015 року її не ознайомили, пояснили це тим, що ці документи є службовою таємницею. Одночасно було вручено Попередження про наступне вивільнення, датоване 25.05.2015 року та вихідним № 230/1-01-9, де запропоновано переведення на одну із посад зі списку вільних вакансій. Однак на переведення згодна не була, тому підписала зазначене попередження . 06.07.2015 року із супровідним листом №302/1-01-9 та 23.07.2015 року супровідним листом № 314/1-01-9 їй також було вручено список вакансій. У першому випадку по ПАТ "Укргазвидобування" вакансії їй були надані 14.07.2015 року, вона сказала , що має подумати, на що головний лікар санаторію-профілакторію "Едельвейс" склав акт про те, що позивачка відмовилась від наданих посад. В другому випадку позивачка від наданих посад відмовилась. Вважає, що при виданні наказу № 61 та Попередження про наступне вивільнення відповідачем було допущено ряд істотних порушень, зокрема:- не отримано згоду діючого на підприємстві профспілкового органу на планові зміни, пов'язані з вивільненням працівників СП "Едельвейс", до відома працівників не доведено місце зміни в організації праці, якщо так, то в чому саме ці зміни полягають, в наказі № 61 та в попередженні не зазначено з якої дати запроваджуються зміни в штатному розкладі, чи були такі зміни погоджені з виборним профспілковим органом, в наказі № 61 не вказано, які посади та в якій кількості штатних одиниць підлягають скороченню та які посади в якій кількості штатних одиниць вводяться, яких працівників слід ознайомити з наказом. Також її не ознайомили з новою редакцією штатного розкладу та не враховано її переважного права на залишення на роботі. З 27.07.2015 року по 17.09.2015 року позивач перебувала на лікуванні у Дрогобицькій міській лікарні. 18.09.2015року вийшла на роботу, головний лікар зачитав наказ №138к від 18.09.2015 року про звільнення її з роботи. При цьому, у день звільнення не було надано списку вакансій, вільних на цей день, чим додатково було порушено право визначитися з місцем роботи. Письмову заяву про надання їй списку вільних вакансій по ПАТ "Укргазвидобування" станом на 18.09.2015 року подала в цей день. Наказ про звільнення не підписувала, оскільки вимагала надання їй списку вільних вакансій . 20.09.2015року в холі СП «Едельвейс» стався інцидент , під час якого головний лікар викликав представників Державної служби охорони та представників міліції, щоби видворити позивача з території оздоровчого закладу. Все це відбувалося публічно в присутності відпочивальників та інших працівників санаторію, чим було принижено її людську та професійну гідність, призвело до погіршення стану здоров'я позивачки та її рідних. Внаслідок неправомірних дій відповідача завдано моральну шкоду, яку оцінює в 75000 гривень. Окрім того, відповідачем при звільненні були порушені вимоги ст.43КЗпП України, оскільки ним не було отримано згоди на звільнення від виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої вона є. Під час дії Попередження про наступне вивільнення листом від 21.07.2015 року за підписом голови профкому Т.Рудакової було запрошено на засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації "Укргазвидобування" в м.Київ з приводу надання згоди первинної профспілкової організації "Укргазвидобування" на розірвання з позивачем трудового договору у зв»язку із змінами в штатному розкладі УОК "Червона Рута", що мало відбутися 27 липня 2015 року, тобто в останній день двох місячного терміну. Оскільки в цей день позивачка не змогла з'явитися на засідання профкому у м.Київ, нею було дано телеграму відповідного змісту та з проханням перенести розгляд подання та повідомити її про наступну дату засідання. Однак відповідь від профкому так і не отримана. Вважає, що її звільнення проведено з порушенням вимог законодавства, без згоди профспілкового комітету та без врахування переважного права на залишення на роботі, а тому вважає таке незаконним та просить позовні вимоги задовільнити, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення , аналогічні викладеному вище. Крім цього позивачка зазначила, що жодних змін у штатному розкладі не відбулось, оскільки фактична кількість працівників після її звільнення збільшилась. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Купрієнко Б.В. в судовому засіданні вимоги заперечив, пояснив, що [PERSON] працювала на посаді консьєржа санаторію-профілакторію «Едельвейс» філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування». Наказом філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 20.05.2015 р. № 61 «Про внесення змін до штатного розкладу робітників» були затверджені зміни до штатного розкладу робітників філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», зокрема, було виключено дві посади консьєржів Санаторію- профілакторію «Едельвейс». 27.05.2015 р. [PERSON] під розпис була попереджена про наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України та одночасно їй було запропоновано переведення на одну із вакантних посад (лист філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 25.05.2015 р. № 230/1- 01-9). Від переведення на вакансії, запропоновані листом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 25.05.2015 р. № 230/1-01-9, [PERSON] відмовилася. 14.07.2015 р. [PERSON] додатково було запропоновано переведення на одну із вакантних посад, які з'явилися в результаті звільнення працівників (лист філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 06.07.2015 р. № 302/1-01-9). З переліком посад, запропонованих листом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 06.07.2015 р. № 302/1-01-9, [PERSON] ознайомилась, від переведення на вакансії, запропоновані цим листом [PERSON] відмовилася, про що складено комісійний акт від 14.07.2015 р. 24.07.2015 р. позивачці додатково було запропоновано переведення на одну із вакантних посад, які з'явилися в результаті звільнення працівників (лист філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 23.07.2015 р. № 314/1-01-9). Від переведення на вакансії, запропоновані листом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 23.07.2015 р. № 314/1-01-9, [PERSON] відмовилася. Оскільки по 17.09.2015 р. включно [PERSON] перебувала на лікарняному, її звільнено з роботи 18 вересня 2015 року у зв'язку з скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Наказ про звільнення був доведений до [PERSON], від підпису про ознайомлення з наказом відмовилася, також відмовилась від повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, про що складено акт від 18.09.2015 р. Філією УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» не одержано згоди первинної профспілкової організації «Укргазвидобування», членом якої є [PERSON], з причин, які не залежать від філії УОК «Червона Рута» Укргазвидобування»: неможливість проведення повторного засідання профспілкової організації з розгляду питання про надання згоди на розірвання трудового договору у зв'язку із змінами в штатному розкладі УОК «Червона Рута» через перебування [PERSON] на лікарняному. Неодержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації попередньо (до звільнення) є елементом порядку звільнення, порушення якого не передбачають поновлення працівника на роботі. Листом №43-ППО від 25.11.2015 р. профспілковим комітетом надано згоду на звільнення [PERSON], у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці згідно з п. 1 ст.40 КЗпП України. Щодо покликання позивача на її переважне право на залишення на роботі, вважає, що таке не порушено, так як за змістом ст. 42 КЗпП України переважне право й перевага в залишенні на роботі діють за наявності у роботодавця працівників, які займають таку саму посаду або виконують таку ж роботу, що й вивільнюваний, а не будь-яких інших. У тому ж разі, коли певну посаду займала одна особа й ця посада скорочується, зазначене переважне право чи перевага не можуть бути реалізовані. Наказом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 20.05.2015 р. № 61 Про внесення змін до штатного розкладу робітників» наявні дві посади консьєржа були скорочені, інших посад або виконуваної такої ж роботи, що й вивільнена позивач, в ПАТ Укргазвидобування» не залишилось. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, то такі вимоги вважає безпідставними, оскільки звільнення відбулось з дотриманням вимог закону та жодної моральної шкоди позивачу завдано не було. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку , що в позові слід відмовити, виходячи з таких висновків. На підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до с. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці; при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством; одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Питання щодо переважного права на залишення на роботі у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці врегульоване ст. 42 КЗпП України. Із п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України вбачається, що скорочення штату працівників є одним із видів змін в організації виробництва і праці. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судом встановлено , що [PERSON] працювала на посаді консьєржа санаторію-профілакторію «Едельвейс» філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» відповідно до наказу від 13.05.2014року №72-К(а.с.14-17,113 т.1). Наказом філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 20.05.2015 р. № 61 «Про внесення змін до штатного розкладу робітників» були затверджені зміни до штатного розкладу робітників філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», зокрема, було виключено дві посади консьєржів Санаторію- профілакторію «Едельвейс»(а.с.9 т.1). 27.05.2015 р. [PERSON] під розписку була попереджена про наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України та одночасно їй було запропоновано переведення на одну із вакантних посад згідно листа філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 25.05.2015 р. № 230/1- 01-9(а.с.10 т.1). Однак, як не заперечила сама позивачка від переведення на вакансії, запропоновані листом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 25.05.2015 р. № 230/1-01-9, [PERSON] відмовилася (а.с.11-13 т.1). Згідно листа філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 06.07.2015 р. № 302/1-01-9 14.07.2015 р. [PERSON] додатково було запропоновано переведення на одну із вакантних посад, які з'явилися в результаті звільнення працівників. З переліком посад, запропонованих листом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 06.07.2015 р. № 302/1-01-9, [PERSON] ознайомилась, від переведення на вакансії запропоновані цим листом [PERSON] відмовилася, про що складено комісійний акт від 14.07.2015 р.(а.с.31-35 т.1). Покликання позивачки на те, що зазначений акт було складено неправомірно, оскільки вона фактично була згодна на переведення, не може бути взято судом до уваги, так як в підтвердження цьому позивач не представила суду жодного доказу, з заявою про переведення її на одну з вакантних посад до керівника підприємства вона не зверталась. Також, 24.07.2015 р. позивачці додатково було запропоновано переведення на одну із вакантних посад, які з'явилися в результаті звільнення працівників (згідно листа філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 23.07.2015 р. № 314/1-01-9). Від переведення на вакансії, запропоновані листом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 23.07.2015 р. № 314/1-01-9, [PERSON] знову відмовилася (а.с.36-38 т.1). Оскільки з 27.07.2015р. по 17.09.2015 р. включно позивач [PERSON] перебувала на лікуванні, її звільнено з роботи 18 вересня 2015 року у зв'язку з скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу №138к від 18.09.2015року. Наказ про звільнення був прочитаний [PERSON], від підпису про ознайомлення з наказом позивач відмовилася, про що складено акт від 18.09.2015 р.(а.с.18 т.1). Крім цього, за заявою позивача [PERSON] від 18.09.2015року про надання їй переліку вакантних на підприємстві посад, їй надано перелік таких листом від 23.09.2015року(а.с.19 т.1). Однак згідно актів від 24.09.2015р. та 25.09.2015р. позивач [PERSON] відмовилась від зайняття посад провідного інженера з охорони праці відділу експлуатації та обслуговування ОУК «Червона Рута» або старшого інженера з комплектації устаткування АУП УБМР «Укргазспецбудмонтаж», що не заперечила сама позивач в судовому засіданні , так як вважала, що її трудовий стаж буде перервано (а.с.136,139,141,142 т.1) . Таким чином судом встановлено, що скорочення дійсно мало місце, рішення про скорочення чисельності або штату працівників діюче законодавство відносить до компетенції адміністрації підприємства, яке вирішує внутрішні організаційні питання формування штату працівників та їх посад. Про майбутнє скорочення позивач була попереджена за 2 місяці, однак від запропонованих вільних посад позивач відмовилась. Щодо покликання позивача [PERSON] на той факт , що фактично не було жодних змін у штатному розкладі, оскільки в період попередження її про звільнення та після такого, чисельність штату підприємства фактично збільшилась, то суд вважає таке безпідставним, оскільки скорочення штату - це зміна штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. При скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а подеколи навіть збільшитися , якщо одночасно із скороченням до штатного розпису вводять нові посади. Дослідивши зміни до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців Філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» за 2014-2016роки , відповідні накази та штатні розклади (т.2 а.с.8-113), суд встановив, що зміни до штатного розкладу, скорочення певних посад і введення нових відбувались регулярно протягом цих років через виробничу необхідність. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] також покликається на те , що було порушено її право переважного залишення на роботі. Із аналізу положень ст. 42 КЗпП України, до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг та підлягають звільненню, входять всі працівники, які займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві, і при цьому не тільки ті, що працюють у структурному підрозділі, в якому виконував роботу чи обіймав посаду працівник, що підлягає звільненню. Переважне право й перевага в залишенні на роботі діють за наявності у роботодавця працівників, які займають таку саму посаду або виконують таку ж роботу, що й вивільнюваний, а не будь-яких інших. У тому ж разі, коли певну посаду займала одна особа й ця посада скорочується, зазначене переважне право чи перевага не можуть бути реалізовані. Судом встановлено, що таких посад, яку обіймала позивач, а саме консьєржа на підприємстві було дві, обидва працівники, які її займали були звільнені , а тому наявність чи відсутність переважного права позивача на залишення на роботі відповідачем правомірно не з'ясовувалося та таке право не застосовувалося. Також позивач покликається на те, що не було отримано згоди профспілкового комітету на звільнення її. Ст. 43 КЗпП України встановлено порядок розгляду профспілковою організацією питання щодо наявності згоди на розірвання трудового договору з працівником. Зокрема, подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Як встановлено судом , директор УОК «Червона Рута» 16.07.2015року звернувся із поданням первинної профспілкової організації про надання згоди на розірвання трудового договору з 27.07.2015року із [PERSON] та Ільницькою , консьєржами санаторію-профілакторію «Едельвейс» через зміни до штатного розкладу робітників та неможливістю переведення працівників на іншу роботу (відмовою від переведення)(а.с.169 т.1). Як вбачається із витягу з протоколу №12 засідання профспілкового комітету «Укргазвидобування» від 27.07.2015р., оскільки позивач [PERSON] не з»явилась на засідання профкому з поважної причини, таке подання не розглянуто (а.с.170 т.2). Відповідно до витягу з протоколу №3 засідання профспілкового комітету «Укргазвидобування» від 25.11.2015року розглянувши звернення філії УОК «Червона Рута» , вих.№476/1-02-9 , профком постановив : враховуючи те, що пройшли зміни в штатному розкладі в УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» із штатного розкладу виключено посаду консьєржа санаторію -профілакторію «Едельвейс» , профспілковий комітет надав згоду на звільнення [PERSON] у зв»язку зі змінами організації виробництва і праці згідно ст.40 п.1 КЗпП України (а.с.171 т.2). У зв'язку з цим, судом, відповідно до положень ст. 43 КЗпП України, у ході розгляду справи отримано згоду профспілкової організації ПАТ «Укргазвидобування» на звільнення позивача [PERSON] за скорочення штату на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Розгляд цього питання був здійснений у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] була звільнена із підстави, передбаченої законом, без порушення порядку звільнення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки суд не виявив жодних порушень з боку відповідача при звільненні позивача та правових підстав для поновлення останньої на роботі. Також не підлягають задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 75тисяч гривень. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Однак позивачкою не доведений факт заподіяння їй моральних страждань неправомірними діями відповідача, не доведено причинного зв»язку між діями відповідача та спричиненням фізичних і моральних страждань, також не наведено жодних доказів у чому полягає та чим саме керувалася позивач, визнаючи розмір морального відшкодування. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до переконання, що позивачем не надано доказів для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, а тому встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed