Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

10 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги . Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва" перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Відповідно до п. 2.1. Статуту Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. Позивач надає відповідачу послуги щодо забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг. Відповідно до положень статуту Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" здійснює нарахування та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень та забезпечує збір платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг. Відповідач своєчасно не здійснював оплату комунальних послуг, в зв'язку з чим станом на 01.05.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 18355,21 грн., яку він просить стягнути, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.09.2014 року задоволено позов КП "ЦОС Шевченківського району" до [PERSON] про стягнення боргу. Стягнуто із [PERSON] на користь Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" суму боргу за по квартирній платі та за комунальні послуги в розмірі 14935,20 грн., інфляційні витрати в сумі 2037,53 грн., 3% річних в сумі 1382,48 грн., а також понесені судові витрати в сумі судового збору 243,60 грн.(а.с.20-21). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.11.2014 року скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22.09.2014 року в справі за позовом КП "ЦОС Шевченківського району" до [PERSON] про стягнення боргу (а.с.35). Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно довідки форми 3 відповідач [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] та є власником вказаної квартири (а.с.4). Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва" перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Відповідно до п. 2.1. Статуту Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. 2.2.Основними напрямками діяльності Підприємства є: 2.2.1. Забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг. 2.2.2. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень. 2.2.3. Забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг. 2.2.4. Здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Ухвалою суду по справі № 2с-283/11 від 19.12.2011 року суддею Волокітіна Н.Б. було скасовано судовий наказ відносно вищевказаного відповідача з посиланням на наявність спору про право (а.с.6). Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 10 п.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМУ, також п.4 передбачено, що саме Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла надають мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 з наступними змінами "Про механізм впровадження закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", якою затверджено правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, зокрема в п.7 цих правил передбачено обов'язок сплачувати житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом. Крім того, згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку з невиконанням відповідачкою обов'язку щодо своєчасної оплати наданих житло-комунальних послуг станом на 01.05.2014 року, утворилась заборгованість, а саме: за період з 01.03.2007 року по 01.05.2014 року, яка становить 18355,21 грн., що складається з: основної суми боргу за комунальні послуги в розмірі 14935,20 грн., втрати з інфляції у розмірі 2037,53 грн., 3% річних в сумі 1382,48 грн., відповідно до розрахунку заборгованості перевіреному у судовому засіданні (а.с.5). Однак, відповідачка [PERSON] в своїй заяві про перегляд заочного рішення просила застосувати строк позовної давності, так як позивачем були пред'явлені позовні вимоги за період з 01.03.2007 року по 01.05.2014 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Процесуальний строк, що застосовується і у випадках суперечок з приводу надання житлово-комунальних послуг, стягнення заборгованості за їх несплату тощо, встановлюється тривалістю в три роки відповідно до ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Однак, відповідачкою [PERSON] не було вчинено жодних дій, які б свідчили про визнання нею свого боргу, а тому не має жодних підстав для переривання позовної давності. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності та стягнути суму боргу на користь позивача, яка утворилась за відповідачем за останні три роки за період з 01.06.2011 року по 01.05.2014 року, у розмірі 7084,40 грн., а також виходячи з вказаної суми заборгованості, суд нараховує до стягнення інфляційні втрати в розмірі 410,90 грн., і 3% річних в розмірі 620,71 грн.. Беручи до уваги наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а тому присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" заборгованість за останні три роки за період з 01.06.2011 року по 01.05.2014 року, у розмірі 7084,40 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 410,90 грн. та 3% річних в розмірі 620,71 грн.. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial