Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі від 26 березня 2018 року, зареєстрований Новобузькою міською радою Миколаївської області 27 березня 2018 року за № 25484917, укладений між ним та [PERSON] шляхом державної реєстрації припинення права оренди в Державному реєстрі прав та стягнення з відповідача заборгованості по виплаті орендної плати за 2019 рік в розмірі 3748 99 грн. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 4,615га з кадастровим номером 4823383200:01:000:0296, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 26 березня 2018 року між ним та [PERSON] був укладений договір оренди цієї земельної ділянки, строком на 7 років, з умовою щорічної виплати орендної плати до 31 грудня в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. Однак орендар не сплатив орендну плату в строк, обумовлений договором за 2018-2019 роки. Вказуючи що орендар порушує істотні умови договору, просив його розірвати та стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати за 2019 рік в розмірі 3748 99 грн. Заборгованість по виплаті орендної плати за 2018 рік стягнуто з відповідача рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2019 року в загальній сумі 3867 грн. 48 коп. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року дане рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області залишено без змін. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника - адвоката Лемешко О.В. надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.04.2013р., індексний номер 2951895, [PERSON] , є власником земельної ділянки загальною площею 4,615га з кадастровим номером 4823383200:01:000:0296, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). Відповідно до договору оренди землі від 26 березня 2018 року, зареєстрований Новобузькою міською радою Миколаївської області 27 березня 2018 року за № 25484917, укладений між [PERSON] та [PERSON] , орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку розміром 4,615га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору 7 років. Відповідно до змісту договору, орендар зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, до 31 грудня кожного року оренди (а.с.6-8). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, немає інформації про доходи відносно [PERSON] , за період з січня 2018 року по лютий 2020 року. Ухвалою від 22 травня 2020 року суддя Козаченко Р.В. задовольнив свою заяву про самовідвід у справі за даним позовом (а.с.34-35). Як вбачається зі змісту даної ухвали, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2019 року позов [PERSON] задоволений частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 26 березня 2018 року в загальній сумі 3867 (три тисячі вісімсот шістдесят сім) грн. 48 коп. 20 грудня 2019 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2019 рокузалишено без змін. Згідно приписів частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно з положеннями ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається в письмовій формі. За змістом ст.ст. 93, 125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі"). Згідно із ч.1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. А розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, у той час, як зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч.1 ст. 526 ЦК України). Отже, виходячи із умов Договору оренди землі, що укладений між сторонами, та з урахуванням наведених вище правових норм, відповідач має перед позивачем обов`язок сплатити останньому орендну плату в обумовленому розмірі. Таким чином заборгованість по виплаті орендної плати за 2019 рік в розмірі 3748 99 грн. підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Аналогічні положення виписані у ч.2 ст. 651 ЦК України, за якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотні умови договору оренди землі визначені у ст.15 Закону України "Про оренду землі". Розірвання договору оренди земельної ділянки можливе з підстав, передбачених ст. ст. 21, 24, 25, 32 вказаного Закону та ст. 141 ЗК України. Зокрема, у разі систематичної несплати орендної плати, яка представляє собою платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що несплата орендної плати орендарем за 2018-2019 роки є підставою для розірвання договору оренди, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Разом з цим суд зазначає, що згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позовна вимога позивача у виді розірвання договору оренди шляхом державної реєстрації припинення права оренди в Державному реєстрі прав, не відповідає способу судового захисту прав та інтересів у цивільному судочинстві, передбаченому Цивільним кодексом України, норами Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову.

Outcome: approved