Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Рахівського районного відділу поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2019 року, він звернувся з письмовою заявою до начальника Рахівського відділення поліції ВП ГУНП в Закарпатській області про те, що адвокат [PERSON] останні п`ять років веде проти нього цілеспрямовано умисні дії спрямовані на розпалювання ворожнечі та ненависті і приниження національної честі та гідності, зводить постійні наклепи та образи на нього, у зв`язку з його громадсько-політичною діяльністю. 09 серпня 2019 року, він звернувся зі скаргою до Рахівського районного суду Закарпатської області на бездіяльність посадових осіб Рахівського відділу поліції. 12 серпня 2019 року по справі №305/1497/19, суд скаргу задовольнив. Зобов`язав Рахівське відділення Тячівського відділу Головного управління національної поліції в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за заявою від 02.08.2019 громадянина [PERSON] та розпочати за цією заявою досудове розслідування за вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. 09 грудня 2019 року, він звернувся із письмовою заявою до начальника Рахівського відділення поліції про перевищення службових повноважень особами Рахівської міської ради, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та просив притягнути до відповідальності вище зазначених осіб. 17 грудня 2019 року він звернувся зі скаргою на бездіяльність Рахівського відділу поліції ТячівськогоВП ГУНП в Закарпатській області до Рахівського районного суду Закарпатської області. 18 грудня 2019 року по справі №305/2291/19 суд постановив ухвалу, якою його скаргу задовольнив. Визнав бездіяльність Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області - неправомірною. Зобов`язав слідчий відділ Рахівського відділення Тячівського відділу ГУ НП в Закарпатській області внести відповідно до вимог ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за заявою [PERSON] від 09.12.2019 та розпочати досудове розслідування. 24 квітня 2020 року він звернувся він звернувся із письмовою заявою до начальника Рахівського відділення поліції про те, що громадяни [PERSON] та [PERSON] умисно пошкодили його майно, займаються самоуправством та неправдиво повідомляли правоохоронні органи відносно нього, чим завдали йому значної шкоди та просив вжити відповідні заходи до вище зазначених громадян. 29 квітня 2020 року він був змушений звернутися зі скаргою на бездіяльність Рахівського відділення поліції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області до Рахівського районного суду Закарпатської області. 29 квітня 2020 року по справі №305/565/20 суд постановив ухвалу, якою його скаргу задовольнив частково. Визнав бездіяльність Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - неправомірною. Зобов`язав слідчий відділ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відповідно до вимог ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за заявою [PERSON] від 24.04.2020 та розпочати досудове розслідування. 01 вересня 2020 року він звернувся із письмовою заявою до начальника Рахівського відділення поліції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про вжиття відповідних заходів до громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що вищезазначені громадяни умисно та систематично пошкоджують його майно, займаються крадіжками його майна і самоуправством, чим завдали йому значної шкоди. 09 вересня 2020 року він був змушений звернутися зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Рахівського відділення поліції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області до Рахівського районного суду Закарпатської області. 18 вересня 2020 року по справі №305/1334/20 суд постановив ухвалу, якою його скаргу задовольнив. Визнав бездіяльність Рахівського ВП Тячівського ВП Головною управління НП в Закарпатській області в частині невнесення відомлостей до ЄРДР за заявою [PERSON] від 01.09.2020 - неправомірною. Зобов`язав Рахівське відділення Тячівського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, як орган досудового розслідування, внести, відповідно до вимог статті 214 Кримінального процесуального кодексу України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою [PERSON] від 01 вересня 2020 року та розпочати за цією заявою досудове розслідування. 19 квітня 2018 року ним було подано письмову заяву до Рахівського відділення поліції про те,що з його приватної огорожі було відрізано та викрадено 15 метрів металевого тросу 9 діаметром 15мм. Дана заява станом на сьогодніщшній день не розглянута. 20 жовтня 2020 року він був допитаний, як потерпілий слідчим СВ Рахівського відділення поліції Білоус І.В., який йому повідомив, що на виконання ухвали суду по його заяві розпочато досудове розслідування від 24 вересня 2020 року і розпочато кримінальне провадження за №12020070140000585. По справі слідство проводиться неефективно. Інші його заяви не розглядаються належним чином. На підставіі наведеного вважає, що посадові та службові особи поліції неправомірно та неефективно виконують свої посадові обов`язки і сприяють у протиправній умисній діяльності вище зазначеним громадянам, чим порушують присягу поліцейського, а саме ст. 64 ЗУ "Про Національну поліцію України". Також окремі посадові особи поліції отримують матеріальну допомогу від Рахівської міської ради за його дискредитацію, Більше того, деякі працівники поліції не мають ні кодексу честі, ні людської совісті. Вважає, що окремі посадові та службові особи Рахівської поліції умисно, зловживаючи своїми службовими повноваженнями неправомірно завдали йому моральної шкоди. Він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, так як жодна із заяв, поданих ним до поліції не розглянута належним чином. У зв`язку із вищенаведеним порушується його стандартний ритм життя, він зазнав переживань, емоційних хвилювань. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалість їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього його життєвого стану, що завдало йому моральної шкоди. Вілдшкодування заподіяної моральної шкоди він оцінює у розмірі 45000 гривень. Ця сума обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями , погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я. На підставі наведеного просив стягнуути з держави через Державну казначейську службу України Головного управління Державної казначейської служби у Закарпатській області з єдиного казначейського рахунку на його користь 45000 гривень відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої незаконними діями та бездіяльністю посадовими та службовими особами органу державної влади Рахівської поліції. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 19.03.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач, Рахівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, булиналежним чином повідомлені про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 19.03.2021, що стверджується розпискою, однак відзиву на день судового розгляду справи не надали. 14.04.2021 представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби у Закарпатській області, Троцюк Олександрою надіслано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві посилаються на те, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.175 ЦПК України. Крім того, вважають, що вони являються неналежним відповідачем по справі, оскільки спірні правовідносини виникли виключно між позивачем та Рахівським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Просили взяти до уваги, що позивачем не надано жодних доказів того, що йому посадовими особами Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області заподіяно моральну шкоду. На підставі наведеного просилі відмовити у задоволенні позову. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У позовній заяві, [PERSON] посилається, що посадові особи Рахівського районного відділу поліції, у порушення вимог ст.64 Закону України "Про національну поліцію" порушили присягу поліцейського, а саме: неправомірно та неефективно виконують свої посадові обов`язки і сприяють у протиправній умисній діяльності іншим громадянам. Крім того, окремі посадові особи поліції отримують матеріальну допомогу від Рахівської міської ради за його дискредитацію. Вважає, що останніми спричинено йому моральних страждань та погіршення стану його здоров`я внаслідок цих страждань. На підтвердження доводів позову [PERSON] додав до позовної заяви копії: заяви від 02.08.2019, ухвали слідчого судді від 12.08.2019 по справі №305/1497/19, заяви від 09.12.2019, ухвали слідчого судді від 18.12.2019 по справі №305/2291/19, заяви від 23.04.2020, ухвали слідчого судді від 29.04.2020 по справі №305/565/20, заяви від 01.09.2020, ухвали слідчого судді від 18.09.2020 по справі №305/1334/20, список на виплату допомоги учасникам АТО та членам сімей учсників АТО. Згідно ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Статтею 1167 ЦК України, закріплено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, серед іншого, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п.5 вказаної Постанови). Згідно ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторонам, зокрема позивачу надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані йому законом, в тому числі надати докази. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак позивачем, всупереч вимогам ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України не надано суду доказів, які б підтверджували обґрунтованість підстав і доводів позову та розмір пред`явленої до стягнення моральної шкоди, вираженої порушенням нормального ритму життя. Докази, надані позивачем, а саме копії: заяви від 02.08.2019, ухвали слідчого судді від 12.08.2019 по справі №305/1497/19, заяви від 09.12.2019, ухвали слідчого судді від 18.12.2019 по справі №305/2291/19, заяви від 23.04.2020, ухвали слідчого судді від 29.04.2020 по справі №305/565/20, заяви від 01.09.2020, ухвали слідчого судді від 18.09.2020 по справі №305/1334/20 підтверджують лише факт незаконної бездіяльності службових осіб органу досудового розслідування Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області. Жодних доказів, що службовими особами Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області позивачу заподіяно моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, останнім не надано, як і не надано доказів наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Інформація, щодо розміру нарахованих матеріальних допомог учасникам АТО та членам сімей учасників АТО, жодним чином, не доводить вину посадових осіб Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області у спричиненні позивачу [PERSON] моральної шкоди. Таким чином, позов [PERSON] не ґрунтується на реальних фактах, обставинах і доказах, натомість в його основу покладені міркування та недопустимі в доказуванні припущення позивача. У справі не встановлений факт заподіяння позивачу моральної шкоди за конкретних обставин, не встановлені винні дії відповідача, що були спрямовані та мали наслідком заподіяння моральної шкоди позивачу. У відповідності до положень ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з недоведеністю в діях посадових осіб відповідача вини у спричиненні позивачу, [PERSON] фізичних та душевних страждань, погіршенням його стану здоров`я. Позивач, у відповідності п.13 ч.2 ст.3 ЗУ "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору у сумі 908 гривень. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до ч.7 ст.141 ЦПК України, слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed