Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом,в якому зазначив,що [INFO] року померла його баба-[PERSON]. Ще при житті вона склала заповіт,яким після своєї смерті заповіла позивачу все своє. Однак при житті вона право власності на житловий будинок за [ADDRESS] належним чином не оформила,тому позивач просить визнати за нем в порядку спакування за заповітом на вказаний будинок. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача,дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що баба позивача-[PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим виконкомом Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 29.01.2009 року. Після її смерті залишилось спадкове майно,куди входить і спірний будинок. Житловий будинок належав померлій, на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту. Крім того судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала у вищевказаному будинку. Також баба позивача була власником Державних актів на право власності на земельні ділянки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач шляхом подачі заяви до нотаріуса в установлений законом шестимісячний строк,та шляхом доглядом за будинком та земельними ділянками. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"зковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved