Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

14.02.2020 представник заявника [PERSON] , який діє за довіреністю в інтересах заявника [PERSON] , звернувся до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересовані особи - Лиманська міська рада Донецької області, Товариство з додатковою відповідальністю "Нива" (а.с. 1-2, 30-31). Представник заявника [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що надав суду відповідну заяву (а.с. 53-54). Представник заінтересованої особи - Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 49-50). Представник заінтересованої особи - Товариства з додатковою відповідальністю "Нива", належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув (а.с. 51). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , є власником: - земельної ділянки, площею 9,0686 га, кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] - 1413300000:06:000:0015, кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] - 1413300000:06:000:0016, кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] - 1413300000:06:000:0464, кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] - 1413300000:06:000:0465, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лиманського району Донецької області (колишньої Краснолиманської міської Ради Донецької області Краснолиманського району), на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДН № 057746, виданого 30.08.2004 Краснолиманською міською радою, на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 31.12.2003 № 4/19-211 (а.с. 11-12); - земельної ділянки, площею 0,1587 га, кадастровий номер земельної ділянки 1423055700:01:000:0025, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] , на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії ДН № 009335, виданого 11.06.2003 Кіровською селищною радою, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2003 ВАЕ № 358778 р-р № 588 (а.с. 9-10); - земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий номер земельної ділянки 1423055700:01:000:0024, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташованої по [ADDRESS] , на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії ДН № 009334, виданого 11.06.2003 Кіровською селищною радою, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2003 ВАЕ № 358778 р-р № 588 (а.с. 7-8); - нежитлової будівлі, парокотельні, що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.12.2007 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3774 (а.с. 18-19); - 29/100 часток комплекса-фруктосховища, розташованого по [ADDRESS] , загальною площею 839,6 кв.м, на підставі договору про поділ майна, посвідченого 06.10.2011 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 4046 (а.с. 15-17); - житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.03.2003 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 588 (а.с. 13-14). У згаданих правовстановлюючих документах, прізвище, ім`я, по-батькові власника майна зазначено як " [PERSON] ", запис здійснено українською мовою (а.с. 7-8, 9-10, 11-12, 13-14, 15-17, 18-19). Таке написання прізвища заявника не відповідає написанню її прізвища в паспорті громадянина України (а.с. 4-5). У зв`язку з помилкою в написанні в правовстановлюючих документах прізвища заявника [PERSON] , на теперішній час вона позбавлена можливості розпоряджатися та користуватися в повній мірі своїм майном на власний розсуд. Правильне написання прізвища заявника « [PERSON] », підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про шлюб (а.с. 4-5, 6). Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для подальшого розпорядження та користування майном на власний розсуд. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Нормами ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Нормами ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Дослідивши письмові докази, надані до матеріалів цивільної справи, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що заява представника заявника [PERSON] , законна, обгрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved