Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку [NUMBER], [NUMBER] сільськогосподарського призначення, площею 4,7149 га., та на земельну ділянку [NUMBER]сільськогосподарського призначення, площею 0,4098 га., що розташовані на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області, та належали [PERSON], який помер [INFO], на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року та державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року. В обґрунтування вимог позивачка [PERSON] послалась на те, що [INFO] в с. Зідьки Зміївського району Харківської області помер [PERSON], який був для неї сторонньою особою. [INFO] в с. Зідьки Зміївського району Харківської області померла дружина [PERSON] - [PERSON], яка також була для неї сторонньою особою. За досягнутою домовленістю вона здійснювала догляд за [PERSON] до смерті останньої. Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] була адреса: [ADDRESS]. За життя [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] і 26.08.2008 року отримала свідоцтва про право на спадщину серії ВКМ № 866563 та серії ВКМ № 866562 на наступне майно: 1). Земельну ділянку [NUMBER], [NUMBER], площею 4,7149 га, з них ріллі - 4,4121 га, пасовищ - 0,3028 га, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва". Вищевказана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 256; 2). Земельну ділянку [NUMBER], площею 0,4098 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва". Вищевказана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №386. Зазначила, що оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], а також отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті останнього, тому є доведеним факт належності [PERSON] вказаного спадкового майна. Послалась на те, що 26.08.2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого вона зробила наступне заповідальне розпорядження, а саме, все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, вона заповідає їй, [PERSON]. Згідно довідки, що видана виконавчим комітетом Зідьківської селищної Ради, вбачається, що станом на момент смерті [PERSON] з нею за однією адресою проживала та була зареєстрована вона, [PERSON]. Таким чином, вважає, що можна зробити висновок про те, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона прийняла, що відповідає приписам ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після її звернення до нотаріуса після спливу 6 місяців з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2015 року, оскільки в неї відсутній належно оформлений правовстановлюючий документ на спадкові земельні ділянки, а саме, державний акт на землю на ім'я [PERSON]. Крім того, також відсутня державна реєстрація земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] за [PERSON], яка 26.09.2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстри № 1-2914, № 1-2917. Зазначила, що згідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за п.3.5 спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Просить визнати за нею, [PERSON], право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] у вигляді: - земельної ділянки [NUMBER], [NUMBER], площею 4,7149 га, з них ріллі - 4,4121 га, пасовищ - 0,3028 га, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що належала до спадкування [PERSON] - [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №256 та що була успадкована [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON]; - земельної ділянки [NUMBER], площею 0,4098 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що належала до спадкування [PERSON] - [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №386 та була успадкована [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву від 16.04.2014 року про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі.( а.с. 54) Відповідач - Територіальна громада Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, надіслав листа № 02-23/232 від 17.04.2015 року про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення вимог позивачів не заперечував. (а.с.47) Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям та мешкали за адресою: [ADDRESS]. На підставі розпорядження Зміївської райдержадміністрації Харківської області № 485 від 02.10.2003 року [PERSON] був власником земельних ділянок: - земельної ділянки [NUMBER], [NUMBER], площею 4,7149 га, з них ріллі - 4,4121 га, пасовищ - 0,3028 га, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва", згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 256; ( а.с.14) - земельної ділянки [NUMBER], площею 0,4098 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва", згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 386. ( а.с. 13) Згідно висновку оцінювачів про ринкову вартість земельної ділянки станом на 27.02.2015 року вартість земельних ділянок становила: - земельної ділянки [NUMBER], площею 4, 4121 га. - 116 479 гр., в розрахунку на 1 кв.м. 2,64 гр.; ( а.с. 19) - земельної ділянки [NUMBER], площею 0,3028 га. - 7 994 гр., в розрахунку на 1 кв.м. 2,64 гр.; ( а.с.17) - земельної ділянки [NUMBER], площею 0,4098 га, - 10 819 гр., в розрахунку на 1 кв.м. 2,64 гр..( а.с. 18) [INFO] [PERSON] помер. ( а.с. 8) На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON]. 26.09.2008 року, [PERSON] як спадкоємець ( дружина) майна [PERSON], який помер [INFO], були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне спадкове майно: - земельну ділянку [NUMBER], [NUMBER], площею 4,7149 га, з них ріллі - 4,4121 га, пасовищ - 0,3028 га, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва", згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 256, реєстр № 1-2914; ( а.с.11 ) - земельну ділянку [NUMBER], площею 0,4098 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва", згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Зміївською районною державною адміністрацією 19.04.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 386, реєстр № 1-2917. ( а.с. 12 ) Після успадкування зазначених земельних ділянок, [PERSON] не провела їх державну реєстрацію, не дивлячись на те, що: - згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; - відповідно до ст. 1299 ЦК України, яка діяла на час виникнення права власності на зазначені об'єкти, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець був зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна; - відповідно до ст. 125 ч. 1 ЗК України, в редакції, яка діяла до 01.05.2009 року, право власності на земельну ділянку виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації; - згідно ст. 126 ч. 1 ЗК України до 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом. Згідно листа відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області № 01-15/688 від 16.04.2015 року станом на 29.12.2012 року згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди, земельних ділянок за [PERSON] в державному реєстрі земель не значиться. (а.с.46) Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 17.04.2015 року відомості щодо права власності, інші речові права на земельні ділянки кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], відсутні. ( а.с.52,53 ) Крім того, за життя , а саме, 26.09.2008 року, [PERSON] склала заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, вона заповідала [PERSON], яка є позивачкою у справі. ( а.с.15) [INFO] [PERSON] померла. ( а.с. 9) Станом на 10.02.2015 року вказаний заповіт [PERSON] не змінювався та не скасовувався. ( а.с. 15) Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України . Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності зі ст.ст.1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на день смерті [INFO] [PERSON] вона проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем. Згідно довідки Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області № 02-28/ 371 від 02.04.2015 року з 05.07.1974 року і по день смерті [INFO] [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] та разом з нею дійсно проживала та з 02.10.2008 року була зареєстрована позивачка у справі [PERSON].( а..с. 35 ) Відповідно до листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 503/01 ц від 08.04.2015 року після смерті [INFO] [PERSON] з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін ніхто зі спадкоємців не звертався. ( а.с. 44) Крім позивачки [PERSON], інші спадкоємці, які б претендували на майно [PERSON], відсутні. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.04.2015 року відомості щодо виданих свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки кадастрові номери [NUMBER],[NUMBER], [NUMBER], відсутні. ( а.с.45 ) Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 24 вказаної постанови відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. № 77/02-31 від 16.02.2015 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], у зв'язку з ненаданням державних актів на вищевказані земельні ділянки. ( а.с. 16) Позивачка [PERSON] не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду. Згідно ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на: - земельну ділянку [NUMBER], [NUMBER], площею 4,7149 га, з них ріллі - 4,4121 га, пасовищ - 0,3028 га, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва"; - земельну ділянку [NUMBER], площею 0,4098 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Зідьківської селищної Ради Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням „Ведення товарного сільськогосподарського виробництва". На підставі викладеного,

Outcome: approved