Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

22.02.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4,0764 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка перебуває в оренді у ФГ "Прилуцький", згідно договору оренди від 21.08.2017 року. Договір оренди зареєстровано в Державному реєстрі прав та їх обтяжень від 03.11.2014 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:16924626. Строк дії договору становить до 03.11.2024 року. [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства за захворюванням у формі тяжкої розумової відсталості. Рішенням Маловисківського районного суду від 29.09.2017 року його було визнано недієздатним, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він страждає хронічним психічним захворюванням у формі тяжкої розумової відсталості. Рішенням Маловисківського районного суду від 21.12.2018 року опікуном над недієздатним [PERSON] було призначено його- [PERSON] .. Враховуючи характер та специфіку захворювання [PERSON] вважає, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій, ставлячи підпис в договорі та передаючи належну йому земельну ділянку в оренду. Тому просить суд в інтересах недієздатного [PERSON] визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер: 3523180600:02:000:0218 , який було укладено між [PERSON] та фермерським господарством "Прилуцький", право оренди земельної ділянки зареєстровано 03.11.2014 року. 27.03.2019 року Фермерське господарство " Прилуцький" звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому просять суд визнати недійсним державний акт на право власності виданий [PERSON] та стягнути з [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] безпідставно виплачену орендну плату в сумі 55 909 грн.. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що оскільки [PERSON] за станом свого захворювання не міг усвідомлювати значення своїх дій під час укладення договору оренди землі то відповідно, за вказаних в первісній позовній заяві підстав, підлягають визнанню недійсними всі інші правовстановлюючі документи, що видані [PERSON] .. Тобто, [PERSON] не лише не міг підписати спірний договір оренди землі, а й не міг здійснювати будь-які інші правочини, в тому числі не міг набути у власність передану в оренду земельну ділянку на підставі п. "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України в порядку виділення в натурі ( на місцевості) належної йому земельної частки ( паю), оскільки не міг бути членом КСП "Мир", не міг брати участь в діяльності КСП, під час розпаювання та не міг вчиняти будь-які інші юридично значимі дії щодо підписання та складання документів. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2019 року об"єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] в інтересах [PERSON] з зустрічним позовом ФГ " Прилуцький". В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. Зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] є громадянином України і має право на приватизацію земельної ділянки в порядку передбаченому Декретом Кабінету Міністрів " Про приватизацію земельних ділянок" та Закону України "Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)". Крім того, його право захищено Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Членство [PERSON] в КСП " Мир" було набуто в результаті того, що його мати була членом колгоспу "Мир", вподальшому КСП, працювала свинаркою, а [PERSON] працював на свинофермі та допомагав їй, щоб соціально його захистити як інваліда, рішенням зборів його було включено до членів колгоспу і до списку осіб, що мають право на земельну частку ( пай). Представник фермерського господарства в судовому засіданні первісний позов не визнав, посилаючись на те, що під час укладення спірного правочину сторонами було дотримано форми його укладення, на момент підписання договору оренди землі орендодавець [PERSON] . мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, крім того, [PERSON] з моменту досягнення повноліття до часу визнання його недієздатним не маючи опікуна чи будь-якого іншого представника особисто забезпечував свою життєдіяльність та побут, набув у приватну власність спірну земельну ділянку. Вважає, що точної дати втрати [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними суд під час ухвалення рішення про визнання його недієздатним не визначив, а тому, в момент підписання оспорюваного договору міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить відмовити в задоволенні первісного позову повністю. Зустрічний позов підтримав посилаючись на обставини викладені в зустрічній позовній заяві та крім того просив суд застосувати строк позовної давності. Суд заслухавши представників сторін, лікарів експертів, дослідивши подані докази, встановив наступні обставини. [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4,08 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія КР № 037663 , виданого на підставі розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації від 09.07.2002 року № 223-р. Відповідно до довідки серія И -73 № 652977 та посвідчення № [NUMBER], [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства. 21.08.2014 року між [PERSON] та фермерським господарством "Прилуцький" було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого об"єктом оренди є земельна ділянка кадастровий номер 3523180600:02:000:0218 , площею 4,074 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Договір укладено на 10 років. Право оренди земельної ділянки зареєстровано реєстраційною службою Маловисківського районного управління юстиції 03.11.2014 року, на підставі договору оренди землі від 21.08.2014 року, строком дії до 03.11.2024 року. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 16924626 від 03.11.2014. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2017 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2018 року призначено [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] . Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу № 19/1, [PERSON] потребує стороннього догляду. Згідно видаткових касових ордерів за травень, вересень 2015 року, за травень, жовтень 2016 року, жовтень 2017 року та січень 2019 року, в рахунок орендної плати за земельний пай [PERSON] було сплачено кошти. Крім того, фермерським господарством за користування належною [PERSON] земельною ділянкою сплачено податок та військовий збір, що підтверджується податковою документацією, платіжними дорученнями. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 143 від 19.04.2019 року, [PERSON] в момент укладення та вчинення правочину від 21.08.2014 року оренди землі не був здатний розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними. [PERSON] в період часу з 05.05.1980 року по 24.10. 2017 року не був здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. У період часу з 05.05.1980 року по 24.10.2017 року у [PERSON] не зберігалася здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Від народження у [PERSON] повна втрата здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.2,3,4 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.1,3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, згідно ч.4 ст. 67 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 13, 16 Закону України " Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно приписів статті 30 Цивільного кодексу України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. 21.08.2014 року між [PERSON] та ФГ "Прилуцький" було укладено договір оренди землі. 13.03.1980 року встановлено [PERSON] ІІ групи інвалідності внаслідок психічного розладу, встановлено, що він обмежений в здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, контролювати свою поведінку та потребує стороннього догляду, що вбачається з висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного строннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 19/1. З висновку судово-психіатричного експерта № 143, вбачається, що в момент укладення правочину -договору оренди землі від 21.08.2014 року, [PERSON] не був здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні лікарі судово-психіатричні експерти [PERSON] та [PERSON] , роз"яснили, що [PERSON] має психічне захворювання з дитинства, воно не здобуте, а вроджене, тобто він має тяжку психічну хворобу у вигляді тяжкої розумової відсталості від народження. Від народження він потребує стороннього догляду. Його хвороба не має зворотнього розвитку, не має перебігу. Він за все життя не навчався, не створив сім"ю, не прийшов у суспільство, у нього не має жодних навичок пристосування до життя. Під час виконання ухвали суду про призначення експертизи лікарями судово-психіатричними -експертами було досліджено медичну документацію та оглянуто [PERSON] Клінічна картина захворювання є основним критерієм психічної хвороби, інтелектуальні його можливості вказують на його вольові можливості, тобто значення своїх дій. У [PERSON] інтелектуальні ознаки не розвинуті внаслідок його хвороби, він не може розуміти навколишню дійсність, а тому і вольові ознаки вказують на те, що він не може керувати і розуміти. Його вроджене захворювання не має зворотнього напрямку, може лише погіршитися, з часом розум у нього не з"явиться. У висновку судово-психіатричного експерта не міститься жодного припущення. Висновок судово-психіатричного експерта № 143, суд вважає належним та допустимим доказом. Отже, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 143, рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2017 року про визнання [PERSON] недієздатним, суд дійшов висновку, що в момент укладення договору оренди землі від 21.08.2014 року, [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій, а отже даний договір укладений між [PERSON] та ФГ " Прилуцький" є недійсним. За таких обставин первісний позов підлягає задоволенню. 04.03.2005 року на підставі розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації від 09.07.2002 року за № 223-р на ім"я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія КР № 037663 . Державний акт на право власності на земельну ділянку - документ встановленого зразка, який посвідчує право власності на земельну ділянку. Форма державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою". Порядок складання державного акта встановлено у Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43. Згідно ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні представником [PERSON] , ні представником фермерського господарства під час судового розгляду, не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримав земельну ділянку у зв`язку із проведенням розпаювання земель КСП "Мир", та що він був включений до списків членів чи взагалі перебував у трудових відносинах з колгоспом " Мир", який було реорганізовано в КСП " Мир". А тому суд не вправі визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 04.03.2005 року на ім"я [PERSON], на підставі лише тверджень представника фермерського господарства про те, що [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку будучи колишнім членом колективного сільськогосподарського підприємства, при цьому, не усвідомлюючи значення своїх дій, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Уклавши договір оренди земельної ділянки від 21.08.2014 року у фермерського господарства виник майновий інтерес, який полягає в отриманні прибутку від здійснення сільськогосподарської діяльності під час користання, на підставі права оренди, належної земельної ділянки [PERSON] .. Але, суд враховуючи здобуті докази під час судового розгляду, вважає, що договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами від 21.08.2014 року є недійсним, адже, в момент його укладення [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій, внаслідок психічного стану здобутого від народження. При цьому, суд враховує, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №037663 виданий на ім"я [PERSON] 04.03.2005 року, на підставі розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації від 09.07.2002 року за № 223-р, яке на даний час є чинним. А тому, підстав для визнання його недійсним судом не встановлено. Представником фермерського господарства надано видаткові касові ордери на підтвердження нарахування та виплати [PERSON] орендної плати за користування належною йому земельною ділянкою на підставі укладеного договору оренди землі. Згідно ст. 1 та ст. 13 Закону України " Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, суд вважає, що фермерським господарством було правомірно виплачено плату за користування земельною ділянкою протягом 2014-2018 роки, власником якої є [PERSON] , оскільки договір оренди було укладено між сторонами та право оренди зареєстровано. Підстав для застосування строків позовної давності, судом не встановлено, оскільки [PERSON] було призначено опікуном лише за рішенням суду від 21.12.2018 року, а тому, останній до набрання рішенням суду законної сили не мав права діяти в інтересах недієздатного [PERSON] та захищати його права, інтереси. За таких обставин суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Outcome: approved