Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У липні 2017 року позивач в особі комунального підприємства "Міське Будинкоуправління" звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 4183,20 грн. за утримання будинків, споруд та прибудинкової території, 2899,89 грн. інфляційних процесів, 480,89 грн. трьох відсотків річних, що утворились за період з 01.01.2013 року по 31.06.2016 року. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.10.2017 року до участі у даній справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В обгрунтування соїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі користуються послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводять, внаслідок чого станом на 30 червня 2016 року заборгували 7563,98 грн. В судовому засіданні представник позивача - КП "Міське Будинкоуправління" Педич Д.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилия, подали до суду заяви, якими заперечили проти позовних вимог, просив розглянути справу без їх участі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] - представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, зокрема визнав належними послуги КП «Міське Будинкоуправління» з дизенфекції, освітлення та прибирання, щодо надання інших послуг позивачем зазначив, що такі останнім не надавались. Просив застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 15 березня 2007 року між КП «Міське Будинкоуправління» та [PERSON] укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, який на даний час є чинним та у встановленому порядку сторонами не розірваний (пункт 10.1 договору). Згідно пункту 2.1 вказаного вище договору споживач зобов'язаний своєчасно, не пізніше ніж 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснювати оплату наданих послуг. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1995 року, квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. № 76, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок їхніх власників. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, підтверджується актами про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 30 грудня 2011 року, від 31 грудня 2012 року, від 31 грудня 2013 року, від 31 грудня 2014 року, від 31 грудня 2015 року, від 30 грудня 2016 року складеними в присутності представника міської ради. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N60, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 541/10821. Структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає освітлення місць загального користування, прибирання при будинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньо будинкових мереж водовідведення і теплопостачання, дератизація, електропостачання ліфтів та їх технічне обслуговування. Рішеннями виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області №99 від 28 березня 2012 року, №231 від 26 листопада 2014 року, затверджувалися подані КП «Міське будинкоуправління» розрахунки базових розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, інформація про які була розміщена на офіційному веб-сайті Здолбунівської міської ради Рівненської області. З укладених між КП «Міське Будинкоуправління» (виконавцями житлово-комунальних послуг на території м. Здолбунів Рівненської області) та підрядниками КП «Здолбунівводокнал», КП «Здолбунівкомуненергія», КП «Здолбунівський відділ профдезінфекції», з договорів вбачається, що підрядні підприємства надавали відповідні послуги з обслуговування ліфту, поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення і систем теплопостачання, перевірки димовентканалів, тощо у тому числі у будинок по [ADDRESS] також у матеріалах справи містяться довідки про розрахунок КП «Міське Будинкоуправління» з підрядчиками згідно заключних договорів. Факт надання позивачем послуг по утриманню будинку, в якому проживають відповідачі, останніми не спростований жодними доказами. Відповідно до ч.1, 3 ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів. Належним та допустимим доказом невиконання чи неякісного виконання відповідачем своїх зобов'язань по утриманню будинку згідно зі ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є претензійні акти. Слід зазначити, що ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Доказів неналежного виконання взятих позивачем зобов'язань щодо надання послуг з утримання будинку по [ADDRESS] та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачами не представлено, а згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (а КП «Міське будинкоуправління» в силу загальних норм, які регулюють зобов'язальні правовідносини, є кредитором по відношенню до відповідача, як боржника) на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 21.01.2015 року (Справа №6-214цс14), Як встановлено судом, позивач 20.04.2015 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за вказаний вид житлово-комунальних послуг, а тому в силу наведеної вище норми ст. 264 ЦК України та висновку Верховного Суду України, перервав перебіг позовної давності, який з цього часу підлягає обчисленню заново. Крім того, як вбачається з наданої позивачем картки розрахунків по комунальних платежах, відповідачем [PERSON] за період з червня 2010 року по червень 2016 року здійснювалися регулярні часткові платежі, загальна сума яких складає 3980,97 грн. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, враховуючи наведені вище обставини суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Міське Будинкоуправління» підлягає заборгованість за вказані послуги за період з 01 січня 2013 року по 31 червня 2016 року включно. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4183,20 грн., сума індексу інфляції 2899,89 грн., 480,89 грн. три відсотки річних. При постановлені рішення згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved