Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В зв'язку з тим, що [INFO] помер його сусід і товариш [PERSON], у якого знаходилося у тимчасовому користуванні належне позивачу майно, останній звернувся із позовом до спадкоємця [PERSON] - [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. В одному із судових засідань, в яке він з'явився, позивач [PERSON] позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, і просить витребувати у відповідачки мопед, кобилу, віз, огортач, виорювач, та плуг і передати це майно йому, оскільки це його майно, яке було у користуванні [PERSON] і яким безпідставно заволоділа відповідачка. Представник позивача - адвокат [PERSON] - у судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що позивач передав у користування померлого [PERSON] своє майно, а саме: мопед, кобилу, віз, огортач, виорювач та плуг, яким останній користувався до своєї смерті. Після смерті [PERSON], позивач звернувся до [PERSON] з проханням повернути йому його майно, але остання відмовила в цьому. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і вона, як його представник, просить його задовольнити. Представник відповідачки - адвокат [PERSON] - в судовому засіданні позовних вимог не визнала, зазначивши, що позивачем не надано доказів належності йому спірного майна, в тому числі і оригіналів документів на мопед. Вважає позов безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому просить відмовити в його задоволенні. Відповідачка [PERSON], яка була допитана за правилами свідка, в судовому засіданні позовних вимог не визнала, та зазначила, що мопеда у її володінні немає, а все інше майно, яке позивач просить витребувати у неї, належало її покійному брату і вона прийняла його як спадщину. Також показала, що у 2002 році, її тітка, а мати покійного [PERSON] - [PERSON] купила собі кобилу, за яку вона розрахувалась коштами від продажу корови і телиці, а через чотири роки її брат [PERSON] за свої кошти купив собі другу кобилу, а віз, плужки, борони та інше обладнання у її брата були від їх діда та дядька. Зазначила, що позивач робив якісь деталі до воза, будучи ковалем, але її брат за все розрахувався із ним, так як віддав позивачу двоє лошат від кобили, а також багато років виконував у позивача різні господарські роботи: садив, орав та інше. Її брат [PERSON] дев'ять років не пив спиртних напоїв, а коли [INFO] йому виповнилося 55 років, то він знову запив і просив у неї гроші на лікування та говорив їй, що хоче продати коні. Їй відомо, що коли брат захворів після запою, то коней доглядали його тітка та сестра. Також повідомила, що їй відомо, що [PERSON] купив за одну тисячу гривень поломаний мопед три роки тому і багато грошей ще вклав у його ремонт, але документів на той мопед і самого мопеда після смерті брата вона не бачила, в її господарстві мопеда немає. Вказала, що вона здійснила обряд поховання брата, подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після його смерті, і двоє коней з господарства брата на даний час знаходяться у неї та зареєстровані за її господарством. Вважає позов безпідставним і просить відмовити у його задоволенні. Свідок [PERSON] суду показала, що в позові немає ні слова правди. [PERSON] хотів купити кобилу, [PERSON] допоміг йому грішми, а потім [PERSON] продав корову і двоє лошат і повністю розрахувався з [PERSON] Пізніше [PERSON] купив за свої кошти ще одну кобилу. Воза він взяв у радгоспі "Рівненському", коли цей радгосп розпадався. Плуги у [PERSON] були давно і перейшли йому від діда і дядька. Мопед у [PERSON] появився років три тому. Він купив його за 1000 гривень і ще 900 гривень витратив на ремонт мопеда. Все це їй відомо, бо вона і [PERSON] проживали на одному подвір'ї. Де зараз знаходиться мопед, їй не відомо. [PERSON] за життя [PERSON] не мав до останнього жодних претензій стосовно майна, яке зараз хоче витребувати. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що їй відомо, що [PERSON] купив кобилу для [PERSON], і останній завжди говорив їй, що одна кобила його, а інша [PERSON], при цьому сам [PERSON] кобилою не користувався, а користувався [PERSON], який орав у позивача. Також свідок зазначила, що [PERSON] зварив для [PERSON] воза, а потім плужка. Також свідок бачила у [PERSON] мопеда, якого той подарував [PERSON], а останній купляв запчастини до нього і ремонтував того мопеда. Свідку відомо, що [PERSON] працював на фермі на конях. Як [PERSON] передавав гроші, як привозили до [PERSON] кобилу, вона не бачила та які були домовленості між [PERSON] та [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON], який доводиться двоюрідним братом [PERSON], показав суду, що у його брата було дві кобили, одну з яких він купував у 2002 році із матір'ю, а другу у 2006 році сам. Цими кобилами користування тільки його брат. Плужки у брата були дідові. Також його брат все робив у [PERSON] Зі слів брата йому відомо, що двоє лошат той віддав [PERSON] Також відомо, що мопед був куплений його братом у [PERSON] за одну тисячу гривень, але цей мопед не був придатний для їзди, а був як брухт. Вважає, що [PERSON] міг виконувати для його брата якісь ковальській роботи, але брат за все розрахувався і відробив. Допитана в якості свідка [PERSON], яка доводиться рідною сестрою [PERSON], показала суду, що у її брата був мопед, якого він віддав [PERSON] в несправному стані, чи платив [PERSON] гроші за мопеда не знає. Також зазначила, що років 10-15 тому в Олександрії її брат купив для [PERSON] кобилу, однак як вони розраховувалися свідок не бачила. Кобила була у господарстві [PERSON], але як треба було садити, то [PERSON] за цю кобилу приходив до її брата і виконував такі роботи. Також її брат робив для [PERSON] воза та плуги, які її чоловік завозив до [PERSON] Її брат із [PERSON] якось розраховувалися між собою, але вона цього не бачила. Коли її брат, після похорону [PERSON], пішов забирати кобилу, то йому відповідачка не віддала. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що 12 років тому він зі своїм швагром [PERSON] їздив в Олександрію, де швагро заплатив за коня, а на другий день мав його забрати, чому не забрали коня відразу не пам'ятає. Потім на прохання швагра, він забирав плужка, виорювача, залізні частини до воза і на вантажній машині завозив це до [PERSON] Пізніше [PERSON] знайшов [PERSON], який погодився забрати кобилу і обслуговувати земельну ділянку [PERSON] Через деякий час [PERSON] купив другу кобилу, а швагро сказав, що дав [PERSON] триста гривень. Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] були в дружніх стосунках, але на конях працював тільки [PERSON] Також відомо, що у його швагра був мопед. Суд, заслухавши пояснення сторін, та їх представників, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що Висновком № 2142 від 02.06.2014 року, затвердженим начальником Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, було припинено подальший розгляд звернення [PERSON] від 28 травня 2014 року про те, що [PERSON] самовільно забрала його речі та встановлено, що 27.05.2014 року помер [PERSON], після смерті якого двоюрідна сестра покійного [PERSON] забрала майно, а саме: мопеда, воза, плуга, кобилу, яке заявник вважає своєю власністю, а [PERSON] заперечує це. Згідно з довідкою Городищенської сільської ради від 10.09.2014 року № 549 у господарстві [PERSON] за даними погосподарської книги № 3 особовий рахунок [NUMBER] коні не утримуються. Відповідно до Посвідчення - інформаційної картки водія гужового транспорту від 20 лютого 2009 року воно видане [PERSON] Згідно листа № 35/24-5201 від 29.10.2014 року відділу Державтоінспекції УМВС України в Рівненській області мопед червоного кольору "MUSTANG" YX48Q-2 (державний номерний знак [NUMBER]) зареєстрований за [PERSON] Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє не може бути задоволений. Згідно до п.23 цієї ж Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулась до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на спірне майно та доказів про перебування належного йому майна у відповідачки, тому немає підстав для задоволення позовних вимог. Тобто, суд не вбачає порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а тому позов до задоволення не підлягає. В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, не підлягають стягненню судові витрати, зокрема сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: dismissed