Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

18 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Біликівської сільської ради Миргородського району, в якому просив визнати за ним, як колишнім членом КСП «Промінь» право на земельну частку (пай) на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах. Із земель запасу належних КСП «Промінь», згідно Державного акту серії ПЛ № 17 від 01.11.1995 року, створеного Біликівською сільською радою Миргородського району Полтавської області під час передачі землі у колективну власність та на підставі цього зобов`язати відповідача виділити із земель запасу земельну ділянку. Обґрунтовуючи позов послався на те, що 01 вересня 1992 року він був прийнятий у члени КСП «Промінь» Миргородського району Полтавської області та направлений від КСП на навчання в ПТУ № 44 м. Миргорода, а після цього працював в КСП. З 24 червня 1995 року по 29 жовтня 1996 року він проходив строкову службу в збройних силах СРСР. У 2017 році йому, як учаснику АТО, було надано у приватну власність 2 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. В ході збору документів для отримання даної земельної ділянки він випадково дізнався, що нібито був включений у списки громадян - членів КСП «Промінь» на отримання земельної частки (паю) на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. З метою отримання достовірної інформації з даного приводу він звернувся у відділ у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, на що отримав відповідь від 12.08.2019 року за N2 1936/112-19, що він як член КСП, який проходить військову службу, відповідно до додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 від 01.11.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Промінь», розташованого на території Біликівської сільської ради Миргородського району був включений до списку громадян-членів КСП «Промінь» за №701 як член КСП. Згодом він офіційно отримав копію розпорядження голови Миргородської РДА «Про затвердження розрахунку вартості середньої земельної частки ( паю ) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП «Промінь», згідно якого колишнім членам КСП надавалися земельні частки в розмірі 3,85 в умовних кадастрових гектарах та копію Державного акту- серії ПЛ №17 від 01.11.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Промінь», згідно додатку якого під номером 701 він значиться як член КСП. При цьому, сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався і про можливість отримання останнього ніхто не повідомляв, а тому він був фактично позбавлений права на отримання у приватну власність земельної частки (паю). Таким чином, тільки 12 серпня 2019 року він дізнався про включення його до вищезазначеного списку і своє право на отримання земельної частки ( паю ). Оскільки КСП "Промінь" давно ліквідоване він звернувся у Біликівську сільську раду, де пояснили, що ніяких даних на нього як члена КСП немає, він як колишній член КСП «Промінь» не має права на отримання з земель запасу сільської ради земельної ділянки в рахунок земельної частки ( паю), у зв`язку з цим змушений звертатися у суд з даним позовом. Ухвалою судді від 24.09.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.11.2019 підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай ) в порядку спадкування та зобов`язання виділення земельної ділянки закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, суду пояснив, що 01 вересня 1992 року він був прийнятий у члени КСП «Промінь» Миргородського району Полтавської області і направлений від КСП на навчання в ПТУ № 44 м. Миргорода, а після закінчення навчання працював в КСП. З 24 червня 1995 року по 29 жовтня 1996 року він проходив строкову службу в збройних силах СРСР. Від товариша, який з ним працював в КСП, нещодавно дізнався, що той отримав земельну ділянку, після чого звернуся до Біликівської сільської ради та отримав усну відмову в наданні йому земельної ділянки. Представник відповідача Біликівської сільської ради Миргородського району в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав. Пояснив, що в розпорядженні сільської ради є одна земельна ділянка вказаної площі (невитребуваний пай), що перебуває в оренді на строк один рік, яка може бути виділена позивачу. Зауважував, що минув значний час з моменту розпаювання земель, однак не заявив про застосування наслідків позовної давності. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином (а.с. 47). Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Відповідно до частини 2 п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [PERSON] був членом КСП «Промінь» , згідно трудової книжки (а.с. 4-5). Відомості щодо виходу [PERSON] із членів колгоспу «Промінь» за 1992-2000 роки відсутні. Вказаний доказ є належним та допустимим, і достатнім підтвердженням того, що позивач був дійсно членом КСП «Промінь». Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації затверджено розрахунок вартості середньої земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП «Промінь» від 25.12.1996 року №406 згідно якого колишнім членам КСП надавалися земельні частки в розмірі 3,85 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 8). Згідно довідки відділу у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] як член КСП, відповідно до додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 від 01.11.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Промінь», розташованого на території Біликівської сільської ради Миргородського району був включений до списку громадян-членів КСП «Промінь» за №701 (а.с. 7). Згідно Державного акту серії ПЛ №17 від 01.11.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Промінь», та відповідно до списку громадян - членів КСП під номером 701 [PERSON] значиться як член КСП, тобто [PERSON] набув право на земельну частку (пай) розміром 3,85 га із земель КСП «Промінь». Однак не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с. 7,9-30). Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією трудової книжки [PERSON] ; Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 від 01.11.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Промінь»; списком громадян - членів КСП «Промінь»; розпорядженням голови районної державної адміністрації про затвердження розрахунку вартості середньої земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП «Промінь» від 25.12.1996 року №406 Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права на земельну частку (пай). З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що [PERSON] був членом КСП «Промінь» на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області та фактично мав право на земельну частку (пай) із земель КСП «Промінь», але не отримав відповідного документу на таке право, тому порушене право позивача підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах, із земель належних на праві колективної власності колишньому КСП «Промінь», з виділенням земельної ділянки на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, за рахунок вільних земель що належали КСП «Промінь» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 виданого 01.11.1995 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судвого збору на підставі пп. 13 п.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір".

Outcome: approved