Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивував тим, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №29543а6в, предметом якого є страхування автомобіля «Renault Daster», д.н.з. [NUMBER] . 18.03.2017 в м. Вінниці по вул. Келецька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Daster», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (потерпілий) та автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого пошкоджено автомобіль «Renault Daster». Дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] пункту 25.10.а, 10.9 ПДР України, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2017. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2198793 від 28.03.2017 та умов договору страхування № 29543а6в від 28.04.2016, розмір страхового відшкодування склав 9 324,61 грн, яке й було сплачено АТ «СК «АРКС» за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно платіжного доручення № 320144 від 29.03.2017. 18.09.2018 року позивач звернувся до АСК "ОМЕГА" (страховика відповідача) з заявою про виплату страхового відшкодування, однак шкода не відшкодована. Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.04.2020 по справі №910/1707/20 за позовом АТ «СК «АРКС» до АСК "ОМЕГА" про стягнення страхового відшкодування, в задоволенні позовних вимог було відмовлено на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого). Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоди в розмірі 9 324,61 грн, а також судових витрат. Ухвалою суду від 10.07.2020 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказана ухвала суду разом з позовною заявою отримана відповідачем 29.07.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 2105017577615, однак відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, ні будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом установлені такі фактичні обставини справи та правовідносини, які ґрунтуються на нормах ЦК України щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації та Законів України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом установлено, що 18.03.2017 о 17 год. 10 хв. в м. Вінниці по вул. Келецькій 122А, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та здійснив зіткнення з припаркованим ТЗ «Renault Daster», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого відбулось пошкодження транспортних засобів. Після чого [PERSON] в порушення вимог п. 2.10.(а) залишив місце ДТП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2017, яка набрала законної сили 23.06.2017, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП, транспортний засіб марки «Renault Daster», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений. Автомобіль «Renault Daster», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] та є застрахованим відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортний засобів, укладеного 28.04.2016 між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] (страхувальник). ПАТ «Страхова компанія «АРКС» є правонаступником ПАТ «Страхова компанія «АХА», що підтверджується витягом із статуту та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно з умовами договору страхування, позивачем по справі було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування на підставі акту №АХА2198793 від 28.03.2017 в розмірі 9324,61 грн, яке перераховане на рахунок особи, яка здійснювала ремонт пошкодженого автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням № 320144 від 29 березня 2017 року (а.с.6). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо- транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ 2105, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АСК "ОМЕГА" згідно полісу № АК/2379031. 18.09.2018 ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулась до АСК "ОМЕГА" з заявою про виплату страхового відшкодування, однак заява не задоволена. Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.04.2020 по справі №910/1707/20 за позовом АТ «СК «АРКС» до АСК "ОМЕГА" про стягнення страхового відшкодування, в задоволенні позовних вимог було відмовлено на підставі п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку із пропуском строку звернення про таку виплату до страхової компанії. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до вимог статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із статтею 980 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц. Тобто з аналізу вказаних норм слідує, що відшкодування шкоди винною особою, відповідальність якої застрахована, не виключається та наступає в двох випадках: 1) коли в страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування 2) коли ліміт застрахованої відповідальності відповідача є більшим від розміру зазначеної у позові шкоди, що була завдана позивачці внаслідок ДТП, зокрема на вказане звернуто увагу Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц. Обставина, які виключають відповідальність страховика, є обставини, визначені ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», серед яких, зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У даній справі судом установлено, що в страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому суд звертає увагу, що норми чинного законодавства не визначають, що деліктне зобов`язання припиняється у зв`язку з тим, що особа не своєчасно подала заяву до страхової компанії та не залежить від причин пропуску строку такого звернення. Право на відшкодування шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, відповідач (страхувальник) є особою, яка відповідає за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки у його страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. Як установлено судом позивач свої зобов`язання за договором майнового страхування виконав, фактично поніс витрати в розмірі 9324,61 грн, а отже до нього в порядку суброгації перейшло право вимоги в межах цієї суми, яка і підлягає стягненню з особи, яка завдала шкоду - відповідача по справі. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved