Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду в якому просить визначити постійне місце проживання дітей за її місцем проживання та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання синів до досягнення кожним повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з жовтня 2012 року фактично припинила шлюбно-сімейні відносини та не проживає разом із відповідачем за однією адресою місця реєстрації: [ADDRESS], а фактично постійно проживає разом з дітьми у квартирі, що їй належить на праві спільної суміної власності разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. Через те, що діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS], до гімназії вони ходять, відповідно, за зареєстрованим місцем проживання, що створює значні перешкоди, адже позивачці необхідно везти та забирати дітей через усе місто. В зв'язку з тим, що відповідач власної згоди на перевід дітей з гімназії №13 до ближчої школи за їх місцем проживання та згоди на перереєстрацію дітей за їх фактичним місцем мешкання не надає та матеріальної допомоги також не надає, позивачка звернулася до суду. Відповідач через канцелярію суду 19 грудня 2014 року надав заперечення на позовну заяву, де просив при обранні місця проживання дітей віддати переваги місцю проживання разом з батьком, однак, 24 грудня 2014 року надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо визначення місця проживання синів разом з матір'ю, щодо вимоги про розмір аліментів зазначив, що дає згоду на стягнення аліментів в сумі 600 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття. Позивачка та її представник до судового засідання з'явилися, позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач до судового засідання з'явився, проти ухвалення позовних вимог заперечував частково лише в частині розміру аліментів, зазначивши, що дає згоду на стягнення в сумі 600 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, щодо задоволення інших вимог не заперечував. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради через канцелярію суду 25 грудня 2014 року надала висновок про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] зазначивши, що [PERSON] займає осаду головного спеціаліста кошторисного відділу в ІП "Агбор Інжирінг ЛТД", має стабільну заробітну платню, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в КЗОЗ "Обласний наркологічний диспансер" не перебуває. [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов від 27.11.2014 року, для дітей створено належні умови для проживання, навчання та розвитку. Батько дітей є приватним підприємцем, займає посаду головного лікаря у ветеринарній лікарні "Зоодоктор", за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в КЗОЗ "Обласний наркологічний диспансер" не перебуває. Малолітній [PERSON] надав заяву від 26.11.2014 року в якій зазначив, що мешкає разом з мамою, братиком [PERSON], бабусею та дідусем. У вихідні через тиждень перебуває у батька. Дитина і надалі хоче проживати разом з мамою. Відповідно до довідок з лікарні, гімназії та центру розвитку дітей приводить та забирає дітей мати, станом здоров'я, навчання та успішністю піклується також мати. На підставі вищезазначеного, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір'ю, [PERSON] Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи свідчать, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.06.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 7). [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Київським відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Київським відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с. 8, 9). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до листа головного лікаря Ковалівської С.О. від 22.10.2014 року №1274 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], мешкають з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. В листі зазначено, що турбується та піклується про дітей мати, на прийом до лікарів-спеціалістів та при відвідуванні дітей по хворобі з ними знаходиться мати. (а.с. 46). Згідно довідки виданої головою правління Агафоновим В.І. від 28.10.2014 року, [PERSON] та [PERSON] займаються у гуртку «Система особистої безпеки» при ХРО «Центр дослідження та всебічного розвитку бойового мистецтва» з початку вересня 2014 року. Мати приводить та забирає дітей з тренувань, цікавиться їх успіхами. (а.с. 49). Як вбачається з відповіді директора ХГ №13 Нев'ядомської Т.В. від 15.10.2014 року №1117 класні керівники [PERSON] та [PERSON] стверджують, що мати приводить та забирає дітей з гімназії, регулярно відвідує батьківські збори та цікавиться успішністю дітей під час навчально-виховного процесу. Батько, [PERSON], приходив до гімназії, але успішністю та поведінкою дітей не цікавився. [PERSON] працює в Іноземному підприємстві «Агбор інжиніринг ЛТД» з 12.08.2013 року на даний момент займає посаду головного фахівця, згідно довідки від 24.09.2014 року. В доданих до висновку третьої особи матеріалах справи є заява [PERSON] від 26.11.2014 року, де малолітня дитина зазначила, що проживає разом з мамою, братиком [PERSON], бабусею та дідусем, на вихідні через тиждень їздить до батька, проживати хоче з мамою. Таким чином, враховуючи вищезазначене можна дійти висновку, що діти проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], знаходяться на повному її утриманні та вихованні. Окрім того, відповідач позов в частині визначення місця проживання дітей визнав, отже, відповідно до ч. 1 ст. 61 обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Що стосується вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на малолітніх синів, згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані забезпечувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ "Пpo Державний бюджeт на 2015 рік" прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 1286 грн. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини , що мають істотне значення. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, що свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримання дітей, окрім того, позивач визнав частково позов в частині стягнення аліментів та не заперечував сплачувати по 600 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення кожним повноліття. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України стягнення аліментів слід провадити з дня подачі позову - з 31 жовтня 2014 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial