Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, у якому вказує, що вона працювала в ПАТ «Електометалургійний завод «Дніпроспецсталь» з липня 1993 року у шкідливих умовах, які призвели до виникнення професійного захворювання - «Хронічний бронхіт II ст.., фаза затихаючого загострення, прикореневий і базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.. (один-два);Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища. Початкова катаракта обох очей. Захворювання професійні, встановлені вперше». Згідно довідки МСЕК від 10.03.2015 року серії АБ № 0027616 їй була встановлена ступінь втрати працездатності 35 % Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 було складено 21.01.2015. Актом про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено що захворювання виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів на ПАТ „Дніпроспецсталь". Причина виникнення наявність на робочому місці терміста прокату труб ПАТ «Дніпроспецсталь»: «Пилу сілікатовмистного -4,4-7,8 мг/м (ГДК - 4,0 мг/м2), еквівалентного рівня шуму-81-93 дБ «А» (ГДР- 80 дБ «А») ,інфрачервоного випромінювання -2850-7280 Вт/м (ГДР-140 Вт/м2). Професійне захворювання встановлено 2 грудня 2014року, що підтверджується Медичним висновком ДУ „Інститут медицини національної академії медичних наук України" клініка професійних захворювань від 02.12.2014 року. У звязку з професійним захворюванням та його наслідками зазнала душевних страждань, не може вести повноцінний спосіб життя, зазнала порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 400000 грн. У судовому засіданні представник позивача, позивачка підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник вiдповiдача позов не визнав, надав письмовi заперечення на позов, суду пояснив, що дійсно позивачка працювала на підприємстві довгий час, з 8.10.1996 року по 11.12.2014 року на роботах, які відносяться до списку №1. 2.02.2001 року оформила пільгову пенсію та продовжувала працювати до 11.12.2014 року, ще 13 років у важких умовах праці, тобто з власної ініціативи погіршувала стан свого здоров»я. Порушень прав та законних інтересів позивача з боку підприємства допущено не було. Підприємство виконало всі вимоги законодавства, при використання праці позивача на важких та шкідливих умовах праці, позивачка отримувала додаткові пільги та компенсації. По умовам праці, відносно яких, як зазначає позивач, у нього виникло професійне захворювання, з боку ПАТ «Дніпроспецсталь», була проведена атестація робочих місць, відповідно до діючого законодавства, зокрема Постанови КМУ № 442 від 01.08.1992р., ЗУ «.Про пенсійне забезпечення». Вказана атестація, проводиться на підприємстві починаючи з 1994р., з періодичністю не рідше одного разу на 5 років, та контролюється «Державною експертизою умов праці» Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації. Порушень діючого законодавства в ході атестації умов праці з боку ПАТ «Дніпроспецсталь» допущено не було, про що свідчать реєстрація наказів підприємства про атестацію в «Державній експертизі умов праці» Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації у формі відбитку печатки або надання вказаною установою Висновку щодо результатів атестації умов праці. Таким чином, після того, як позивач, відпрацювала на вказаних роботах певний час та отримав стаж, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991р. і мала право отримати пенсію, вона мала можливість перейти на іншу роботу в інших умовах праці. Крім того, в якості компенсації за умови та характер праці, позивач отримувала доплати до заробітної плати та додаткові відпустки, про що зазначено у вищевказаних наказах, відповідно до його роботи. Крім того, представник відповідача вважає, що відсутній причинний звязок з отриманим захворюванням та заподіянням моральної шкоди, не надано також і доказів заподіяння такої шкоди, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення cтopiн, дослiдивши матерiали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивачка 3.11.1993 року була прийнята на роботу в прокатний цех термістом де працювала до 11.12.2014 року . Зі змісту копії Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці та Акту розслiдування хронiчного професiйного захворювання вiд 21.01.2015 року, встановлено наявнiсть у [PERSON] хронiчного професiйного захворювання - «Хронічний бронхіт II ст.., фаза затихаючого загострення, прикореневий і базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.. (один-два);Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища. Початкова катаракта обох очей (а.с.12-13; 16-19). Причина виникнення професійного захворювання наявність на робочому місці терміста прокату труб ПАТ «Дніпроспецсталь»: «Пилу сілікатовмистного -4,4-7,8 мг/м (ГДК - 4,0 мг/м2), еквівалентного рівня шуму-81-93 дБ «А» (ГДР- 80 дБ «А»), інфрачервоного випромінювання -2850-7280 Вт/м (ГДР-140 Вт/м2). Згідно висновку МСЕК від 10.03.15 року [PERSON] встановлена стійка втрата працездатності 35 % (а.с.14 ). Згiдно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належнi, безпечні і здорові умови працi. Стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування вiд нещасного випадку на виробництвi та професiйного захворювання, які причинили втрату працездатностi» передбачає вiдшкодування моральної шкоди застрахованим особам незалежно від вiдшкодування майнової шкоди i є одним iз способiв захисту особистих немайнових прав працiвника. Спецiальним законом, яким урегульовано питання вiдшкодування працівникові (застрахованiй особi) за рахунок коштiв Фонду соцiального страхування вiд нещасних випадків на виробництвi та професiйних захворювань України моральної шкоди в разі нещасного випадку на виробництвi чи професiйного захворювання, якi призвели до втрати працiвником працездатності є Закон України "Про загальнообов'язкове державне соцiальне страхування вiд нещасного випадку на виробництвi та професiйного захворювання, якi спричинили втрату працездатностi". Оскiльки вiддiлення Фонду на час виникнення спiрних правовiдносин у зв'язку зi змiною спецiального закону не вiдповiдає за завдану моральну шкоду, то в разi отримання працiвником виробничої травми чи професiйного захворювання в цей перiод він набуває права на вiдшкодування моральної шкоди на загальних пiдставах, установлених законом. Вiдповiдно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних i нешкідливих умов працi покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КзпП України передбачено, що вiдшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працiвнику провадиться в разi якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. Відповідно до розяснень, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про вiдшкодування моральної (немайнової) шкоди" згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявностi порушення прав працiвника у сферi трудових вiдносин, зокрема, виконання робiт у небезпечних для життя i здоровя умвах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життевих зв'язкiв чи вимагає вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя, обов'язок по вiдшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Вiдповiдно до ст.23 ЦК України особа має право на вiдшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фiзичному болю та стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з калiцтвом або iншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведiнкою щодо неї самої, членiв її ciм'ї чи близьких родичiв; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку iз знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженнi честi та гiдностi фiзичної особи, а також дiлової репутацiї фiзичної або юридичної особи. Моральна шкода вiдшкодовується грiшми, iншим майном або в iнший спосiб. Розмiр грошового вiдшкодування моральної шкоди визначається судом залежно вiд характеру правопорушення, глибини фiзичних та душевних страждань, погiршення здiбностей потерпiлого або позбавлення його можливостi їх реалiзацiї, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є пiдставою для вiдшкодування, а також з урахуванням iнших обставин, якi мають iстотне значення. При визначеннi розмiру вiдшкодування враховуються вимоги розумностi i справедливостi. Судом установлено, що [PERSON] завдано моральних страждань та переживань у зв'язку з хронiчним професiйним захворюванням отриманим на виробництвi, яка тривалий час була вимушений лiкуватися, зазнала фiзичного болю, отримала хронiчне захворювання . Отже, сам факт виникнення у позивачки [PERSON] професійного захворювання свідчить про те, що позивачка в силу ч.1 та п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, і яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала. Визначаючи розмiр моральної шкоди суд враховує стан здоров'я позивача, наслiдки отриманого хронiчного професiйного захворювання, характер, ступiнь та тривалiсть моральних страждань, яких зазнав позивач, i вважає, виходячи з принципiв розумностi достатностi, виваженостi, необхiдним стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмiрi15000 грн. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнути з відповідача у сумі 214,60 грн.

Outcome: partial