Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON]про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що внаслідок ДТП, яка відбулася 01.08.2017 року на вул. Жмеринській в м. Києві, на виїзді з території АЗС "ANP", за участю автомобілів Hyundai Accent д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Fiat Nuovo Doblo, д/н [NUMBER], який належить [PERSON], останній було завдано матеріальної шкоди через пошкодження належного її транспортного засобу. Позивач вказує, що цивільно-правову відповідальність відповідача бул застраховано в ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Однак, оскільки 03.10.2017 року страховика позбавлено членства в МТСБУ, позивач вважає за необхідне пред'явити вимоги про відшкодування матеріальної шкоди безпосередньо до винуватця ДТП - до [PERSON] Ухвалою суду від 25 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали. Судом надіслано учасникам справи копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу та третій особі, окрім копії ухвали про відкриття провадження у справі, - копію позовної заяви та копії доданих до неї документів. 26.03.2018 року позивачем отримано копію ухвали суду від 25 січня 2018 року про відкриття провадження у справі. 31.03.2018 року відповідачем отримано копію ухвали суду від 25 січня 2018 року про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та копії доданих до неї документів. Надіслані третій особі копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та копії доданих до неї документів повернулися суду "за закінченням встановленого строку зберігання". Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року у справі № 759/11977/17, 01.08.2017 року о 9 год. 30 хв. на вул. Жмеринській в м. Києві, на виїзді з території АЗС "ANP", за участю автомобілів Hyundai Accent д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Fiat Nuovo Doblo, д/н [NUMBER], який належить [PERSON], останній було завдано матеріальної шкоди через пошкодження належного її транспортного засобу. Вину відповідача встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року у справі № 759/11977/17. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що вина відповідача та обставини завдання матеріальної шкоди є встановленими. Позивач вказує, що цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано в ПрАТ «Європейський Страховий Союз», однак, оскільки 03.10.2017 року страховика позбавлено членства в МТСБУ, позивач вважає за необхідне пред'явити свої вимоги до [PERSON] Як вбачається з витягу з бази даних МТСБУ (а.с. 11), на момент ДТП цивільно-правову відповідальність відповідача було належним чином застраховано третьою особою згідно полісу серії АМ 1370453. Доказів того, що ПрАТ «Європейський Страховий Союз» позбавлено членства в МТСБУ, доказів звернення позивача до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» або до МТСБУ з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суду не представлено. Крім того, позивачем не заперечується чинність полісу серії АМ 1370453 на момент ДТП та того, що на той час ПрАТ «Європейський Страховий Союз» було дійсним членом МТСБУ. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що пред'явлення вимог позивача безпосередньо до відповідача, як до винуватця ДТП, є необґрунтованим з огляду на таке. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (надалі - Постанова) Верховний Суд відступив від правового висновку зазначеного у постанові Верховного суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15. У своїй постанові від 04.07.2018 року Верховний Суд прийшов до наступних висновків. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (п. 35 Постанови). Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п. 36 Постанови). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (п. 71 Постанови). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п. 72 Постанови). Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п. 73 Постанови). Крім того, як передбачено ч. 5 ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З наведеного слідує що припинення членства страховика в МТСБУ не припиняє його зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відтак, саме страховик, а не винуватець ДТП, має відшкодовувати завдану матеріальну шкоду в порядку, визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. З урахуванням зазначених вище висновків Верховного Суду та встановлених судом обставин, у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed