Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Приват Банк" (далі - ПАТ "КБ "ПриватБанк"), звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі - Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ), в якому з просило звільнити з-під арешту заставне майно, а саме: 2-х кімнатну квартиру №1 загальною площею - 44,7 кв.м., житловою площею - 30,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову зазначало, що між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та [PERSON], укладено кредитний договір №ZRL0GK00000002, згідно з яким останньому видано кредит в сумі 342230,00 грн. строком до 03 квітня 2026 року, в забезпечення виконання зобов'язань за яким [PERSON] надав в іпотеку банку спірне майно. Однак, постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 18 січня 2013 року накладено арешт на все майно боржника для задоволення вимог інших стягувачів, які не є іпотекодержателями. Посилаючись на те, що арешт заставного майна є неправомірним, оскільки порушує права іпотекодержателя, позивач просив звільнити з-під арешту заставне майна у судовому поряду. Ухвалами Корольовський районний суд м. Житомира від 03.03.2015 р., 04.04.2015 р. за згодою представника позивача до участі в справі у якості співвідповідачів було залучено Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ, публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повність з наведених у ньому підстав, вказав, що банк на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.11.2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], має намір реалізувати це майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, однак цьому перешкоджає арешт, що накладений державним виконавцем на все майна боржника, включаючи й спірну квартиру. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, просив зняти накладений постановою Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ арешт на майно. Представник Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ у судове засідання не з"явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що при вирішенні питання щодо задоволення позову покладається на розсуд суду. Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в судовому засіданні не оспорювала права ПАТ "КБ "ПриватБанк" як іпотекодержателя на спірне майно та при вирішенні спору покладалось на розсуд суду, в подальшому подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судами встановлено, що 05 квітня 2006 року між ЗАТ "КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ "КБ "ПриватБанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № №ZRL0GK00000002, згідно з яким останньому видано кредит в сумі 342230,00 грн. строком до 03 квітня 2026 р. В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 05 квітня 2006 року між ЗАТ "КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якої була квартира [ADDRESS] 06 квітня 2006 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесений реєстраційний запис про заборону відчуження предмету іпотеки об'єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] іпотекодавцем якої вказано [PERSON], а іпотекодержателем - ЗАТ "КБ "ПриватБанк". 18 січня 2013 року постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ в межах виконавчого провадження №ВП 35977524 щодо виконання виконавчого листа №2-119/12, виданого 18 грудня 2012 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитної заборгованість - накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 1830851,04 грн. Згідно вимог ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Статтею 1 Закону України „Про заставу" встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до статей 1,3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, за рахунок якого іпотекодержатель набуває право одержати задоволення своїх вимог переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Пріоритет права іпотекодежателя виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Реалізація пріоритету прав заставодержателя здійснюється шляхом встановлення виконавчим законодавством обмежень звернення стягнення на заставлене майно на вимогу стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно до частини 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно, що перебуває в заставі (іпотеці), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, допускається при наявності таких умов: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, 2) вартість предмета застави (іпотеки) перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Крім того, згідно з частиною 4 ст.54 цього законупро звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна. Накладення арешту на майно боржника є складовою дій по зверненню стягнення на його майно(ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що підставою для зняття арешту з майна за вимогою іпотекодержателя є встановлення судом факту належності саме йому переважного права на заставлене майно (звернення на нього стягнення) за умови, що іпотека виникла раніше ніж права вимоги у інших стягувачів та вартість іпотечного майна не перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю. З огляду на вище викладене, право застави (іпотеки) виникло до винесення судових рішень про стягнення з [PERSON]коштів на користь іншого стягувача - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у виконавчому провадженні №ВП 35977524, який не є іпотекодержателем. Окрім того, вартість предмета застави (іпотеки) не перевищує розміру заборгованості [PERSON] публічному акціонерному товариству "Комерційний Банк "Приват Банк". Так, вартість предмету іпотеки, згідно іпотечного договору від 05.04.2006 року, становить 290 375 грн., а розмір заборгованості [PERSON] (боржника) ПАТ "КБ "ПриватБанк"(іпотекодержателю) станом на 23.11.2011 року становила 726757,59 грн., що стверджується рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23.11.2011 року. Таким чином, обставин, передбачених ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» судом не встановлено. Крім цього, як вбачається з рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.11.2011 року оскільки позичальником [PERSON] належним чином кредитні зобов'язання не виконувалися, то ПАТ "КБ "ПриватБанк" як іпотекодержатель реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в судовому порядку. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими стягувачами, які не є іпотекодержателями, тобто позивач має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, а накладення арешту на предмет обтяження є перепоною для реалізації прав ПАТ "КБ "ПриватБанк". Крім того, згідно зі статтею 88 ЦПК України з відповідача Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ, яким було накладено арешт на спірне майно, на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що пов'язані з розглядом справи, що складаються з судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved