Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку, в обґрунтування свої вимог зазначив, що [INFO] померла його тітка, [PERSON], після смерті якої відкрилося спадкове майно, яке вона успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON], а саме земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Приморським районним судом м.Маріуполя 02.10.12р. постановлено рішення, яким визнано право власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON], але у зв'язку із її смертю правовстановлюючі документи вона оформити не встигла. 20.09.12р. [PERSON] було укладено заповіт на користь позивача. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.10.13р. за позивачем було визнано право власності на вказану земельну ділянку, площа якої становить 0,07779га. в порядку спадкування після смерті його тітки [PERSON] Для реєстрації земельної ділянки він звернувся до ПП [PERSON] та в результаті проведених робіт встановлено, що орієнтація по сторонам, фактична конфігурація та площа земельної ділянки 0,0755 га. не відповідає площі, зазначеній в державному акті - 0,07779га. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду і просить визнати державний акт на право власності на земельну ділянку від 10.09.2003 року № 4 ДН № 020119 площею 0,07779га., розташовану за адресою: [ADDRESS], недійсним. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У судове засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору з надання адвокатських послуг, надав заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Семенов Л.Г., що діє на підставі довіреності, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення по справі просив постановити на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності, в порядку спадкування після смерті його тітки [PERSON] належить земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS], згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.10.13р. № 266/4640/13-ц. На зазначену ділянку попереднім власником, [PERSON], який помер [INFO], було отримано державний акт 10.09.03р. (а.с. 11). Згідно державного акту № 4 від 10.09.2003 року ДН № 020119, виданого [PERSON], площа вищевказаної земельної ділянки становить - 0,07779га. (а.с. 8). За заявкою позивача від 29.11.13р. за №782 приватним підприємцем [PERSON] були проведені роботи по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вищезазначеної земельної ділянки, по результатам проведення яких судом встановлено, що орієнтація по сторонах, фактична конфігурація та площа земельної ділянки становить 0,0755 га і не відповідає площі, зазначеній у державному акті 0,07779га, що може обґрунтовуватись помилкою в кресленні, вимірюваннях та в обчисленні площі, зазначеній у державному акті (а.с. 9-10). П. п. 1.13, 2,9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999р. № 43 визначено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки, виправлення в державному акті не допускається. У відповідності до ст. 37 Закону України "Про державний земельний кадастр", виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 2 ст.152, ч. 1 ст. 155 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК Українишляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо визнання державного акту на земельну ділянку недійсним є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved