Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі - Відділу охорони здоров'я виконавчих органів Дрогобицької міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідачки на користь відділу охорони здоров'я виконавчих органів Дрогобицької міської ради на р/р 35425201029302 в ГУДКСУ у Львівській області, код ЗКПО 13815703, МФО 825014 витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 4248,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 22.09.2016 року встановлено, що 21.12.2015 року близько 08 год. [PERSON] знаходячись в приміщені свого будинку [ADDRESS] на ґрунті особистих неприязних стосунків вчинила конфлікт зі своїм чоловіком [PERSON], під час якого умисно облила кип'ятком його нижню частину передньої частини черевної стінки з переходом на ділянку зовнішніх статевих органів та промежини, на сідниці, на задні поверхні стегон, на передню поверхню правої гомілки. В подальшому [PERSON] продовжуючи свої протиправні дії за допомогою черевика, умисно нанесла [PERSON] декілька ударів по голові, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків передньої черевної стінки з переходом на промежину та зовнішні статеві органи, на обох сідницях, на задніх поверхнях стегон, на передній поверхні правої гомілки, саден в лобній та тім'яній ділянках голови по середині, синця в скроневій ділянці голови зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта №779 від 18.01.2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров'я. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 22.06.2016 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите у зв'язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно довідки №107 від 28.01.2016 року Дрогобицької міської лікарні №1 на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 21.12.2015 року по 14.01.2016 року ( 24 л/днів) перебував [PERSON]. Загальна сума витрат на лікування останнього становить 4248 грн. У добровільному порядку відповідач шкоду відшкодувати не бажає. В судове засідання від прокурора Подолячек С.В., надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову. Представник третьої особи не з'явився. Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, а відповідно до ч.4 цієї статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 22.09.2016 року встановлено, що 21.12.2015 року близько 08 год. [PERSON] знаходячись в приміщені свого будинку [ADDRESS] на ґрунті особистих неприязних стосунків вчинила конфлікт зі своїм чоловіком [PERSON] під час якого умисно облила кип'ятком його нижню частину передньої частини черевної стінки з переходом на ділянку зовнішніх статевих органів та промежини, на сідниці, на задні поверхні стегон, на передню поверхню правової гомілки. В подальшому [PERSON] продовжуючи свої протиправні дії за допомогою черевика, умисно нанесла [PERSON] декілька ударів по голові, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків передньої черевної стінки з переходом на промежину та зовнішні статеві органи, на обох сідницях, на задніх поверхнях стегон, на передній поверхні правої гомілки, саден в лобній та тім'яній ділянках голови по середині, синця в скроневій ділянці голови зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта №779, від 18.01.2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров'я. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 22.06.2016 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите у зв'язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов у кримінальній справі залишено без розгляду у зв'язку із закриттям кримінального провадженням. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача [PERSON] у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної шкоди у розмірі 4248 грн. Як вбачається із довідки Дрогобицької міської лікарні №1 за №107 від 28.01.2016 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 21.12.2015 по 14.01.2016 року ( 24 л/днів). Вартість одного ліжко дня в хірургічному відділенні становить 177 грн., тобто 177 грн. х 24 ліжко-днів становить 4248 грн.. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат"№11 від 07.07.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Зокрема, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, або прокурора. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я. В судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпілий від кримінального правопорушення [PERSON] перебував на лікуванні в Дрогобицькій міській лікарні №1, внаслідок чого закладом охорони здоров'я були понесені витрати, за 24 ліжко-днів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я витрачені на лікування потерпілого [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні в Дрогобицькій міській лікарні, за 24 ліжко-дні. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. як за вимогу майнового характеру. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved