Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила суд усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні зазначеним майном. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона раніше була співвласником спірної квартири, частку якої подарувала своїй доньці [PERSON] , яка в свою чергу ставши повним власником квартири, подарувала сину [PERSON] .. В спірній квартирі вона зареєстрована з 07 червня 2007 року по теперішній час, проте фактично проживає у вказаній квартирі з 1975 року. В зазначеній квартирі вона проживає з донькою [PERSON] , яка в силу тяжкого захворювання потребує постійної сторонньої допомоги з 2008 року, яку вона її надає. Документи про родинні відносини вона не може надати, оскільки дані документи відповідач забрав та не повертає. Починаючи з березня 2019 року відповідач почав чинити перешкоди їй у користуванні спірним майном, не одноразово в усній формі вимагав щоб вона звільнила квартиру, яка належить йому на праві власності, вчиняв скандали. 16 березня 2019 року відповідач, маючи ключі від квартири, самовільно змінив дверні замки, у зв`язку з чим вона не змогла зайти до квартири та була вимушена відкривати двері через сервіс "майстер ключ". Крім того, 16-17 березня 2019 року вона викликала патрульну поліцію з цього приводу та зверталася з заявою до Інгульського відділу поліції Головного управління національної поліції у Миколаївській області. 09 вересня 2020 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] надати [PERSON] дублікати ключів від вхідних дверей та інших приміщень квартири [ADDRESS] . Посилаючись на те, що в попередній редакції позовної заяви не було зазначено яким чином слід усунути перешкоди у праві користування позивачкою спірною квартирою. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву з позицією щодо позову відповідач не скористався. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виконавчим комітетом Ленінської ради депутатів трудящих міста Миколаєва 17 січня 1975 року видано ордер [PERSON] , сім`я якого складається з 3 осіб, на квартиру [ADDRESS] . До складу сім`ї входять: [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 27 травня 1977 року розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів виділено особові рахунки на квартиру [ADDRESS] , один з яких надано [PERSON] , на кімнату 13 кв. м., що підтверджується витягом з рішення № 11 від 17.01.1992 року. Позивач зазначає, що вона свою частку квартири [ADDRESS] подарувала доньці [PERSON] , проте, доказів на підтвердження зазначеного суду не надано, оскільки всі правовстановлюючі документи знаходяться у відповідача. З договору дарування квартири від 07.02.2003 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою 15.11.1994 року за реєстровим № 3-3171 та зареєстрованого в ММБТІ 19.06.2002 року за реєстровим № 17342. 07 лютого 2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] , а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування квартири від 07.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. зареєстрованого в реєстрі за № 515, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.04.2003 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 02.12.2019 року, на теперішній час квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 07.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. зареєстрованого в реєстрі за № 515. Згідно довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про реєстрацію місця проживання від 12.04.2019 року за вих. № 19.03.03-19Д/3650/19, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07 червня 2007 року по теперішній час. Позивачка зазначає, що у спірній квартирі вона проживає зі своєю донькою [PERSON] , яка в силу тяжкого захворювання потребує постійної сторонньої допомоги з 2008 року, яку вона її надає. На підтвердження зазначеного суду надано довідки до Акту огляду МСЕК серії МСЕ-08 № 036189 від 26.05.2008 року. Крім того позивачка вказує, що нею здійснюється у спірній квартирі ремонт та сплачується нею комунальні послуги, на які у неї оформлена субсидія. На підтвердження зазначеного суду надано копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.09.2013 року на придбання металево-пластикової конструкції та копію товарного чеку від 18.06.2015 року про заміну вікна на купівлю жалюзі. З повідомлення про призначення субсидії, [PERSON] надано житлову субсидію за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в своєму позові посилається на те, що 16 березня 2019 року відповідач, маючи ключі від квартири, самовільно змінив дверні замки, у зв`язку з чим вона не змогла зайти до квартири та була вимушена відкривати двері через сервіс "майстер ключ". Згідно листа Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції від 16.05.2019 року, вбачається, що патрульні поліцейські Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції 16 березня 2019 року виїжджали на виклик по спецлінії "102" на адресу: [ADDRESS] , склали електронний рапорт в якому зазначили, що прибувши на місце виклику, факт сімейного насильства не підтвердився. Заявниці було надано інформаційну допомогу. З заявами та скаргами ніхто не звертався. Крім того, 17 березня 2019 року 0 09 год. 12 хв. патрульні поліцейські Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції виїжджали на виклик по спецлінії "102" на адресу: [ADDRESS] , склали електронний рапорт в якому зазначили, що прибувши на місце виклику, заявниці було викликано "майстер ключ" для відкриття вхідних дверей. Від написання заяви та надання письмових пояснень заявниця відмовилася. Також екіпаж № 307 виїжджав на виклик спецлінії "102" 17 березня 2019 року о 10 год. 23 хв., склали електронний рапорт в якому зазначили, що прибувши на місце виклику, заявнику було надано інформаційну допомогу. Заявник від написання заяви відмовилася. О 11 год. 30 хв. екіпаж № 307 виїжджав на виклик спецлінії "102" на адресу: [ADDRESS] , склали електронний рапорт в якому зазначили, що прибувши на місце виклику, конфлікт було вирішено мирним шляхом до приїзду поліції, з заявами та скаргами ніхто не звертався. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 71, 72 Житлового кодексу УРСР визначено два способи знаття особи з реєстрації: добровільний та судовий. Підставою для добровільного зняття особи з реєстрації є зміна місця проживання. Якщо особа не проживає певний час в житловому приміщенні та добровільно виписуватися не хоче, єдиним виходом є зняття з реєстрації на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституція України у ст. 47 проголошу, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. З огляду на приписи ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства України, реєстрація місця проживання [PERSON] вказує на право користування квартирою [ADDRESS] . Крім того, позивачка проживає у вказаній квартирі, відповідач не звертався до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, а отже неправомірно вимагає звільнити спірну квартиру та незаконно чинить перешкоди у користуванні майном. Відповідачем не було надано належних та достатніх доказів у спростування фактів та доводів викладених у позовній заяві. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved