Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати незаконним та скасувати накази про винесення дисциплінарного стягнення №430-К від 24.12.2014 р. та №33-К від 15.01.2015 р. також, стягнути з відповідача збитки заподіяні моральної шкодою у розмірі 5000 грн. 00 коп., оргументуючи тим, що перебуваючи на посаді завідувача жіночої консультації Філії №3 Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м.Києва 24.12.2014 р. директором Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м.Києва винесено наказ №430-К про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни та "Правил внутрішнього трудового розпорядку". Згідно наказу, комісією у складі: заступника директора з кадрових питань [PERSON], інспектором відділу кадрів [PERSON], реєстратором медичного терапевтичного відділення Філії №3 [PERSON], завідуючим філією [PERSON], старшою сестрою медичної Філії №3 [PERSON], головою профбюро Філії №3 [PERSON] під час перевірки відпрацювання робочого часу згідно графіку, складено акти про його відсутність на робочому місці 23.12.2014 р. о 15 год. 30 хв. та 17 год. 25 хв. 15.01.2015 р. винесено аналогічний наказ №33-К в особі в.о. директора Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м.Києва. Згідно наказу, комісією у складі: заступника директора з кадрових питань [PERSON], інспектором відділу кадрів [PERSON], інспектором відділу кадрів [PERSON] під час перевірки відпрацювання робочого часу згідно графіку, складено акти про його відсутність на робочому місці 26.12.2014 р. о 18 год. 00 хв. З вищезазначеними наказами не згоден, оскільки у зазначені дати та час через погане самопочуття йому була надана медична допомога у вигляді внутрішньовенного крапельного лікування, згідно довідки медичної сестри [PERSON] Медична допомога надавалася у маніпуляційному кабінеті жіночої консультації, в приміщенні закладу де і працює, тобто, він не виходив за межі закладу, а за причин погіршення стану здоров'я знаходився в іншому приміщенні відділення, яке особисто очолює. У судовому засіданні позивач, представники позивача заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач звернув увагу на те, що його робоче місце не лише власний кабінет, а і віділення. Також зазначив, що він перебував у лікувальному закладі у зв'язку з погіршенням здоров'я, а в подальшому постійно знаходився на роботі до кінця робочого дня. Представники відповідача у судовому засіданні в своїх запереченнях просили суд відмовити у заявлених вимогах, зазначивши, що ними не порушено законодавство при застосуванні такого виду стягнення як догана, а також заперечують наявність моральної шкоди нібито завданої позивачу діями відповідача при застосуванні стягнення за порушення трудової дисципліни, що спростовується письмовими доказами. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, свідченнями свідків, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що згідно із графіком роботи співробітників жіночої консультації КНП "КДЦ" Святошинського району Філії №3 встановлено тривалість робочого дня із 08 год. 00 хв. до 15 год. 42 хв., що становить 7 год. 42 хв. відпрацьованого часу. Якщо особа працює на 0,25 ставки тривалість робочого дня продовжується до 18 год. 08 хв. (а.с. 101-108). Судом встановлено, що 24.12.2014 р. директором Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м.Києва винесено наказ №430-К про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни передбачені ст. 147 КЗпП та "Правил внутрішнього трудового розпорядку", яка полягає у відсутністі на робочому місці 23.12.2014 р. о 15 год. 30 хв. та 17 год. 25 хв., підставою для видання наказу є акт від 23.12.2014 р. (а.с.6). 15.01.2015 р. винесено аналогічний наказ №33-К в особі в.о. директора Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м.Києва. Згідно наказу, комісією у складі: заступника директора з кадрових питань [PERSON], інспектором відділу кадрів [PERSON], інспектором відділу кадрів [PERSON] під час перевірки відпрацювання робочого часу згідно графіку, складено акти про його відсутність на робочому місці 26.12.2014 р. о 18 год. 00 хв. (а.с.12, 15). З актів, складених комісією працівниками вищезазначеної установи вбачається, що [PERSON] був відсутній на робочому місці 23.12.2014 р. о 15 год. 30 хв. та 17 год. 25 хв., а також 26.12.2014 р. о 18 год. 00 хв. (а.с.146,147). З цих актів не видно, що позивач був з ними ознайомлений. У відібраних у відповідності до ст. 149 КЗпП України письмових поясненнях позивач вказував, що у зв'язку з поганим самопочуттям 23.12.2014р. о 15 год. 10 хв. він не зміг повідомити де він знаходиться та зазначив, що станом на 24.12.2014 р. лікується у терапевтичному стаціонарі (а.с.50), також у поясненні від 13.01.2015 р. викладено причини, за яких він не перебував у власному кабінеті, а знаходився у маніпуляційному кабінеті жіночої консультації яку очолює (а.с.9,10). Із довідки завідуючої ДТС Філії №3 Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва лікаря [PERSON] від 29.12.2014 р. та листком непрацездатності від 29.12.2014 р. вбачається, що позивач хворіє на гіпертоничну хворобу та на той час потребував невідкладної медичної допомоги (а.с.11,16). В ході розгляду справи позивач пояснював, що його притягнуто до відповідальності незаконно, оскільки прогулу він не скоював. У вищезазначені дати, після отримання медичної допомоги він повернувся до роботи і весь час знаходився як в кабінеті, так і на території підприємства, тому просив визнати винесені накази незаконними та скасувати їх. Для з'ясування цих обставин судом була допитана у якості свідка [PERSON], яка є заступником директора з кадрових питань Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва зазначила, що не бачила позивача на робочому місці, у зв'язку з чим за усним розпорядженням директора склала у складі комісії два акти про відсутність [PERSON] на робочому місці 23.12.2014 р. о 15 год. 30 хв. та 17 год. 25 хв. та 26.12.2014 р. о 18 год. 00 хв. У свою чергу, свідок в особі старшої акушерки [PERSON] зазначила, що не повідомляла [PERSON] про те, що завідуючий ж/к Філії №3 КНП "КДЦ" Святошинського району м. Києва залишив своє робоче місце під час перевірок 23 та 26 грудня 2014 р., а навпаки згідно письмового ноторіально засвідченого пояснення зазначила, що [PERSON] лише спитала де позивач та зайшла лише до кабінету прийому лікарів, однак до малої операційної та кабінету завідуючого жіночої консультації не заходила (а.с.82). Ця обставина також підтверджується письмовими поясненнями медичної сестри жіночої консультації Філії №3 КНП "КДЦ" Святошинського району м. Києва [PERSON] та довідкою медичної сестри [PERSON] від 26.12.2014 р., яка вказує, що позивач в період з 15 год. 30 хв. до 18 год. 15 хв. 23.12.2014 р. та з 15 год. 45 хв. до 18 год. 15 хв. 26.12. 2014 р. знаходився в малій операційній кімнаті, тобто на своєму робочому місці у приміщенні на території відділення жіночої консультації Філії №3 КНП "КДЦ" Святошинського району м. Києва (а.с.81,7). Колектив жіночої консультації Філії №3 КНП "КДЦ" Святошинського району м. Києва у спільній заяві повідомили, що позивач не порушував 23 та 26 грудня 2014 р. трудової дисципліни та не залишав робочого місця на момент перевірки [PERSON] (а.с. 48). Згідно із відміткою у журналі обліку робочого часу за 23, 26 грудня 2014 р. встановлено, що позивач залишив жіночу консультацію о 18 год. 08 хв. та табелем робочого часу за 23, 26 грудня 2014 р. (а.с.107). Так, з оскаржуваних наказів №430-К від 24.12.2014 р. та №33-К від 15.01.2015 р. слідує, що [PERSON] оголошено догану не за порушення правил трудового розпорядку взагалі, а саме за скоєння прогулу 23, 26 грудня 2014 р. При цьому, з тексту наказу слідує, що директором [PERSON] не враховано пояснення позивача та повідомлення позивачем, що він на даний час знаходиться та лікується у терапевтичному стаціонарі, що підтверджує тимчасову непрацездатність. За визначенням, наданим у п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, до поняття прогулу відноситься відсутність працівника на роботі більше як три години протягом робочого дня без поважних причин. Отже, для доведення факту прогулу є важливим, щоб були докази, з достовірністю підтверджуючі відсутність на роботі більше трьох годин упродовж робочого дня без поважних причин. Поважними причинами слід визнавати такі причини, які виключають вину працівника. Наявність поважних причин визнається в разі доведеної непрацездатності працівника, хоч би вона і не була підтверджена лікарнями листком. Згідно з пунктом 66 Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ, не може бути прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 1992 р. прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Відсутністю на роботі є знаходження працівника поза територією підприємства або об'єкта, де він відповідно до трудових обов'язків повинен виконувати доручену йому роботу. Отже, відсутність на роботі позивача у вищезазначений час у зв'язку із відвідуванням маніпуляційного кабінету жіночої консультації через погіршення стану здоров'я, підтверджено доказами які перелічені вище, є такою, що відбулася з поважних причин. Але при цьому, директор Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва не врахував, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за будь-яке порушення трудової дисципліни взагалі, а саме за прогул, тобто для складу цього проступку є необхідною достовірно встановлена відсутність працівника на роботі як мінімум протягом трьох годин. Натомість, за матеріалами справи та здобутими доказами підтверджується наступне: [PERSON] 23.12.2014 р. близько о 15 год. 15 хв. було встановлено внутрішньовенне крапельне введення ліків у малій операційній кімнаті, кабінет №232 на другому поверсі Філії №3 КНП "КДЦ" Святошинського району м. Києва яке згідно довідки виданої 26.12.2014 р. закінчилося о 18 год. 15 хв. Аналогічні маніпуляції проводилися у період з 15 год. 45 хв. до 18 год. 15 хв. 26.12.2014 р., тобто протягом тільки двох годин в обох випадках, що виключає наявність складу дисциплінарного проступку у вигляді прогулу, який вмінено позивачу оскаржуваним наказом та за який оголошено догану. Крім того, зважаючи на вищенаведений зміст правової позиції ВСУ щодо розв'язання трудових спорів, на відповідача покладається обов'язок встановити факт відсутності працівника на підприємстві, в той час як у цій справі ним встановлено лише факт відсутності позивача на робочому місці, що не доводить скоєння ним прогулу. Тому оскаржуваний позивачем наказ є незаконним та підлягає скасуванню через відсутність складу дисциплінарного проступку у вигляді прогулу. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а згідно ч. 2 цієї ж статті, вказано перелік порушення яких прав може викликати стягнення моральної шкоди. Позивач просить за завдану йому моральну шкоду стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп. Давши оцінку доказам які було надано позивачем, суд приходить до висновку, що оцінка позивачем моральної шкоди в 5000 грн. 00 коп. не відповідає моральним стражданням позивача, а тому суд у задоволенні позовних вимог в цій часті відмовляє. Оскільки працівники у трудових спорах з підприємством з приводу порушених трудових прав звільнені від сплати судового збору, то з відповідача підлягають стягненню в доход держави всі судові витрату у справі, а саме: судовий збір за подання позову до суду - 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial