Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

ТОВ "Веллфін" просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 155 900,00 гривень заборгованості за договором позики та судові витрати по справі в сумі 2 338,50 гривні. Вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ "Веллфін" є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню в позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 11 червня 2017 року [PERSON] оформила на офіційному веб-сайті ТОВ "Веллфін" заявку на отримання позики, надавши при цьому всі ідентифікуючі дані стосовно себе, у тому числі своє фото. Цього ж дня між ТОВ "Веллфін" та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики № 205221, за умовами якого ТОВ "Веллфін" надає [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000,00 гривень строком на 30 днів, а [PERSON] як позичальник зобов`язується повернути цю позику та сплатити проценти за її користування. ТОВ "Веллфін", надавши відповідачу позику в сумі 4 000,00 гривень, свої зобов`язання за договором виконало. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого у неї станом на 20 липня 2020 року утворилась заборгованість в загальній сумі 155 900,00 гривень, яка складається з основного бору в сумі 4 000,00 гривень, відсотків - 74 380,00 гривень, прострочених відсотків - 77 520,00 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 25 вересня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 13 листопада 2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності та висловила згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином була повідомлена шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Наказом директора ТОВ "Веллфін" № 2-1 від 27 жовтня 2015 року затверджені Правила надання грошових коштів у вигляді позики (далі - Правила). Цими Правилами визначено, що заявник, який має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства (п.4.1. Правил). Для оформлення позики заявник здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення (п.4.2. Правил). Підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариства заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки (п.4.8 Правил). Рішення про надання позики приймається товариством після проведення автоматизованої обробки персональних даних, що включає в себе комплексний аналіз фінансового стану позичальника (п.5.2 Правил). У разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику для підписання договір про отримання позики. Договір направляється заявнику шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену заявником у заяві (п.6.1. Правил). У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (п.6.4. Правил). Датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок (п.6.12. Правил). З наданих позивачем скріншотів з особистого електронного кабінету відповідача вбачається, що [PERSON] сформувала заявку на отримання позики в сумі 4000 гривень терміном на 30 днів, у якій зазначила усі необхідні персональні дані про себе, а для перерахування коштів вказала номер банківської картки. 11 червня 2017 року між ТОВ "Веллфін" та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики № 205221 (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. Договору ТОВ "Веллфін" (позикодавець) надає [PERSON] (позичальник) на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 4 000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору. Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) до 11 липня 2017 року (п.1.3 Договору). Згідно із п.1.5.1 Договору протягом строку позики, встановленого п.1.3 Договору, розмір основних процентів складає: - 1,8% від суми позики, але не менше 20 гривень за перший день користування позикою; - 1,8% від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики. Згідно з п.1.5.2 Договору у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення в особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплати 2 % від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Позика надається на споживчі цілі (п.1.6 Договору). Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим Договором (п.2.2.2.2 Договору). Згідно з графіком розрахунків до Договору позики № 205221 від 11 червня 2017 року сукупна вартість наданої відповідачу позики складає 6 160,00 гривень, з яких 2 160,00 гривень процентів за користування позикою; термін погашення - 11 липня 2017 року. Відповідно до довідки позивача щодо заборгованості за Договором № 205221 від 11 червня 2017 року загальна сума боргу позичальника перед позикодавцем станом на 20 липня 2020 року складає 155 900,00 гривень, з яких: 4 000,00 гривень - основної суми позики, 74 380,00 гривень - відсотків, 77 520,00 гривень - прострочених відсотків. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1045 календарних днів. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.ч.3, 7, 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", у редакції станом на укладення 11 червня 2017 року договору позики, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 цього ж Закону та у цій же редакції електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом ст.12 цього ж Закону та у цій же редакції якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину. Дослідженими по справі доказами стверджено, що відповідач з власної ініціативи, попередньо надавши свої персональні дані, в електронному особистому кабінеті на сайті ТОВ "Веллфін" оформила заявку на отримання позики в сумі 4000 гривень строком на 30 днів. Договір позики № 205221 від 11 червня 2017 року відповідач підписала з використанням електронного цифрового підпису. Доказів того, що відповідач не отримувала позики в сумі 4000,00 гривень на вказаний у заявці банківський рахунок або ж повернула цю суму позику та відсотки за користування цими коштами, суду не надано та цих фактів відповідач належними та допустимими доказами в порядку ч.1 ст.81 ЦПК України не спростувала. Відповідно до графіку розрахунків за укладеним між сторонами Договором, який є невід`ємною частиною цього Договору, сума відсотків за користування позикою упродовж 30 днів, тобто до 11 липня 2017 року, становить 2 160,00 гривень. З урахуванням самої суми позики сукупна вартість позики склала 6 160,00 гривень. Наведене дає підстави для висновку, що у підписаному електронному договорі сторони домовились про чіткий розмір грошової позики, розмір відсотків за користування цими коштами, а також термін, на який надається позика. Відповідач у встановлений Договором строк суму позики та відсотків за її користування не повернула, чим не виконала взяті на себе за Договором зобов`язання. Таким чином, вимоги ТОВ "Веллфін" в частині стягнення з [PERSON] суми позики в розмірі 4 000,00 гривень та нарахованих процентів за кредитування цими коштами в розмірі 2 160,00 гривень є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно решти заявлених позовних вимог в частині відсотків, нарахованих ТОВ "Веллфін" після закінчення терміну користування наданою позикою, суд виходить з такого. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як встановлено у справі останнім днем повернення позики та процентів за її користування було 11 липня 2017 року. Відповідач у встановлений строк не повернула позику та проценти, тим самим прострочила виконання зобов`язання. Наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання урегульовані частиною 2 статті 625 ЦК України, яка визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц висловила правову позицію про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене нарахування процентів за користування позикою у ТОВ "Веллфін" припинилось із закінченням строку, на який надавалась позика, тобто після 11 липня 2017 року. Нарахування ж передбачених п.1.5.2 Договору процентів не відповідає вимогам цивільного законодавства. Вимог про стягнення з відповідача передбачених ч.2 ст.625 ЦК України складових ТОВ "Веллфін" не заявляло, тому суд в силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України під час розгляду справи за межі заявлених позовних вимог не виходить. Таким чином, по справі встановлено підстави для часткового задоволення позову на загальні суму 6 160,00 гривень із заявлених 155 900,00 гривень. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 3,95 % таких вимог.

Outcome: partial