Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

05 червня 2014 року Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що випускниця Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради [PERSON] при розподілі одержала направлення на роботу, але за місцем розподілу до КУ «Центральної клінічної лікарні заводського району» відповідач з невідомих причин не відпрацювала 3 роки. Комунальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради відповідно до рішення Запорізької обласної ради від 24.12.2012р. № 34 було перейменовано в Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради. Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради є вищим навчальним закладом 1 рівня акредитації - комунальної форми власності, перебуває у підпорядкуванні Запорізької обласної ради, а також за галузевою спрямованістю підвідомчій управлінню охорони здоров»я Запорізької обласної державної адміністрації та управлінню освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації ( п.2.1. Статуту коледжу). Основними напрямами діяльності коледжу є підготовка згідно з державним замовленням і договірними зобов»язаннями висококваліфікованих фахівців за освітньо- кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста для закладів освіти різних форм власності, лікувально-профілактичних закладів, підвищення кваліфікації та спеціалізації молодших медичних спеціалістів. Формування державного замовлення на підготовку фахівців з вищою освітою здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 p. N 266 "Про Порядок формування та розміщення державних замовлень на поставку продукції для державних потреб і контролю за їх виконанням ". Керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за встановленою формою. Після вступних іспитів 14 серпня 2009 року відповідач наказом директора Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради № 69- ОСт була_ зарахована на другий курс денної форми навчання за спеціальністю «Лабораторна діагностика» з освітньо - кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за бюджетною формою навчання - державним замовленням. 15 липня 2009 року між відповідачем та позивачем укладено типову угоду № 10 про підготовку фахівців з вищою освітою, згідно умов якої відповідач взяла на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. А у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного та місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. 05 липня 2011 року відповідачу присвоєно кваліфікацію фельдшера-лаборанта, виданий диплом молодшого спеціаліста [NUMBER] за спеціальністю «Лабораторна діагностика». З протоколу №3 засідання комісії з персонального розподілу випускників денного відділення від 07.06.2011року відповідача було направлено на роботу до державного сектору, а саме до КУ «Центральної клінічної лікарні заводського району». Відповідач була направлена на роботу, що підтверджується карткою працевлаштування випускника № 24 від 06.07.2011р. Однак, відповідач до місця роботи у встановлений термін не прибула. Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Згідно п. 8 Порядку випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Пунктом 14 Порядку передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Пунктами 15, 20, 21,24, 25 вказаного Порядку передбачено, що молодий фахівець повинен прибути на роботу до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Молодим фахівцям, які одержали направлення на роботу після закінчення вищого навчального закладу надається відпустка тривалістю 30 календарних днів. У разі, якщо замовник відмовив у прийнятті на роботу молодого фахівця, останній повинен звернутися до служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Таким чином, внаслідок відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням Відповідач зобов'язана відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. Загальний розмір понесених витрат навчальним закладом на навчання Відповідача за рахунок коштів Державного бюджету становить 22236,30 гри. Також, позивач неодноразово інформував відповідача шляхом направлення листів, про необхідність надати інформацію щодо працевлаштування відповідача, так листом від 16.01.14р. № 54 відповідачу був направлений лист про термінове надання інформації про місце роботи відповідача з серпня 2011р. по дату звернення (16.11.2014р.). Також листом від 13.05.2014р. відповідачу був направлений лист-вимога про відшкодування вартості за навчання за Державним замовленням до 26 травня 2014р. у сумі 22236,30 грн., але на дату звернення до суду відповідь від відповідача на адресу позивача не надходила. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема відшкодування збитків. Разом з тим, відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Позивач прохає стягнути з відповідача до державного бюджету України кошти за навчання у відповідності до державного замовлення у розмірі 22236,30 (двадцять дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 30 копійки та сплачений судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечує, суду пояснила, що не прибула за місцем призначення, так як виїхала до іншого міста. Про те, що була зобов"язана відпрацювати 3 роки в лікарні Заводського району м.Запоріжжя знала, про це їй неодноразово повідомлялося під час навчання. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Комунальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради відповідно до рішення Запорізької обласної ради від 24.12.2012р. № 34 було перейменовано в Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради.(а.с.30). Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради є вищим навчальним закладом 1 рівня акредитації - комунальної форми власності, перебуває у підпорядкуванні Запорізької обласної ради, а також за галузевою спрямованістю підвідомчій управлінню охорони здоров»я Запорізької обласної державної адміністрації та управлінню освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації ( п.2.1. Статуту коледжу).(а.с.35-53). Основними напрямами діяльності коледжу є підготовка згідно з державним замовленням і договірними зобов»язаннями висококваліфікованих фахівців за освітньо- кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста для закладів освіти різних форм власності, лікувально-профілактичних закладів, підвищення кваліфікації та спеціалізації молодших медичних спеціалістів. Формування державного замовлення на підготовку фахівців з вищою освітою здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 p. N 266 "Про Порядок формування та розміщення державних замовлень на поставку продукції для державних потреб і контролю за їх виконанням ". Керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за встановленою формою. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], зарахована на 2 курс КЗ "Запорізький медичний коледж" ЗОР за спеціальністю "Лабораторна діагностика" денної форми навчання з 01.09.2009 року (наказ №69-ОСт від 14.08.2009 року) (а.с.14), 05.07.2011 року закінчила повний курс навчання (наказ №53-ОСт від 01.07.2011 року) (аюсю16), що також підтверджується довідкою №931 виданої 13 травня 2014 року КЗ "Запорізький медичний коледж" ЗОР.( а.с.8). 15 липня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено угоду №10 про підготовку фахівця із вищою освітою ( а.с.13). Відповідно до копії диплому молодшого спеціаліста (а.с.9) [PERSON] закінчила у 2011 році Комунальний заклад "Запорізький медичний коледж" Запорізької обласної ради за спеціальністю "Лабораторна діагностика" і здобула кваліфікацію фельдшера-лаборанта. (а.с.9). Згідно розрахунку вартості навчання 1 студента спец. "Стоматологія ортопедична, "Лабораторна діагностика", "Фармація" за державним замовленням по КВНЗ "Запорізький медичний коледж" ЗОР випуск у 2011 році складає за період навчання з 01.09.2009 року по 07.2011 року 22236,30 грн. ( а.с.10). Крім того, випускниця Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради [PERSON] при розподілі одержала направлення на роботу, але за місцем розподілу до КУ «Центральної клінічної лікарні заводського району» відповідач з невідомих причин не відпрацювала 3 роки. З протоколу №3 засідання комісії з персонального розподілу випускників денного відділення від 07.06.2011року відповідача було направлено на роботу до державного сектору, а саме до КУ «Центральної клінічної лікарні заводського району». (а.с.19). Відповідач була направлена на роботу, що підтверджується карткою працевлаштування випускника № 24 від 06.07.2011р. (а.с.18). Однак, відповідач до місця роботи у встановлений термін не прибула. Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Згідно п. 8 Порядку випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Пунктом 14 Порядку передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Пунктами 15, 20, 21,24, 25 вказаного Порядку передбачено, що молодий фахівець повинен прибути на роботу до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Молодим фахівцям, які одержали направлення на роботу після закінчення вищого навчального закладу надається відпустка тривалістю 30 календарних днів. У разі, якщо замовник відмовив у прийнятті на роботу молодого фахівця, останній повинен звернутися до служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Також, позивач неодноразово інформував відповідача шляхом направлення листів, про необхідність надати інформацію щодо працевлаштування відповідача, так листом від 16.01.14р. № 54 відповідачу був направлений лист про термінове надання інформації про місце роботи відповідача з серпня 2011р. по дату звернення (16.11.2014р.). (а.с.20). Листом від 13.05.2014р. відповідачу був направлений лист-вимога про відшкодування вартості за навчання за Державним замовленням до 26 травня 2014р. у сумі 22236,30 грн., але на дату звернення до суду відповідь від відповідача на адресу позивача не надходила. (а.с.28). Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема відшкодування збитків. Разом з тим, відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.Таким чином, внаслідок відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням Відповідач зобов'язана відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Як було встановлено, діями відповідача було заподіяно збитки позивачу, пов'язані з фактичними витратами, пов'язаними з її навчанням в розмірі 22236,30 гривні.. Таким чином, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачає обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь Державного бюджету на рахунок Комунального вищого навчального закладу "Запорізький медичний коледж" Запорізької обласної ради мають бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи, які сплачені позивачем при поданні позову та документально підтверджені: судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved