Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого згідно уточнених позовних вимог зазначено, що згідно протоколу № 2 загальних зборів членів СК «Привілля» Троїцького району Луганської області від 26 березня 2004 року власникам майнових паїв згідно належних їм майнових сертифікатів було виділено в натурі відповідне нерухоме майно, зокрема: · комплекс об'єктів нерухомого майна № 3 (літній табір), що розташований за межами с. Привілля Троїцького району Луганської області (контур № 978 - 0,1 га; контур № 986 - 0,6 га; контур № 987 - 4,5 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна № 4, що розташований за межами с. Вільшани Троїцького району Луганської області (контур № 602а - 1,0 га; контур № 628 - 13, 7 га; контур № 470 - 2 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна № 2 (зимовий табір), що розташований за межами с. Привілля Троїцького району Луганської області (контур № 941 - 0,2 га; контур № 972 - 0,2 га; контур № 973 - 17 га); · нерухоме майно (тік), що розташований в [ADDRESS] (контур № 840 - 7,2 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна (строй двір, машдвір, майстерня, водонапірна башта, гараж), що розташований в [ADDRESS] (контур № 840 а - 1,3 га; контур № 840 б - 0,9 га; контур № 840 г - 1,2 га; контур № 840 д - 2,4 га; контур № 840 в - 0,4 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна (овцеферма, майстерня), що розташований за межами с. Красна Чапліївка Троїцького району Луганської області (контур № 1508 - 9,3 га; контур № 1507 - 0,2 га; контур № 1540 - 1,4 га; контур № 1542 - 2,4 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна (МТФ, майстерня, літній табір 9-та кошара), що розташований за межами [ADDRESS] (контур № 1138 - 1,3 га; контур № 1139 - 2,3 га; контур № 1140 - 6,6 га; контур № 1261 - 1,5 га; контур № 1262 - 3,4 га; контур № 1381 - 0,3 га; контур № 1382 - 2,4 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна, що розташоване на території токового господарства в [ADDRESS], що складається: Б - будівля ангару; В - будівля зерноскладу; Г - будівля ангару; Д - складське приміщення; Е - складське приміщення; Ж - убиральня; З - будівля навісного складу; І - будівля зерноскладу; К - складське приміщення; Л - зерноочисний комплекс; М - склад гранкормів; Н - будівля зерноскладу; О - будівля зерноскладу; П - критий тік; Р - критий тік; С - будівля зерноскладу; Т - ЗАВ 40; І-ІІІ - ємкості; ІV-VІІ - ємкості. · комплекс об'єктів нерухомого майна, що розташоване на території двору механічної майстерні в [ADDRESS], що складається: Б - будівля АЗС; В - будівля навісу; Г - будівля навісу пилорамно-столярного цеху; Д - бокси для легкових машин; Е - будівля майстерні; Ж - будівля для газосварки; З - будівля автогаражу; І - складське приміщення; К - будівля котельні; Л - бокси для машин; 1-3 бензоколонки; 4 - скважина; пожежне водосховище. ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області набуло у власність вищезазначене нерухоме майно шляхом викупу відповідних майнових паїв у співвласників такого майна згідно належних їм майнових сертифікатів, про що було вчинено відповідні договори купівлі-продажу майнового паю. При цьому, враховуючи процедуру набуття у власність вищевказаного нерухомого майна ПСП «Агрофірма Привілля», оскільки підприємством було викуплено у співвласників майна саме майнові паї, на підставі яких і було виділено дане нерухоме майно, так як обов'язкового нотаріального посвідчення відповідних правочинів купівлі-продажу майнових паїв не вимагало і не вимагає чинне законодавство, у ПСП «Агрофірма Привілля» на даний час відсутні належні підстави для оформлення та реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, виділене в натурі на підставі викуплених майнових паїв, що змушує ПСП «Агрофірма Привілля» звернутися до суду за захистом свого порушеного права з вимогою про визнання права власності на дане нерухоме майно в судовому порядку. Крім того, вищевказані нерухомі об'єкти розміщені на відповідних земельних ділянках, які раніше знаходилися в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області, яке потім було реорганізоване в СК «Привілля», що підтверджується відповідним державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 000001, виданим колективному сільськогосподарському підприємству «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області 01 серпня 1996 року, згідно якого вказаному підприємству було передано у колективну власність 10145,8 га землі в межах згідно з планом, у тому числі і вищезазначені земельні ділянки, на яких знаходиться дані об'єкти нерухомого майна. Позивач вважає, що згідно норм чинного законодавства, до ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області при придбанні будівель і споруд перейшли і земельні ділянки, на яких розташовані будівлі і споруди, і на яких вони розміщені, без зміни їх цільового призначення. Отже, позивач просить визнати за ним право власності на вищевказаний комплекс об'єктів нерухомого майна разом з відповідними земельними ділянками, що призначені для обслуговування відповідних будівель та споруд. Представник позивача Оденчук Д.О. у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 10 липня 2013 року, посвідченої Привільською сільською радою Троїцького району Луганської області від імені колишніх співвласників колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля», у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Привільська сільська рада Троїцького району Луганської області свого представника у судове засідання не направила, від сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позовних вимог. Троїцька районна державна адміністрація Луганської області свого представника у судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, з метою дотримання процесуальних строків розгляду цивільної справи, суд вважає можливим розглянути дану справу без участі представника Троїцької районної державної адміністрація Луганської області. Суд, вивчивши та проаналізувавши доводи, матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що згідно протоколу № 2 загальних зборів членів СК «Привілля» Троїцького району Луганської області від 26 березня 2004 року власникам майнових паїв згідно належних їм майнових сертифікатів було виділено в натурі відповідне нерухоме майно, зокрема: · комплекс об'єктів нерухомого майна № 3 (літній табір), що розташований за межами с. Привілля Троїцького району Луганської області (контур № 978 - 0,1 га; контур № 986 - 0,6 га; контур № 987 - 4,5 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна № 4, що розташований за межами с. Вільшани Троїцького району Луганської області (контур № 602а - 1,0 га; контур № 628 - 13, 7 га; контур № 470 - 2 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна № 2 (зимовий табір), що розташований за межами с. Привілля Троїцького району Луганської області (контур № 941 - 0,2 га; контур № 972 - 0,2 га; контур № 973 - 17 га); · нерухоме майно (тік), що розташований в [ADDRESS] (контур № 840 - 7,2 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна (строй двір, машдвір, майстерня, водонапірна башта, гараж), що розташований в [ADDRESS] (контур № 840 а - 1,3 га; контур № 840 б - 0,9 га; контур № 840 г - 1,2 га; контур № 840 д - 2,4 га; контур № 840 в - 0,4 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна (овцеферма, майстерня), що розташований за межами с. Красна Чапліївка Троїцького району Луганської області (контур № 1508 - 9,3 га; контур № 1507 - 0,2 га; контур № 1540 - 1,4 га; контур № 1542 - 2,4 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна (МТФ, майстерня, літній табір 9-та кошара), що розташований за межами [ADDRESS] (контур № 1138 - 1,3 га; контур № 1139 - 2,3 га; контур № 1140 - 6,6 га; контур № 1261 - 1,5 га; контур № 1262 - 3,4 га; контур № 1381 - 0,3 га; контур № 1382 - 2,4 га); · комплекс об'єктів нерухомого майна, що розташоване на території токового господарства в [ADDRESS], що складається: Б - будівля ангару; В - будівля зерноскладу; Г - будівля ангару; Д - складське приміщення; Е - складське приміщення; Ж - убиральня; З - будівля навісного складу; І - будівля зерноскладу; К - складське приміщення; Л - зерноочисний комплекс; М - склад гранкормів; Н - будівля зерноскладу; О - будівля зерноскладу; П - критий тік; Р - критий тік; С - будівля зерноскладу; Т - ЗАВ 40; І-ІІІ - ємкості; ІV-VІІ - ємкості. · комплекс об'єктів нерухомого майна, що розташоване на території двору механічної майстерні в [ADDRESS], що складається: Б - будівля АЗС; В - будівля навісу; Г - будівля навісу пилорамно-столярного цеху; Д - бокси для легкових машин; Е - будівля майстерні; Ж - будівля для газосварки; З - будівля автогаражу; І - складське приміщення; К - будівля котельні; Л - бокси для машин; 1-3 бензоколонки; 4 - скважина; пожежне водосховище. Згідно ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об'єктами права колективної власності є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески членів підприємства, виготовлена ними продукція, одержані доходи, майно, отримане на законних підставах. Майно у колективному підприємстві належить на праві колективної власності його членам. Суб'єктом права власності в підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, які його отримують при виході з підприємства. Згідно ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудової участі. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від його частини в пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у в збільшенні частини в пайовому фонді. Ці правовідносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства має після припинення членства в підприємстві. У разі припинення членства в підприємстві його колишні члени мають право на пай у натуральному вираженні, у грошовому вираженні, цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін формою. Крім того, п.п. 8,9 «Порядку поділу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 р. № 62. - Кожний із співвласників має право використовувати свій майновий пай таким чином: а) об'єднати свій майновий пай з іншими паями співвласників, отримати майно в натурі у спільну сумісну власність і передати це майно в статутний фонд новоствореного юридичної особи. б) об'єднати свій майновий пай з іншими паями співвласників отримати майно в натурі у спільну сумісну власність, скласти договір про спільне володіння користуванні розпорядженні майном і передати його в оренду. в) отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи спільно з членами своєї сім'ї і використати майно на свій розсуд г) відчужувати пай будь-яким способом в установленому законом порядку. ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області набуло у власність вищезазначене нерухоме майно шляхом викупу відповідних майнових паїв у співвласників такого майна згідно належних їм майнових сертифікатів, про що було вчинено відповідні договори купівлі-продажу майнового паю. Законодавцем визначено, що укладення угод про відчуження майнових паїв не передбачає обов'язкової нотаріальної форми, проте вони можуть бути оформлені в нотаріальному порядку за бажанням сторін (стаття 54 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи процедуру набуття у власність вищевказаного нерухомого майна ПСП «Агрофірма Привілля», оскільки підприємством було викуплено у співвласників майна саме майнові паї, на підставі яких і було виділено дане нерухоме майно, так як обов'язкового нотаріального посвідчення відповідних правочинів купівлі-продажу майнових паїв не вимагало і не вимагає чинне законодавство, у ПСП «Агрофірма Привілля» на даний час відсутні належні підстави для оформлення та реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, виділене в натурі на підставі викуплених майнових паїв, що змушує ПСП «Агрофірма Привілля» звернутися до суду за захистом свого порушеного права з вимогою про визнання права власності на дане нерухоме майно в судовому порядку. Крім того, вищевказані нерухомі об'єкти розміщені на відповідних земельних ділянках, які раніше знаходилися в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області, яке потім було реорганізоване в СК «Привілля», що підтверджується відповідним державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 000001, виданим колективному сільськогосподарському підприємству «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області 01 серпня 1996 року, згідно якого вказаному підприємству було передано у колективну власність 10145,8 га землі в межах згідно з планом, у тому числі і вищезазначені земельні ділянки, на яких знаходиться дані об'єкти нерухомого майна. Так, згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність» № 720/95 від 08.08.1995 року, паюванню підлягали тільки сільськогосподарські угіддя. При цьому, згідно з ч.4 ст.7 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються: деградовані, малопродуктивні, а також техногенно забрудненні сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації; заболочені землі; інші землі, які недоцільно використовувати для сільськогосподарських потреб. Таким чином, вказані землі із сільськогосподарських угідь та несільськогосподарські угіддя не підлягали паюванню і залишилися у іншого суб'єкта права колективної власності, вищезазначеного колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області. Таким чином вищезазначена земельна ділянка не підлягала паюванню. Згідно п. З ст. 78 Земельного кодексу України в редакції від 25.10.2001 р., земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю можуть бути юридичні особи. Згідно п. З Прикінцевих положень Земельного кодексу України в редакції від 25.10.01 закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу. Окрім того, згідно п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції від 25.10.2001 р., громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 р. № 449 «Про затвердження форм Державного акту на право власності на земельну ділянку та Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» раніше видані Державні акти на право власності на землю та Державні акти на право постійного користування земельною ділянкою запишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Згідно частин першої, другої, четвертої статті 41 Конституцією України, кожен має право, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням (дана норма застосована рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) від 22 вересня 2005 року N 5- рп/2005. Справа N 1-17/2005). Частина 1 ст. 10 чинного Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", передбачає можливість використання земель КСП на праві колективної власності. Зазначене вказує на збереження раніше отриманих титулів права власності на даний час. Таким чином, право колективної власності на землю, передану у власність згідно земельного законодавства, яке передбачало таку форму власності (ЗК України у редакції від 18.12.1990 р.), зберігається і за дії нової редакції ЗК України від 25.10.2001 р. до припинення права власності за підставами, визначеними ст. 140 ЗК України. Тому на момент відчуження будівель, право власності на них перейшло до ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області разом із земельною ділянкою, розташованою під ними та призначену для їх обслуговування. Таким чином не вбачається правових підстав для переходу (передачі) спірної земельної ділянки до комунальної власності. Чинне законодавством у даному випадку не передбачено такого переходу земельної ділянки (несільськогосподарські угіддя - під господарськими будівлями та дворами). Стаття 5 Земельного кодексу Україниу редакції від 18.12.1990 р. (втратив чинність), передбачала, що землі загального користування (внутрігосподарські шляхи, полезахисні лісосмуги та інші ґрунтозахисні насадження, гідротехнічні споруди тощо) колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів та акціонерних товариств, що ліквідуються або збанкрутіли, передаються у відання відповідних місцевих Рад народних депутатів. Зазначена норма не містить серед земель загального користування (несільськогосподарських угідь) які передаються місцевим радам - земель під будівлями та господарським дворами. Разом з тим у Земельному кодексі України у редакції від 18.12.1990 р. (втратив чинність) була ст. ЗО, аналогічна за змістом чинним нині ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, що вказує на неможливість передачі будь-якій особі (окрім власника-покупця будівлі) земельної ділянки під будівлею. Разом з тим, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено перехід земельної ділянки на якій розташована будівля (споруда), до особи, яка не є власником (покупцем) цієї будівлі (споруди). Імперативні норми ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України не допускають порушення принципу наслідування долі будівлі (споруди) земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля (споруда). В даному випадку відчуження будівлі та землі (несільськогосподарських угідь) ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області відбулося під час дії ст. 120 ЗК України в редакції від 25.10.2001 р., яка набрала чинності 01.01.2002 р. та ст. 377 ЦК України в редакції від 16.01.2003 р., яка набрала чинності 01.01.2004 р. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції, що діяла на 17.11.2007 р.), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на 15.05.2006 р.), ч. 1. При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди . ч. 2. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці , право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки . ч. 3. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. ч. 4. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. ч. 5. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області як юридична особа може мати у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області при придбанні будівель і споруд перейшли і земельні ділянки, на яких розташовані будівлі і споруди, і на яких вони розміщені, без зміни їх цільового призначення. Таким чином ст. 120 ЗК України (станом на 15.05.2006 р.), передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. Така угода була укладена між ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області та співвласниками майна колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області відповідно до вимог ст. 120 ЗК України. В той же час ст. 377 ЦК України передбачала автоматичний перехід на земельну ділянку при переході права на будівлю. При укладенні вказаної вище угоди, прав суміжних землевласників (користувачів) порушено не було, що підтверджується наявністю у ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області державного акту на право колективної власності на земельну ділянку, у тому числі і спірних земельних ділянок, межі якої узгоджені при виготовленні акту. Таким чином, перехід права власності на несільськогосподарські угіддя (як в порядку правонаступництва, так і при відчуженні будівель та споруд) не суперечить мораторію на відчуження земель сільськогосподарського призначення (п. 15 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України), оскільки і буквальне, і цільове тлумачення положень про мораторій вказує, що він не поширюється на випадки відчуження землі разом з будівлями, які регулюються спеціальними нормами законодавства (ст. 120 ЗК ?України та ст. 377 ЦК України), що мають пріоритет застосування до спірних правовідносин ніж загальні норми (п. 15 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України). Крім того наведені вище правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів, що виникають з земельних правовідносин (постанови ВСУ від 20.06.2006 р. у справі № 3/268 та від 31.10.2006 р. у справі № 387/13-05), Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів, що виникають з земельних правовідносин (постанови від 26.04.2007 р. у справі № 541/12-05, від 15.04.2008 р. у справі № 5/137, від 10.07.2008 р. у справі № 9/370-07, які були залишені без змін Судовою палатою у господарських справах Верховного Суду України), апеляційний суд Кіровоградської області при здійсненні апеляційного перегляду судових рішень у справах зі спорів, що виникають з земельних правовідносин (ухвала від 12.10.2010 р. у справі № 22-4223/2010). Відповідно до ст. ст. 152, 153 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Також слід зазначити, що відповідно до п. "а" ч.1 ст.17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів. Державні адміністрації не наділені правом розпоряджатися землями інших форм власності. Зміна форм власності, що відбувалася у законодавстві України з прийняттям Конституції України 1996 року, Цивільного кодексу України 2003 року та Земельного кодексу України 2001 (з державної, колективної та приватної на державну, комунальну та приватну), не передбачала позбавлення колективних підприємств власності на належне ним майно та землю, а мала на меті лише еволюційну зміну інституту власності відповідно до сучасної соціально-економічної моделі держави. Відповідно до існуючих нормативно-правових актів колективну власність 1995 року необхідно розглядати як приватну власність юридичних осіб (ст.325 Цивільного кодексу України). Жодним нормативним актом не встановлено, що вчасне формальне непереоформлення особою права власності або права оренди тягне за собою юридично значущим наслідком позбавлення такої особи відповідного права власності або права оренди. Статтею 5 чинного Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII передбачалося, що: «Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств». Рішення про передачу у власність держави спірних земельних ділянок на загальних зборах членами співвласників майна не приймалося. Враховуючи, що в серпні 1996 року спірна земельна ділянка вибула із державної власності (що підтверджується актом на право колективної власності на землю КСП), а відповідачем не доведено, що після цього зазначена земельна ділянка повернулася до державної власності у порядку, передбаченому ст.140 Земельного кодексу України або з інших підстав, суд вважає, що Троїцька районна державна адміністрація Луганської області позбавлена повноважень щодо розпорядження зазначеними землями. Таким чином, ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області купило, а співвласники майна колективного сільськогосподарського підприємства «Привілля» с. Привілля Троїцького району Луганської області продало належні їм відповідні частки майна, і вцілому до ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області перейшло право власності на вищезазначені будівлі та споруди разом із земельною ділянкою, на якій розташовані ці будівлі, тому позовні вимоги ПСП «Агрофірма Привілля» Троїцького району Луганської області підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 5, 78, 120,122, 152, 153, 392 ЗК України, ст.ст. 204, 207, 377, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 22, 41 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про господарські товариства», ст. 21 «Про господарські товариства», ст. 89 Закону України «Про акціонерні товариства», ч. 1 ст. 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство",

Outcome: approved