Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

21 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просила визнати за нею права на земельну частку (пай) площею 4,23 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 22 січня 2016 року, вказавши на неможливість нотаріального посвідчення спадкових прав за втрати оригіналу правовстановлюючого документа. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала. Сільський голова Горохівської сільської ради Снігурівського району, у порядку ст.158 ЦПК України, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказавши про відсутність заперечень проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 січня 2016 року в с.Ясна Поляна Миколаївського району Миколаївської області помер [PERSON], про що 25 січня 2016 року в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області проведено актовий запис №01 і видано свідоцтво про смерть серія І-ФП №228150 (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) площею 4,23 умовних кадастрових гектарів в межах території Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП "Маяк" серії МК №0077444, виданого на підставі розпорядження Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області №233-р від 27 червня 1997 року, дата видачі 28 серпня 1997 року (а.с.14). За довідкою відділу Держгеокадастру у Снігурівському районі Миколаївської області вартість земельної частки (паю) становить 15494грн.49коп. (а.с.44). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка [PERSON] як спадкоємиця четвертої черги. Інші особи про спадкові права не заявили. Наведене підтверджується набравшим чинності рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року, яким встановлено факт спільного проживання однією сім"єю [PERSON] з [PERSON] з 2010 року до його смерті 22 січня 2016 року, та матеріалами спадкової справи №134/2016, заведеної у Четвертій Миколаївській державній нотаріальній конторі Миколаївської області 08 липня 2016 року (а.с.50-58). Постановою від 17 серпня 2016 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної наторіальної контори Миколаївської області відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з тим, що спадкоємицею не подано оригінали документів, які б підтверджували право власності померлого на належне йому майно. Постанова нотаріуса відповідає вимогам п.п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, де зазначено: "якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку". За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус обґрунтовано відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не було подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. По положенню ст.ст.1258, 1265 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини - ст.1264 ЦК України. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, представленими доказами представник сторона позивачки довела, що [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину прийняла. До складу якої входить право на земельну частку (пай). Запис у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 11 вересня 1997 року №50 підтверджує, що [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП "Маяк" серії МК №0077444 на підставі розпорядження Снігурівської райдержадміністрації від 27.06.1997 року №233-р. Розмір земельної частки (паю) по КСП "Маяк" складає 4.23 умовних кадастрових гектарів (а.с.44). На підставі викладеного, суд приймає доведеними належність спадкодавцю права на земельну частку (пай) як спадкового майна, підстави до спадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, та ухвалює про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved