Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 01.06.2013 року він уклав договір позики, згідно якого передав відповідачу двадцять тисяч доларів США, а відповідач у свою чергу зобов'язався повернути вказані кошти до 31 грудня 2013 року. Станом на 21.12.2016 року офіційний курс долара відносно гривні становить 2647,0481 грн за 100 доларів, тому відповідач зобов'язаний повернути позивачу 529409,62 гривень. На неодноразові вимоги повернути позику відповідач не реагує, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтував їх обставинами викладеними у позовній заяві. Також доповнив, що борг по розписці взагалі не погашений, за що саме відповідач мав виплатити кошти представнику позивача не відомо, вважає, що розписку писав саме відповідач, а не інша особа. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач щодо позовних вимог заперечував пояснюючи, що [PERSON] розписки [PERSON] не писав, а кошти в сумі двадцять тисяч доларів США не отримував. Вказане спростовується і тим, що позивач раніше звертався до суду по розписці на таку ж саму суму коштів, однак іншого текстового змісту. Вказана розписка визнана в судовому порядку недійсною. Крім того представник відповідача повідомив, що у відповідача перед позивачем були боргові зобов'язання, які він погасив, а розписка була знищена. В подальшому з'явилась інша спірна розписка, відносно якої відбувається судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданої в судове засідання оригіналу розписки, [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 20 тисяч доларів США, які зобов'язався повернути до 31.12.2013 року. Суд зазначає, що офіційною грошовою одиницею в Україні є гривня, позивач змушений просити суд стягнути борг $20000 (двадцять тисяч доларів США), що у гривневому еквіваленті, за встановленим НБУ курсом станом на 21.12.2016 року офіційний курс гривні по відношенню до долара США, встановлений Національним банком України на 19.12.2016 складає 100 доларів США - 2633,1835 грн, на 20.12.2016 року складає 100 доларів США - 2639,6034 грн, на 21.12.2016 року складає 100 доларів США - 2647,0481 гривень ( а.с.7). Відповідно, станом на 21.12.2016 року, тобто на момент звернення до суду, борг [PERSON]. перед позивачем [PERSON], складає 529409 гривень 62 копійки. В судовому засіданні ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет відповідності почерку і підпису у розписці від 01 червня 2013 року, проведення якої було доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області. Оплату витрат на проведення експертизи було покладено на відповідача [PERSON] за його клопотанням. З метою належного виконання почеркознавчої експертизи, у відповідача були відібрані зразки почерку та підпису, які відповідач [PERSON]. надав , а також суд зібрав достатню кількість документів із вільними зразками почерку та підпису [PERSON], які знаходяться у матеріалах судової справи. Відповідно до висновків проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи №97 від 10 липня 2017 року НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області, встановлено, що рукописні записи та досліджуваний підпис, розташований в розписці від імені [PERSON] від 01.06.2013, вшитій в матеріали цивільної справи виконаний [PERSON]. Суд повинен оцінювати висновки експертизи з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення та оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказів, на спростування висновку судової експертизи, відповідачем до суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Доказів, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві відповідачем не надано та не заявлялося суду клопотань про їх витребування. Крім того, факт знаходження боргової розписки у позивача підтверджує невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Вирішуючи заявлений позов, суд застосовує наступні правові позиції вищих судів. Згідно висновку ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, "досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки". Згідно висновку ВССУ у справі №444/2909/15-ц від 21 грудня 2016 року, "боргова розписка не обов'язково повинна містити слово «борг» чи «взяв/отримав у борг», для стягнення коштів достатньо зазначення зобов'язання «повернути гроші»". Згідно висновку у справі №6-284цс17 від 1 березня 2017 року, "стягнення боргу в іноземній валюті проводиться за курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом". З вищенаведених правових висновків вбачається обов'язок суду встановити справжню правову природу укладеного договору, на підставі чого робити відповідні правові висновки. Із пояснень сторін вбачається, що розписка написана відповідачем як гарантія повернення грошових коштів внаслідок виниклих між сторонами правовідносин. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем, вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення грошової позики, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. З огляду на вказане, на підставі ст.ст.526,530,625,1049,1050 ЦК України ,

Outcome: approved