Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в інтересах [PERSON] в суд з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. В своєму позові позивач просить суд стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «РАЙП» в користь [PERSON], в сумі 33903,30 грн., в тому числі: страхову суму відшкодування в розмірі 21433,67 пеню в розмірі 4426,82 грн., індекс інфляції в розмірі 5508,45 грн., три проценти річних в мірі 1564,36 грн., вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00 грн. та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 550,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17 червня 2012 року, приблизно в 14 годин 40 хвилин, по вулиці Головна, смт. Буштино Тячівського району, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, був пошкоджений легковий автомобіль [NUMBER]. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди став водій легкового автомобіля [NUMBER] гр. [PERSON], мешканець смт.Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказом чого є постанова Тячівського районного суду від 24.07.2012 року, справа № 711/8494/2012 року. Зазначеною постановою [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена. Між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] „СК Райп", було укладено Договір (ПОЛІС № АВ /0214439) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2011 року, зокрема страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] - власника автомобіля [NUMBER]. Відповідно до п.3 Договору обов'язкового страхування, термін його дії (період страхування) з 22.11.2011 року до 21.11.2012 року, а тому на час скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, зокрема 17 червня 2012 року, даний договір був чинним. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Daewoo Lanos D4 LМ500, державний реєстраційний номер [NUMBER] на загальну суму 21433,67 грн., доказом чого є протокол (акт) огляду транспортного засобу від 19.06.2012 року та висновок про визначення матеріального збитку (звіт № 147/08 від 07.08.2012 року), виданий спеціалістом [PERSON] 19 червня 2012 року [PERSON], заявою-повідомленням поінформував відповідача про скоєну ним дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої спричинив матеріальну шкоду автомобілю [NUMBER]. 25 червня 2012 року позивач теж, своїм повідомленням як потерпілий, повідомив відповідача про скоєння [PERSON], цивільна відповідальність, якого застрахована відповідачем, дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої спричинено матеріальну шкоду автомобілю [NUMBER]., яким він керував. 07 серпня 2012 року оцінювачем-автотоварознавцем [PERSON] визначений матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля [NUMBER], який складає 21433,67 грн., доказом чого є висновок спеціаліста по звіту № 147/08 від 07.08.2012 року. На підставі їхніх з [PERSON] повідомлень про дорожньо-транспортну пригоду, відповідач прийняв рішення виплатити йому страхове відшкодування (лист від 22.01.2013 року, №64), однак до теперішнього часу дане рішення не виконав, чим порушує право позивача на відшкодування матеріальної шкоди, в результаті дорожньо-транспортної пригоди спричиненої [PERSON], цивільна відповідальність, якого застрахована відповідачем. Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України визначено, що: «За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору». Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а п. 9.2. даного Закону України - розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Договором обов'язкового страхування № АВ /0214439 від 22.11.2011 року, виданого відповідачем, ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування...» - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: „Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ". Згідно ч. 2 ст. 552 ЦК України: „Сплата (передавання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання ". З юридичного аналізу зазначеної норми права, зокрема ч. 2 ст. 552 ЦК України, випливає, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити йому пеню за кожний день затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми страхової виплати належної до сплати, індекс інфляції та три відсотки річних, що станом на 6 січня 2015 року складає 32933,30 грн. Крім цього, відповідач зобов'язаний відшкодувати йому сплачені ним: вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00грн., доказом чого є квитанція до прибуткового касового ордера №147 від 07.08.2012 року та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу Daewoo Lanos D4 LМ500, д/н [NUMBER] в сумі 550,00 грн., доказом чого є накладні: № 6 від 17 червня 2012 року та № 7 від 28 червня 2012 року. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на б січня 2015 року складає 33903,30 грн., в тому числі: страхову суму відшкодування в розмірі 21433,67 грн., пеню в розмірі 4426,82 грн., індекс інфляції в розмірі 5508,45 грн., три проценти річних в розмірі 1564,36 грн., вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00 грн. та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 550,00 грн. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, а п.19 даної норми права визначено, що продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року, № 5 (надалі Постанова Пленуму від 12.04.1996 року), чітко визначено: «[PERSON] не визначає певних меж: своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів ... страхування. Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону». Виходячи з аналізу зазначеного пункту Постанови Пленуму від 12.04.1996 року, між ним та відповідачем виникли майнові відносини: із договору обов'язкового страхування № АВ/0214439 від 22.11.2011 року, укладеного між відповідачем та гр. [PERSON] (винуватцем дорожньо-транспортної пригоди), зокрема п. 1 даного договору, згідно якого, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам (тобто позивачу), під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (гр. [PERSON]В.) і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. із Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема ст. 6, згідно якої: «страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.» та п. 22.1 ст. 22 даного Закону України, відповідно до якого: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи». Виходячи з наведених нормативно-правових актів, між ним та відповідачем [PERSON] „Райп", виникли майнові правовідносини із договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0214439 від 22.11.2011 року та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить дану справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд, позов задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи в судове засідання повторно не зявився, не повідомив суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних міркувань. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Тячівського районного суду від 24 липня 2012 року 17 червня 2012 року, приблизно в 14 годин 40 хвилин, по вулиці Головна, смт. Буштино Тячівського району, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Рено Сімбол» номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної дистанції та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Дейво Ланос», номерний знак 84215РЕ, який рухався попереду нього в попутному напрямку, а той в свою чергу зіткнувся з стоячим попереду автомобілем [NUMBER], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначеною постановою [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між [PERSON] та [PERSON] „СК Райп", було укладено Договір (ПОЛІС № АВ/0214439) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2011 року, зокрема страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] - власника автомобіля [NUMBER]. Відповідно до п.3 Договору обов'язкового страхування, термін його дії (період страхування) з 22.11.2011 року до 21.11.2012 року. Згідно протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 19.06.2012 року та висновку про визначення матеріального збитку (звіт № 147/08 від 07.08.2012 року), виданий спеціалістом [PERSON]В, автомобіль Daewoo Lanos D4 LМ500, державний реєстраційний номер [NUMBER], пошкоджений на загальну суму 21433,67 грн. Згідно заяви-повідомлення від 19 червня 2012 року [PERSON], поінформував ТДВ «СК «Райп» про скоєну ним дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої спричинив матеріальну шкоду автомобілю [NUMBER]. Згідно повідомлення (від потерпілого) від 25 червня 2012 року [PERSON], повідомив ТДВ СК «Райп» про скоєння [PERSON], дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої спричинено матеріальну шкоду автомобілю [NUMBER]., яким він керував. Згідно листа №64 від 22.01.2013 року у відповідь на заяву [PERSON], ТДВ «СК «Райп» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України визначено, що: «За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору». Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а п. 9.2. даного Закону України - розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Договором обов'язкового страхування № АВ /0214439 від 22.11.2011 року, виданого відповідачем, ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування...» - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: „Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ". Згідно ч. 2 ст. 552 ЦК України: „Сплата (передавання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання ", З юридичного аналізу зазначеної норми права, зокрема ч. 2 ст. 552 ЦК України, випливає, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за кожний день затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми страхової виплати належної до сплати, індекс інфляції та три відсотки річних, що станом на 6 січня 2015 року складає 32933,30 грн. Крім цього, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу сплачені ним: вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00грн., доказом чого є квитанція до прибуткового касового ордера №147 від 07.08.2012 року та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу Daewoo Lanos D4 LМ500, д/н [NUMBER] в сумі 550,00 грн., доказом чого є накладні: № 6 від 17 червня 2012 року та № 7 від 28 червня 2012 року. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на б січня 2015 року складає 33903,30 грн., в тому числі: страхову суму відшкодування в розмірі 21433,67 грн., пеню в розмірі 4426,82 грн., індекс інфляції в розмірі 5508,45 грн., три проценти річних в розмірі 1564,36 грн., вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00 грн. та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 550,00 грн. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що з Товариства з додатковою відповідальністю «Райп»слід стягнути на користь [PERSON] кошти в сумі 33903,30 грн. та 339,03 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved