Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою № [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначав, що з моменту отримання ним ордеру [NUMBER] на право заняття кімнати [ADDRESS] у гуртожитку за вказаною адресою, він зареєстрований і проживає у цій кімнаті. Гуртожиток є відомчим, введений в експлуатацію 30 березня 1965 року та перебуває на балансі Дочірнього підприємства "Житло" Орендного підприємства "Бровариппромжитлобуд" (далі - ДП "Житло"). Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2015 року за позовом ДП "Житло" його (позивача) було визнано таким, що втратив право користування зазначеною кімнатою гуртожитку та знято його з реєстрації місця проживання у даній кімнаті гуртожитку. Однак, ухвалою суду від 07 вересня 2015 року це заочне рішення було скасовано та рішенням цього ж суду від 07 грудня 2015 року, що набрало законної сили 18 грудня 2015 року, у задоволенні позову ДП "Житло" відмовлено. Реєстрацію його місця проживання у кімнаті [ADDRESS] гуртожитку відновлено, проте з'ясувалося, що у даній кімнаті, скориставшись заочним рішенням суду від 16 квітня 2015 року, зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], який у кімнаті [ADDRESS] гуртожитку ніколи не проживав та не проживає. Реєстрація місця проживання відповідача у цій кімнаті гуртожитку порушує його права володіння та користування цим майном. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному, просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим та фактичним місцем його проживання у гуртожитку, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що у Броварському міськрайонному суді Київської області на розгляді перебувала цивільна справа № 361/665/15-ц за позовом ДП "Житло" до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року, у задоволенні позову ДП "Житло" про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою № [ADDRESS], відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеним рішенням суду встановлено, що у червні 1995 року [PERSON] видано ордер [NUMBER] на право зайняття ним у вказаному гуртожитку сімейного типу кімнати [ADDRESS] площею 12,0 м2. У цій кімнаті гуртожитку позивач постійно зареєстрований та проживає один із 12 січня 1996 року. Із довідки № 1-1/6649 від 22 червня 2017 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, видно, що у вказаній кімнаті [ADDRESS] гуртожитку зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], родинні відносини між сторонами відсутні. Позивач [PERSON] у суді пояснив, що [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] гуртожитку за адресою: [ADDRESS], ніколи не проживав та не проживає, законні підстави для реєстрації відповідача у цій кімнаті гуртожитку відсутні, згоди на його реєстрацію у наданій йому (позивачу) кімнаті гуртожитку він не надавав. Фактично відповідач [PERSON] проживає у даному гуртожитку, але у кімнаті № [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї втрачають право користування жилим приміщенням у разі їхньої відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Згідно із ст. ст. 6, 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання встановлюється Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року № 208. Враховуючи подібність за змістом правовідносин щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються нормами ст. ст. 71, 72 ЖК України щодо тимчасової відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, у разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа, понад шість місяців без поважних причин, за відсутності підстав для виселення, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилою площею у гуртожитку. Виходячи з наведеного, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України необхідно встановити, що ця особа була відсутньою у жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. За відомостями, що надійшли до суду з адресно-довідкового підрозділу Управління ДМС України в Київській області, відповідач [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим з 21 липня 2015 року за адресою: [ADDRESS]. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS], наданій у встановленому законом порядку для проживання позивачу [PERSON], ніколи не проживав та не проживає підряд більше шести місяців без поважних причин, правові підстави для реєстрації місця проживання відповідача у даній кімнаті відсутні, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування цією кімнатою гуртожитку, тому позов підлягає задоволенню. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із задоволенням позову [PERSON] з відповідача [PERSON] на його користь згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved