Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] що позначений в технічному паспорті під літерою "А", загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м.,сіни "а", ганок "кр", з господарськими будівлями і спорудами, позначеними на схематичному плані: сарай "Б", сарай "В", сарай "Г", прибудова "б", погріб "Пг", вбиральня "У", хвіртка "№1", огорожа "№2", огорожа "№3", в порядку спадкування за законом, а саме: 1/2 частки після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, та 1/2 частки після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON]. За життя [PERSON] мала на праві власності житловий будинок [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем першої черги за законом був її син - [PERSON] (батько позивачки), який спадщину прийняв. Проте, за життя не встигнувши отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом були його дужина - [PERSON] (мати позивачки), яка спадщину прийняла та померла [INFO] року, та донька [PERSON]. В свою чергу, позивач звернулась до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, однак нотаріус відмовив їй у видачі, в зв'язку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих докуметів на житловий будинок, що підтверджують право власності на це майно спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. У підготовче судове засіданні позивач та її представник не з'явились, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача також в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За записами погосподарської книги Собичівської сільської ради № 01 за 1983-1985 р.р., особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS], належав [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Собичівської сільської ради Шосткинського району Сумської області 06.07.2017 за №293 /а.с.5/. 15 травня 1983 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 4/. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] року, а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то дані правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. За життя [PERSON] заповіту не складала. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був [PERSON], який спадщину прийняв в порядку ст. 549 ЦК УРСР, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 293 від 06.07.2017р. /а.с.5/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 8/. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, той з подружжя, який його пережив, діти спадкодавця. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 цієї статті ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину, згідно з вимогами п. 3 ст.1268 ЦПК України була дружина спадкодавця [PERSON] та донька спадкодавця [PERSON], які разом з ним були зареєстровані та проживали /а.с.9, 31-32/. При цьому, 25.11.2017 року державним нотаріусом Шосткинської районної державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частину квартири в м.Шостка, р. [NUMBER] /а.с.31/. Судом встановлено, що 12 травня 2016 року [PERSON] померла, про що [INFO] року Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області складено актовий запис № 425 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) /а.с. 11/. З постанови державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори від 01.11.2017р. /а.с.13/ вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №253 за 2016 рік. Спадщину за заповітом на частину квартири в м.Шостка прийняла онука спадкодавця [PERSON] - [PERSON]. Інше її майно цим заповідальним розпорядженням не охоплено, все інше майно за законом прийняла донька спадкодавця - [PERSON]. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON], будучи спадкоємцею померлих [PERSON] та [PERSON], в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла у спадщину житловий будинок [ADDRESS] Позивач, будучи спадкоємицею померлих за законом, звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє імя на спірний будинок, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів, що підтведжують права спадкодавців [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року, на цей спірний житловий будинок. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавців на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає можливим позов задовольнити. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved