Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і остаточно 21.01.2014 року уточнивши свої вимоги мотивує тим, що 30.07.2010 року, 02.02.2011 року, 02.08.2011 року, 02.02.2012 року між нею та ПАТ „Кредитпромбанк" строком на 6 місяців кожний, поступово, були укладені договори строкового банківського вкладу фізичної особи «Класичний» №003020/FD74-10, № 003532/FD74-11, № 003895/FD74-11 та № 004350/FD74-12, відповідно до умов яких банк відкрив депозитні рахунки і приймав від неї на ці рахунки грошові кошти в сумі 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн., 272000 (двісті сімдесят дві тисячі) грн., 350000 (триста п'ятдесят тисяч) грн. та відповідно 350000 (триста п'ятдесят тисяч) грн., а всього 350000 (триста п'ятдесят тисяч) грн., з процентною ставкою 17,6%, 14,7%, 13,3% та відповідно 17,8% річних. При цьому, 30.07.2010 року, відповідно до заяви на переказ готівки № 380-19 позивачкою фактично готівкою було внесено у касу Сумського відділення Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн.. У подальшому ж за договорами від 02.02.2011 року та 02.08.2011 року позивачем лише декілька разів збільшувався розмір суми на депозитних рахунках шляхом фактичного внесення до каси банку 22000 (двадцяти двох тисяч) грн. (02.02.2011 року) до суми 250000 грн., та вже до нової суми ще 78000 (сімдесят вісім тисяч) грн. (02.08.2011 року), внаслідок чого за наступними депозитними договорами розмір депозитного вкладу збільшувався до 272000 грн. та відповідно до 350000 грн.. При цьому окремі документи про внесення 22000 грн. та 78000 грн. не складалися, а при укладанні нових договорів у касових документах про внесення на депозитні рахунки коштів зазначалася загальна сума вкладу, яка і дорівнювала розміру депозиту. 02.08.2012 року у зв"язку з закінченням строку дії договору від 02.02.2012 року, між позивачкою та ПАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір строкового банківського вкладу фізичної особи «Класичний» № 004764/FD74-12, відповідно до умов якого банк відкрив депозитний рахунок [NUMBER] та прийняв від [PERSON] на цей рахунок грошові кошти в сумі 350000 грн., строком на 3 місяці, а саме до 02.11.2012 року з процентною ставкою 17,8% річних. При цьому кошти в розмірі 350000 грн. готівкою від позивачки не приймалися, а фактично було виписано заяву на видачу готівки № TR.56831.867.380 від 02.08.2012 про виплату їй готівки у сумі 350000 грн., за попереднім договором від 02.02.2012 року, але ці кошти позивачкою фактично не отримувалися та одночасно була складена заява на переказ готівки № 380-10 від 02.08.2012 року, відповідно до якої кошти в сумі 350000 грн. позивачка внесла на депозитний рахунок вже за новим договором від 02.08.2012 року. Тобто фактично була здійснена банківська проводка «видачі-прийняття» коштів без фактичної їх видачі позивачці на руки та внесення нею до каси банківської установи. У зв'язку з терміновою необхідністю, восени 2012 року Позивачка звернулася до Сумського відділення Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» для отримання частини коштів з рахунку [NUMBER] за договором банківського вкладу № 004764/FD74-12 від 02.08.2012 року в сумі 50000 грн.. Вказана сума була отримана Позивачем в касі банку, про що остання і не заперечує. 11.06.2013 року, 15.07.2013 року та 16.07.2013 року позивачка зверталася до ПАТ „Кредитпромбанк" з заявами про повернення вкладу та відсотків, на що одержала відповіді зі змісту яких встановлено, що вищевказаний договір № 004764/FD74-12 від 02.08.2012 року достроково припинено 01.10.2012 року на підставі її заяви про дострокове розірвання договору, зареєстрованої в Харківській філії ПАТ «Кредитпромбанк» за № 15391 від 27.09.2012 року, кошти за даним договором, що перебували на депозитному рахунку [NUMBER], одержані нею на підстави заяви на видачу готівки № TR.63203.2858.38 від 01.10.2012 року, у зв"язку з чим їх повторна видача є неможливою. При цьому питання про припинення (розірвання) вищевказаного договору вона не ініціювала, кошти за зазначеним договором банківського вкладу не отримувала, будь кому іншому не надавала ніяких доручень на дострокове припинення договору та одержання коштів за договором банківського вкладу. В подальшому їй стало відомо, що службові особи ПАТ „Кредитпромбанк" підробили зазначену заяву від її імені про розірвання договору банківського вкладу та заяву про видачу готівки від 01.10.2012 року, після чого заволоділи коштами ПАТ „Кредитпромбанк" за що притягнуті до кримінальної відповідальності в порядку кримінального судочинства. Оскільки ПАТ „Кредитпромбанк" не виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу № 004764/FD74-12 від 02.08.2012 року, просить суд стягнути на її користь суму вкладу в розмірі 300000 грн., відсотки за період з 03.08.2012 року по 05.08.2013 року в розмірі 80807,09 грн. та пеню відповідно до п. 7.3 ч. 1 та ч.2 договору в розмірі 0,01 % від суми вкладу та процентів в розмірах 6000 грн. та 960 грн. відповідно наданого суду розрахунку. Також вважає, що неправомірними діями відповідачів їй була завдана моральна шкода в розмірі 60000 грн., яка полягає в тому, що вона, будучи в стані вагітності втратила спокій, погіршилося її самопочуття, перестала нормально спати та відпочивати, порушилися нормальні життєві зв'язки, стосунки з членами родини та рідними. Відповідно до повідомлень, розміщених на офіційному сайті ПАТ «Кредитпромбанк», а також з інших джерел позивачці відомо, що проводиться реорганізація ПАТ „Кредитпромбанк" шляхом його об'єднання з АТ „Дельта Банк", а тому просить стягнути всі зазначені суми також і з АТ „Дельта Банк". Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав повністю, вважає, що будь-які вимоги до АТ „Дельта Банк" не можуть бути задоволені, оскільки між позивачкою та цією юридичною особою не було ніяких договірних відносин та АТ „Дельта Банк" не є на час розгляду справи правонаступником ПАТ „Кредитпромбанк", ПАТ „Кредитпромбанк" є діючим банком. Крім того, представник ПАТ «Кредитпромбанк» не заперечує ту обставину, що службові особи ПАТ „Кредитпромбанк" підробили заяву про розірвання договору банківського вкладу від імені позивачки та заяву про видачу готівки від 01.10.2012 року, після чого заволоділи коштами ПАТ „Кредитпромбанк", за що притягнуті до кримінальної відповідальності в порядку кримінального судочинства. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що 30.07.2010 року, 02.02.2011 року, 02.08.2011 року, 02.02.2012 року між Позивачкою та ПАТ „Кредитпромбанк" строком на 6 місяці кожний, поступово, були укладені договори строкового банківського вкладу фізичної особи «Класичний» № 003020/FD74-10, № 003532/FD74-11, № 003895/FD74-11 та № 004350/FD74-12, відповідно до умов яких банк відкрив депозитні рахунки і приймав на ці рахунки грошові кошти в сумі 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн., 272000 (двісті сімдесят дві тисячі) грн., 350000 (триста п'ятдесят тисяч) грн. та відповідно 350000 (триста п'ятдесят тисяч) грн., а всього 350000 (триста п'ятдесят тисяч) грн., з процентною ставкою 17,6%, 14,7%, 13,3% та відповідно 17,8% річних. При цьому, 30.07.2010 року, відповідно до заяви на переказ готівки № 380-19 позивачкою фактично готівкою було внесено у касу Сумського відділення Харківської філії ПАТ «Кредитпромбанк» 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн.. У подальшому ж за договорами від 02.02.2011 року та 02.08.2011 року позивачем лише декілька разів збільшувався розмір суми на депозитних рахунках шляхом фактичного внесення до каси банку 22000 (двадцяти двох тисяч) грн. (02.02.2011 року) до суми 250000 грн., та вже до нової суми ще 78000 (сімдесят вісім тисяч) грн. (02.08.2011 року), внаслідок чого за наступними депозитними договорами розмір депозитного вкладу збільшувався до 272000 грн. та відповідно до 350000 грн. При цьому окремі документи про внесення 22000 грн. та 78000 грн. не складалися, а при укладанні нових договорів у касових документах про внесення на депозитні рахунки коштів зазначалася загальна сума вкладу, яка і дорівнювала розміру депозиту. 02.08.2012 року у зв"язку з закінченням строку дії попереднього договору від 02.02.2012 року, між позивачкою та ПАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір строкового банківського вкладу фізичної особи «Класичний» № 004764/FD74-12, відповідно до умов якого банк відкрив депозитний рахунок [NUMBER] та прийняв від [PERSON] на цей рахунок грошові кошти в сумі 350000 грн., строком на 3 місяці, а саме до 02.11.2012 року з процентною ставкою 17,8% річних. При цьому кошти в розмірі 350000 грн. готівкою від позивачки не приймалися, а фактично було виписано заяву на видачу готівки № TR.56831.867.380 від 02.08.2012 року про виплату їй готівки у сумі 350000 грн., за попереднім договором від 02.02.2012 року, але ці кошти позивачкою фактично не отримувалися та одночасно була складена заява на переказ готівки № 380-10 від 02.08.2012 року, відповідно до якої кошти в сумі 350000 грн. позивачка внесла на депозитний рахунок вже за новим договором від 02.08.2012 року. Тобто була здійснена банківська проводка «видачі-прийняття» коштів без фактичної їх видачі позивачці на руки та внесення нею до каси банківської установи. 11.06.2013 року, 15.07.2013 року та 16.07.2013 року позивачка зверталася до ПАТ „Кредитпромбанк" з заявами про повернення вкладу та відсотків, на що одержала відповіді зі змісту яких встановлено, що вищевказаний договір №004764/FD74-12 від 02.08.2012 року достроково припинено 01.10.2012 року на підставі її заяви про дострокове розірвання договору, зареєстрованої в Харківській філії ПАТ «Кредипромбанк» за № 15391 від 27.09.2012 року, кошти за даним договором, що перебували на депозитному рахунку [NUMBER], одержані нею на підстави заяви на видачу готівки № TR.63203.2858.38 від 01.10.2012 року, в зв"язку з чим їх повторна видача є неможливою. Зазначені обставини підтверджуються копіями листів (т.1 а.с. 46-64). Відносно зазначених фактів було порушено кримінальне провадження, де позивачка [PERSON] має статус свідка (т.1 а.с. 115). Як встановлено в судовому засіданні, позивачка не зверталася до ПАТ „Кредитпромбанк» з заявою 27.09.2012 року про розірвання спірного договору банківського вкладу та не підписувала заяву про видачу готівки від 01.10.2012 року, що підтверджується копією вироку (т.2 а.с.). 11.12.2012 року між позивачкою та ПАТ „Кредитпромбанк" знову був укладений договір банківського вкладу № 005148/FD88-12 на суму 300000 грн. під 23 % річних строком до 11.01.2013 року (т 1 а.с. 39-44). В той же час фактично кошти згідно зазначеного договору не вносилися позивачкою, а була проведена банківська проводка «видача-прийняття» коштів від неї в сумі 300000 грн., тобто без фактичного внесення їх позивачкою до каси банківської установи, що підтверджується копією квитанції та визнається представником позивача. Тому, суд вважає, що при підписанні договору банківського вкладу між сторонами 11.12.2012 року, зобов'язання ПАТ „Кредитпромбанк" за договором банківського вкладу від 02.08.2012 року з приводу повернення суми вкладу 300000 грн. були виконані, оскільки позивачка погодилася фактично на зарахування зазначеної суми на депозитний рахунок за договором від 11.12.2012 року. Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані укладеними договорами банківського вкладу та ст. ст. 509, 526, 530, 545, 1058-1061 ЦК України. Тому позовні вимоги про стягнення суми вкладу в розмірі 300000 грн. саме за договором банківського вкладу від 02.08.2012 року та пені, пов"язаної з неповерненням вкладу, не підлягають задоволенню. В той же час підлягають стягненню невиплачені відсотки за період з 03.08.2012 року по 10.12.2012 року (дата виконання зобов"язання за договором) в розмірі 19019,18 грн. Розрахунок відсотків: ((300000x17,8%)х130 (дні))/365 = 19019,18 грн. Суд вважає, що представником відповідачів не доведено ту обставину, що позивачка отримала відсотки за договором від 02.08.2012 року в розмірі 564,22 грн., посилаючись на виписку по особовому рахунку (т 1 а с 98-99), оскільки зазначена виписка не свідчить, що саме позивачка отримала ці кошти. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з тих підстав що право на таке відшкодування настає лише в разі, коли це прямо передбачено умовами укладеного між сторонами договору або спеціальним нормативно-правовим актом. Умовами ж укладеного між сторонами договору право на відшкодування моральної шкоди споживачу не передбачено. Вимоги до AT „Дельта Банк" не підлягають задоволенню в зв'язку з відсутністю договірних відносин з зазначеною юридичною особою. Також позивачем не доведено, що AT „Дельта Банк" є правонаступником ПАТ „Кредитпромбанк". Представником позивача в судовому засіданні підтверджено, що ніяких депозитних договорів з АТ "Дельта Банк" позивачка не укладала. Питання про судові витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved