Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом, уточнивши позовні вимоги (а.с.48), просить постановити рішення, яким: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на її імя 04 липня 2016 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу [PERSON] по реєстру за № 2443; - визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: Одеська область, м.Болград, вул..Заводська,44, який складається з житлового будинку літера А-1ж загальною площею 103.2 кв.м., житловою площею 51.7 кв.м., допоміжною площею 51.5 кв.м., літньої кухні літера Б, гаражу літера В, сараю літера Г, вбиральні літера Д, дворових споруд № 1-3, як за спадкоємицею після смерті її батька [PERSON] , померлого 07 вересня 2015 року. При цьому позивач посилається на те, що зазначений житловий будинок належав на праві власності її батькові - [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 07 липня 1969 року. Після смерті батька вона - позивач є спадкоємицею за заповітом та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. 04 липня 2016 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу [PERSON] їй - позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок, але при цьому у свідоцтві зазначено, що загальна площа цього будинку складає 41.8 кв.м., а житлова площа складає 13.6 кв.м., самочинно побудована загальна площа 61.4 кв.м. та житлова площа 38.1 кв.м. у склад спадкового майна не включені. Разом з тим реконструкція та капітальний ремонт будинку були проведені її батьком за його життя до 1990 року, а тому вони відповідно до "Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків...", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, не є самочинними та не підлягали за законодавством , яке діяло на той час, прийняттю в експлуатацію. Відповідно її батько [PERSON] набув право власності на зазначений житловий будинок , а вона позивач , як спадкоємець [PERSON], придбала право власності на цей будинок в порядку спадкування. Тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні. Відповідач Болградська міська рада Одеської області, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від представника Болградської міської ради , якій дає на підставі довіреності , надійшла до суду заява про повне визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином , направила до суду заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено , що на підставі договору купівлі продажу від 07 липня 1969 року [PERSON] придбав право власності на житловий будинок , розташований за адресою: м.Болград, вул.. Заводська,14 , який складається з житлового будинку житловою площею 13,6 кв.м. з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Договір купівлі продажу був посвідчений державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Одеської області по реєстру за № 940 (а.с. 47-48). На підставі рішення виконкому Болградської міської ради Одеської області № 411 від 19 листопада 1997 року номер будинку було змінено з «14» на «44» (а.с.15). 07 вересня 2015 року помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.36), відкрилась спадщина на належне померлому майно, у тому числі на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. За життя [PERSON] склав заповіт, яким належний йому на праві власності житловий будинок , розташований за адресою : м.Болград Одеської області , вул.. Заводська,44 заповів своїй дочці - позивачу [PERSON] Заповіт був посвідчений 11 серпня 2011 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] по реєстру за № 2041 . Цей заповіт на день смерті [PERSON] не змінено і не скасовано (а.с.45). Позивач прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька [PERSON] шляхом звернення протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269,1270 ЦК України, що підтверджується її заявою від 05 лютого 2016 року (а.с.33). [PERSON] дружина померлого , яка має право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст..1241 ЦК України, відмовилася від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка , а також відмовилась від права на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, що підтверджується її заявами (а.с.34-35). 04 липня 2016 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом по реєстру за № 2443, відповідно до якого позивач після смерті [PERSON] . успадкувала житловий будинок № 44 по вул.. Заводській в м.Болграді Одеської області , що складається з житлового будинку літера А житловою площею 13.6 кв.м., загальною площею 41.8 кв.м., кухні літера Б, гаражу літера В, сараю літера Г, вбиральні літера Д, дворових споруд № 1-3. Самовільно побудована загальна площа 61.4 кв.м., житлова площа 38.1 кв.м. у склад спадкового майна не включені (а.с.52). Викладене підтверджується матеріалами спадкової справи № 27/2016, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] до майна померлого [PERSON] (а.с.32-54). Відповідно до технічного паспорту , складеного КП «Болградське БТІ» 15 червня 2016 року , житловий будинок , розташований за адресою: м.Болград, вул.. Заводська ,44 складається з житлового будинку літера А-1ж загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 51.7 кв.м., допоміжною площею 51.5 кв.м., літньої кухні літера Б, гаражу літера В, сараю літера Г, вбиральні літера Д, дворових споруд № 1-3 (а.с.10-14). Судом встановлено, що [PERSON] після купівлі зазначеного будинку у 1969 році в період до 1990 року були проведені роботи по перебудові та реконструкції житлового будинку. При цьому загальна площа будинку збільшилась на 61.4 кв.м., житлова площа збільшилась на 38.1 кв.м. Це підтверджується технічними паспортами на зазначений житловий будинок станом на 30 травня 1988 року та на 15 червня 2016 року (а.с.5-14), а також матеріалами інвентарної справи на цей житловий будинок , наданими КП «Болградське БТІ» та дослідженими в судовому засіданні. У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 міститься перелік об'єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема , до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. Згідно з п. 3.1. "Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків...", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 49 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. У матеріалах справи маються технічні паспорти на вказаний житловий будинок, складені за результатами технічної інвентаризації від 30 травня 1988 року та від 15 червня 2016 року , які з огляду на вищезазначені нормативно-правові акти, засвідчують відповідність цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку до 05.08.1992 року. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126, у якому роз'яснено, що по об'єктах, які збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 05.08.1992 року, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем такого права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно необхідно встановити час і підстави виникнення права власності у спадкодавця відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року , права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Законодавство, яке було чинне на час завершення будівництва зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та дворовими спорудами при ньому , не пов'язувало виникнення права власності на нерухоме майно з державною реєстрацією такого права. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. За викладених обставин суд вважає, що позивач успадкувала та придбала право власності на вказаний житловий будинок за технічними характеристиками станом на 15 червня 2016 року з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому , як спадкоємиця за заповітом після смерті її батька [PERSON] Тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на цей житловий будинок , а свідоцтво про право на спадщину за заповітом , видане на імя позивача 04 липня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] по реєстру за № 2443 визнати недійсним.

Outcome: approved