Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір №2101 купівлі-продажу 9/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 26 червня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Херсонській товарній біржі "Альтер-Его". В обгрунтування позову вказав, що 26.06.1997 року між його матір`ю [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №2101 9/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано на Херсонській товарній біржі "Альтер-Его". Право власності на вказану частку зареєстровано за [PERSON] в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації 08.09.1997 року за реєстраційним 1417, в реєстрову книгу 10. Сторонами правочину були виконані умови договору в повному обсязі. [INFO] [PERSON] померла, після чого відкрилася спадщина, в тому числі і на 9/100 частин спірного житлового будинку. Він відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину фактично, однак, оформити свої спадкові права не має можливості, оскільки укладений 26.06.1997 р. договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.03.2021 року підготовче засідання відкладено, витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачкою подано відзив, у якому просила проводити розгляд справи у відсутність, позовні вимоги визнала. Треті особи в судове засідання не прибули, від приватного нотаріуса Маковецької О.А. та [PERSON] раніше надходили заяви про розгляд справи у відсутнсть. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2003 р. (арк. справи 36). 26 червня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №2101 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила належні прожавцю 9/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір укладено на Херсонській Товарній біржі "Альтер-Его", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний № 2101; зареєстрований у Херсонському міжміському бюро технічної інвентризації за р №1417 (арк. справи 41-42). Вказане додатково підтверджено матеріалами дослідженої в судовому засіданні інвентарної справи №2085. Відповідно до пункту 12 Договору №2101 купівлі-продажу нерухомого майна, договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.08.2015 року (арк. справи 43). Листом №302/01-16 від 10.08.2020 р. приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковець О.А. на звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини повідомила, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №2101, посвідчений Херсонською товарною біржею "Альтер-Его" від 26.06.1997 року, що підтверджує право власності померлої [INFO] [PERSON] на 9/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] не може бути прийнятий, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час укладення договору, в частині його нотаріального посвідчення. З огляду на вказане нотаріусне може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану частину майна (арк. справи 40). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договори купівлі-продажу було укладено 16.10.1998 року та 18.08.1998 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК Україниу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оформлення спадкових прав у нотаріуса є неможливим, оскільки спірний договір укладений на товарній біржі не зареєстрований при житті спадкодавцем, внаслідок чого, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором купівлі-продажу нерухомого майна домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором №2101 року від 26.06.1997 року, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 19 липня 2021 року. На підставі ст. ст. 328, 1218, 1223, 1260, 1270 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 258,259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України,

Outcome: approved