Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. Відповідачі у справі - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 22.03.2018 року № 207, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, категорія - жебракування, бродяжництво. [PERSON] має ще трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було направлено листа за № Б-029/ССД до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (далі - відділ служби) про звернення адміністрації ресторану „Макдональдс" щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно з викладеною в листі інформацією хлопець останнім часом з 08.00 год. до 22.00 год. перебував на території ресторану, порушував громадський порядок, жебракував, випрошуючи гроші у відвідувачів, здійснював галас та бігав по залу, крадіжки, нецензурно висловлювався в адресу відвідувачів, якщо ті відмовили йому у грошах. Хлопець на той час був учнем Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 58, проте навчання не відвідував. Мешкав з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 02.03.2018 року до відділу служби була запрошена мати [PERSON] з приводу поведінки свого сина. В письмовій заяві зобов'язалась вирішити питання щодо навчання та проживання [PERSON]. Згідно з довідкою ЗОШ № 69 [PERSON] було зараховано до 5-г класу. Малолітній переїхав жити до матері в житловий будинок, який вона винаймала зі співмешканцем за адресою: [ADDRESS]. 13.04.2018 року [PERSON] звернулась з заявою до відділу служби щодо направлення [PERSON], [INFO], до комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради у зв'язку зі складними життєвими обставинами. З її слів вона не мала впливу на сина, який постійно жебракував, не навчався. 13.04.2018 року відділом служби було видане відповідне направлення. Але вже 16.04.2018 року малолітній [PERSON] згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного інспектором сектору ювенальної превенції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області був влаштований до комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради, де і на даний час перебуває на повному державному утриманні. Батьків було повідомлено про місце знаходження дитини. Направлено листа до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо проведення профілактичної роботи з батьком [PERSON], відвідання за місцем проживання та інше. Згідно з листами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради провести відповідну роботу не виявилося можливим за місцем проживання батька. Також, спеціалістами відділу служби неодноразово телефонували [PERSON] щодо необхідності з'явитися для з'ясування його намірів щодо дитини. Але жодного разу, незважаючи на обіцянки, [PERSON] не прийшов на запрошення. Жодного разу не відвідав дитину за місцем перебування. За інформацією адміністрації комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради від 30.05.2018 року № 01-14/173, мати відвідала дитину 4 рази за період з 16.04.2018 року по теперішній час. До адміністрації центру з питання повернення сина додому не зверталася. Хлопець самовільно двічі залишав центр, є невихованою дитиною, занедбаний. Його розвиток не відповідає віку. Легко піддається негативному впливу. Згідно з листом комунального закладу „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9" від 05.06.2018 року № 955/01-04, мати з дітьми на прийом до лікаря-педіатра з'являтися своєчасно, рекомендації виконує. Діти недоглянуті, брудні, в будинку антисанітарія. За інформацією сектору ювенальної превенції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, [PERSON] та [PERSON] були винесені попередження Вознесенівським відділенням поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за ч. 1 ст.ст. 178, 175-1, ч. 1 ст. 184 КУпАП. 11.04.2018 року спеціалісти відділу служби відвідали сім'ю за місцем проживання, склали акт обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, які є незадовільними. Наразі на даний час місце проживання сім'ї невідоме. За інформацією адміністрації комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради від 01.11.2018 року № 01-14/290 мати [PERSON] за період перебування дитини у закладі здійснила відвідання 27.04.2018 року, 13.05.2018 року, 16.05.2018 року, 27.05.2018 року, 03.10.2018 року [PERSON] прийшла до центру в нетверезому стані, у зв'язку з чим їй було рекомендовано залишити територію закладу. Батьки не приймаються долею дитини. З дитиною було проведено бесіду щодо позбавлення батьківських прав батьків. [PERSON] написав заяву від 01.11.2018 року, що хоче повернутися до мами. Але, нажаль, батьки жодного разу не звернулися до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо повернення дитини. Отже на думку позивача, кожного з батьків влаштовує, що їх син знаходиться на державному утриманні. З [PERSON] та [PERSON] в телефонному режимі також проводились профілактичні бесіди з приводу виховання та належного утримання [PERSON], але позитивного результати це не дало. Таким чином, беручи до уваги, що відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітнього сина, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідачів на користь особи чи установи, на утримання якої буде знаходитися малолітня дитина, аліменти у розмірі 1/3 частки з кожного, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від усіх видів їх доходів щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову та стягнути судові витрати. Внести зміни до актового запису про народження дитини у відповідності до рішення суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові та наполягала на їх задоволенні. Представники третіх осіб органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району - Панченко І.О. та комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради - Девятко І.О. проти позову не заперечували, просили вимоги позивача задовольнити. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, а тому у відповідності до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, та ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд, з урахуванням думки представника позивача та представників третіх осіб висловленої в судовому засіданні вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Третя особа Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, - начальник Єфремова Л.П. подала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, вислухавши представника позивача та думку представників третіх осіб, суд встановив наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 03.07.2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області. Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За роз'ясненнями, наданими у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], згідно наказу № 207 від 22.03.2018 року Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради взятий на облік як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Згідно листа відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, направленого 01.03.2018 року за № Б-029/ССД до відділу служби, випливає, що малолітній [PERSON] останнім часом з 08.00 год. до 22.00 год. перебував на території ресторану „Макдональдс", порушував громадський порядок, жебракував, випрошуючи гроші у відвідувачів, здійснював галас та бігав по залу, крадіжки, нецензурно висловлювався в адресу відвідувачів, якщо ті відмовили йому у грошах. Хлопець на той час був учнем Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 58, проте навчання не відвідував. Мешкав з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з акту виходу за місцем перебування дитини від 15.01.2018 року, учень 5 класу [PERSON] не приступив до навчальних занять у ІІ семестрі 2017-2018 навчальних років. Класним керівником здійснено телефонний дзвінок матері учня, [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] проживає з батьком. Зателефонувавши батькові [PERSON] було з'ясовано, що дитина дійсно проживає разом з ним, не хворий та був відправлений до школи на заняття, але на уроках присутній не був. В подальшому, батько на телефонні дзвінки не відповідав, або він знаходився в зоні недосяжності, а тому працівниками школи здійснено вихід на місце проживання батька. Однак ані батька ані дитину в гуртожитку не було. Зі слів батькового сусіда по кімнаті з'ясовано що вони у кімнаті не ночують. Місце перебування дитини не відоме, до занять [PERSON] не приступив. Через сусідів по кімнаті [PERSON] був переданий адміністративний лист запрошення відвідати школу для співбесіди щодо присутності учня 5 класу [PERSON] на навчальних заняттях. Згідно характеристики ЗОШ № 58, за час навчання [PERSON], [INFO] у школі, дитина програму початкових класів не засвоїла через брак базових знань та елементарних учнівських навичок, головне, через невиконання батьками батьківських обов'язків. Дитина нерегулярно відвідувала школу, має багато пропусків, без поважних причин. Вигляд дитини завжди неохайний, одяг брудний. Постійне відсутнє шкільне приладдя. Правила поведінки не виконував, вимоги учителів ігнорував, має порушення дисципліни, схильний до протиправної поведінки, поводить себе агресивно, лається нецензурними словами. Не має постійного проживання, так як батька разом не живуть, схильний до бродяжництва. Батьки [PERSON] не приділяють сину достатньої уваги, не виконують батьківських обов'язків щодо отримання дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно до листа відділу по Вознесенівському району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 23.02.2018 року № 063/05-21, 23.02.2018 року в телефоній бесіді з заступником директора з виховної роботи № 58 з'ясовано, що [PERSON] 22.02.2018 року та 23.02.2018 року до навчань не приступив. Також, судом з'ясовано, що 02.03.2018 року до відділу служби була запрошена мати [PERSON] з приводу поведінки свого сина. Згідно письмової заяви [PERSON], остання зобов'язалась вирішити питання щодо навчання та проживання [PERSON]. За виховання дитини та утримання її попереджено. Згідно заяви [PERSON] від 12.03.2018 року, мати [PERSON] зобов'язується приділяти більше увагу дітям. Згідно з довідкою ЗОШ № 69 [PERSON] було зараховано до 5-г класу. Малолітній переїхав жити до матері в житловий будинок, який вона винаймала зі співмешканцем за адресою: [ADDRESS]. 11.04.2018 року комісією у складі головними спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та начальником відділу соціальної роботи по Дніпровському району ЗМЦСССДМ здійснювався вихід за місцем проживання матері. Як вбачається з акту обстеження умов проживання умови проживання для дитини є незадовільними. Також, 19.02.2018 року здійснювався вихід за місцем проживання батька дитини. Згідно акту обстеження умов, потрапити до помешкання не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт, залишене запрошення батьком проігнороване. 13.04.2018 року [PERSON] звернулась з заявою до відділу служби щодо направлення [PERSON], [INFO], до комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради у зв'язку зі складними життєвими обставинами, а тому у цей же день, відділом служби було видане відповідне направлення. Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного інспектором сектору ювенальної превенції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, 16.04.2018 року малолітній [PERSON] був влаштований до комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради, де і на даний час перебуває на повному державному утриманні, що підтверджується листом вказаної установи. Батьків було повідомлено про місце знаходження дитини. Направлено листа до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо проведення профілактичної роботи з батьком [PERSON], відвідання за місцем проживання та інше. Згідно з листами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, провести відповідну роботу з батьком не виявилося можливим. За інформацією адміністрації комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради від 30.05.2018 року № 01-14/173, мати відвідала дитину 4 рази за період з 16.04.2018 року по теперішній час. До адміністрації центру з питання повернення сина додому не зверталася. Хлопець самовільно двічі залишав центр, є невихованою дитиною, занедбаний. Його розвиток не відповідає віку. Легко піддається негативному впливу. Згідно з листом комунального закладу „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9" від 05.06.2018 року № 955/01-04, вбачається, що мати з дітьми на прийом до лікаря-педіатра з'являтися своєчасно, рекомендації виконує. Діти недоглянуті, брудні, в будинку антисанітарія. Відповідно до листа комунального закладу „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9" від 11.09.2018 року № 01-11/318, на дільниці № 21 в амбулаторії № 10 за адресою: [ADDRESS], знаходяться під наглядом діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сім'я на дану адресу прибула 02.03.2018 року. На профілактичні огляди та для проведення профілактичних щеплень мати [PERSON] з дітьми не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає. Матері були надані направлення на лабораторні обстеження дитини та огляду вузькими фахівцями, але рекомендації лікаря [PERSON] не виконує. Згідно до листа комунального закладу „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10" Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради від 14.03.2018 року № 530/01-08, дитина [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] не мешкає. Зі слів сусідів проживає разом з матір'ю. За останній рік за медичною допомогою не звертався. За інформацією сектору ювенальної превенції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, [PERSON] та [PERSON] були винесені попередження Вознесенівським відділенням поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за ч. 1 ст.ст. 178, 175-1, ч. 1 ст. 184 КУпАП. За інформацією адміністрації комунального закладу „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради від 01.11.2018 року № 01-14/290, мати [PERSON] за період перебування дитини у закладі здійснила відвідання 27.04.2018 року, 13.05.2018 року, 16.05.2018 року, 27.05.2018 року, 03.10.2018 року [PERSON] прийшла до центру в нетверезому стані, у зв'язку з чим їй було рекомендовано залишити територію закладу. Батьки не приймаються долею дитини. З дитиною було проведено бесіду щодо позбавлення батьківських прав батьків. Згідно заяви [PERSON] від 01.11.2018 року, останній бажає повернутися до мами. Проте, батьки жодного разу не звернулися до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо повернення дитини, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Обстежити умови проживання відповідачів під час розгляду справи, комісією відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не вдалося, про що свідчить наявні в матеріалах справи акти від 20.03.2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 05.11.2018 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району складено Висновок про наявність підстав для позбавлення відповідачів у справі батьківських прав по відношенню до їх сина [PERSON], [INFO], передбачених п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Суд, дійшов до висновку, що підстави для не прийняття зазначеного висновку до уваги при розгляді вказаної справи, відсутні. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі „Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку має місце ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вказані обставини відповідачами не спростовані. Більш того, будучи неодноразово належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи про позбавлення батьківських прав, [PERSON] та [PERSON] в жодне судове засідання не з'явився, відзиву або пояснень на позов суду не надали, що на думку суду, також свідчить про байдужість відповідачів до їх малолітнього сина та його долі. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачами своїх обов'язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв'язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому, суд зазначає, що відповідачі не позбавляються права подати у подальшому позов про поновлення батьківських прав в порядку статті 169 Сімейного кодексу України, надавши відповідні докази зміни своєї поведінки та обставин, що слугували підставою для позбавлення батьківських прав. Статтею 185 СК України також визначено обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону України „Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, набула чинності для України з 27.09.1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України та роз'яснення, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, та бере до уваги матеріальний стан відповідачів, а також ту обставину, що відповідачі є працездатними особами, даних щодо перебування на їх утриманні непрацездатних осіб суду не надано. Судом встановлено, що відповідачі не надають матеріальної допомоги по утриманню дитини, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO], перебуває у КУ „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей„ ЗОР та перебуває на повному державному забезпеченні, у зв'язку з чим з відповідачів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Частиною 1 ст. 244 СК України передбачено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Враховуючи обставини справи, беручи до уваги, що питання щодо призначення неповнолітньому [PERSON], [INFO], опікуна або піклувальника судом не вирішувалося, аліменти на утримання дитини не можуть стягуватися на користь особи, або установи на утриманні якого дитина перебуває, оскільки у встановленому законом порядку правосуб'єктність такої особи щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO], судом не встановлена. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не ставиться питання про стягнення аліментів шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у передбаченому ст. 166 СК України порядку, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути з відповідачів аліменти з кожного у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на корить неповнолітнього [PERSON], [INFO], на його утримання, починаючи у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову з 06.11.2018 року. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial