Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ДЗ "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 17.11.2007 року позивач перебувала в трудових відносинах з ДЗ "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" на посаді медичної сестри цехової дільниці, однак, при звільненні та видачі трудової книжки з нею не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 4184 грн. та одночасно вказала на завдання їй моральних страждань пов'язаних з неодержанням винагороди за працю, та необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд постановляє заочне рішення у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між позивачем як працівником та відповідачем як роботодавцем існували трудові правовідносини, які регулюються законодавством про оплату праці, що грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, Закону України Про оплату праці, Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та інших актів законодавства України. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним закладом "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" та працювала на посаді медичної сестри, що стверджується записами в трудовій книжці позивача серії ГТ-І № 6240938 та була звільнена з роботи 27.03.2015 року. Заборгованість по заробітній платі Державного закладу "Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці" перед [PERSON] відповідно до довідки Державного територіально-галузевого об'єднання Південно-західна залізниця "Вузлова поліклініка ст.Житомир " №48 від 19.03.2015 р. становить 3514,17 грн.. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі є обгрунтованою та підлягає частковому задоволенню на суму 3514,17 грн.. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого їм органу належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. Оскільки відповідач не надав суду довідку про середньомісячну заробітну плату позивача перед звільненням, то суд при визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку виходить із мінімальної заробітної плати в розмірі 1218 грн., яка була визначена законодавством України на час звільнення позивача. Враховуючи викладене суд стягує з відповідача на користь позивача 8526 грн. (1218 грн. х 7 місяців = 8526 грн. ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням вимог ст.233 КЗпП України та часу розгляду справи в суді. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, суд також стягує з відповідача на користь позивача 500 грн. спричиненої моральної шкоди, оскільки неправомірними діями відповідача позивачу спричиненні моральні страждання, змусило останнього застосовувати додаткові зусилля до організації свого життя та своєї родини. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що від дій відповідача не настали тяжкі наслідки для позивача. Відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача Державного закладу "Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці" на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial