Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач, ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами підприємства по забезпеченню централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачі зобов`язані оплачувати отримані послуги, проте у повному обсязі не сплачують кошти за отримані послуги, у зв`язку з чим за період з 01 грудня 2016 року по 01 травня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 7 876.71 грн. Загальна сума заборгованості з нарахованим індексом інфляції та 3 % річних складає 8 715.65 грн. Просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку на їхню користь заборгованість в розмірі 8 715.65 грн. та понесені судові витрати в сумі 1 921 грн. Ухвалою суду від 09.07.2019 відкрите провадження у справі та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" Суржинська К.О. не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у їх відсутність суду не надавали. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280 - 283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( а.с.33), користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до ст.. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, утворилась заборгованість за період з 01 грудня 2016 року по 01 травня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 7 876.71 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 8 715.65 грн. Позовні вимоги щодо відповідачів [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не зареєстрована у квартирі, а [PERSON] не є власником квартири. Крім заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1 921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial