Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Згідно позовної заяви, пояснень позивачки та її представника в судовому засіданні, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 лютого 2013 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від шлюбу сторін у них є дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 травня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Відповідач не виконує свого обов'язку стосовно утримання дочки, жодного разу не сплатив аліменти, визначені рішенням суду. У зв'язку з розвитком здібностей дитини, а саме її навчанням у Львівському національному медичному університеті ім.Данила Галицького позивачка понесла додаткові витрати на її утримання - сплатила за навчання за чотири семестри 20100 гривень та за проживання в гуртожитку за три місяці - 570 гривень. Одноосібно сплачувати такі великі суми на навчання та проживання дочки позивачка немає можливості, вважає, що половину вказаних витрат слід стягнути з відповідача як батька, відповідно до ст.185 СК України. На підставі наведеного, позивачка та її представник просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] додаткові витрати на дочку [PERSON], [INFO] в сумі 10335 гривень, а також витрати на послуги адвоката. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що [PERSON] згідний сплатити додаткові витрати на дочку в сумі 783 гривні 86 копійок, що становить 20% від його заробітної плати за 2013 рік. Вказаний розрахунок обґрунтовує тим, що із заробітної плати боржника, згідно Закону України "Про виконавче провадження" може бути стягнуто не більше 70% у разі сплати ним аліментів, тому вважає, що 50% має стягуватися на виплату аліментів, а 20% - на виплату додаткових витрат на дитину. Представник також зазначив, що відповідач знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки отримує лише заробітну плату розмір якої в 2012 році становив 4573 гривні 10 копійок, у 2013 році - 3919 гривень 31 копійку, позбавлений можливості отримувати додатковий заробіток від підприємницької діяльності - надання стоматологічних послуг, так як позивачка одноосібно використовує спільне майно, яким вони раніше разом користувалися для надання таких послуг. Через неприязні відносини з позивачкою відповідач не може проживати в їх спільній квартирі, тому змушений винаймати інше житло. Крім того, на даний час між сторонами тривають судові процеси з приводу поділу спільного майна і рішенням суду відповідачу виділено майно, яке фактично відсутнє та розписки про позики грошей, які позивачка відмовляється йому повернути. Також представник вважає, що витрати на проживання в гуртожитку не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, рішення Нетішинського міського суду від 19.02.2013 року, судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] народження і шлюб між ними розірвано 19 лютого 2013 року. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 травня 2012 року вирішено стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідки ВДВС Нетішинського міського управління юстиції від 01.03.2014 року, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] за період з 16.05.2012 року по 01.03.2014 року в сумі 7740 гривень 51 копійка. Згідно довідки Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького № 903 від 21.11.2013 року, договору № С200/13 від 15.08.2013 року, [PERSON] є студентом 1 курсу Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького, контрактна форма навчання, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2018 року. Загальна вартість навчання становить 100500 гривень, [PERSON] як замовник навчання дочки [PERSON] повинна вносити плату по 5025 гривень до 15 липня, до 01 жовтня, до 01лютого, до 01 травня щорічно (посеместрово). Згідно квитанцій від 22.11.2013 року, від 31.01.2014 року, [PERSON] сплатила 10050 гривень за навчання у Львівському національному медичному університеті ім.Данила Галицького та 570 гривень за проживання в гуртожитку. Згідно довідок державного закладу "Спеціалізована медико - санітарна частина № 4 МОЗ України" № 155, № 156 від 20 березня 2014 року, дохід [PERSON] за 2012 рік становив 4573 гривні 10 копійок, за 2013 рік - 3919 гривень 31 копійка. Суд не приймає до уваги та оцінює критично квитанцію від 15.08.2013 року, згідно якої [PERSON] сплатив кошти в сумі 10050 гривень за навчання [PERSON] та розписку від 01.03.2013 року, згідно якої [PERSON] дав в борг [PERSON] 10000 гривень і зобов'язався повернути борг до 01.09.2013 року або заплатити за навчання [PERSON], оскільки позивачкою надано лише копію розписки і вищевказані документи, на думку суду, не є належними та допустимими доказами підтвердження того, що саме позивачка понесла витрати на навчання дочки [PERSON] у вказаному розмірі. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Оскільки додатковими витратами є витрати пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, тому витрати на проживання дитини в гуртожитку не можна вважати такими, що пов'язані з розвитком її здібностей в розумінні ст.185 СК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дочка сторін - [PERSON] навчається на контрактній формі навчання у Львівському національному медичному університеті ім.Данила Галицького, що пов'язано з розвитком її здібностей. У зв'язку з навчанням дочки позивачка понесла додаткові витрати в сумі 10050 гривень. При визначенні розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує вищевикладені обставини, обов'язок обох батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, важке матеріальне становище відповідача, розмір його доходів та приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивачки додаткові витрати на дитину - [PERSON] в розмірі 3000 гривень. Крім того, позивачка понесла витрати на оформлення позовної заяви в сумі 350 гривень та на отримання правової допомоги в сумі 400 гривень, сплата яких підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 14 від 17.12.2013 року, № 6 від 12.03.2014 року. Відповідно до вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати на оформлення позовної заяви в сумі 350 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 325 гривень, пропорційно до участі адвоката [PERSON] в судових засіданнях (12.03.2014 року - 7 хв., 24.03.2014 року - 33 хв., що в загальному становить 40 хв. х 487,2 грн./60 хв.) Також з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved