Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд визнати протиправною відмову ХLIV сесії VII скликання Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 30.04.2020 року № 905-VII в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № [NUMBER] , площею 3,0581 га (рілля) в натурі (на місцевості), розташованої за межами населеного пункту на території Качалівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер: 6323581700:03:001:0014. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він , відповідно до судового рішення, набув право на земельну частку (пай) на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Рішенням Качалівської сільської ради від 26.04.2019 року №536-VII, позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості ) № [NUMBER] . Позивач виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки № [NUMBER] , однак , рішенням Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 30.04.2020 року №905-VII, йому відмовлено в затвердженні технічної документації. Вказане рішення Качалівської сільської ради , на думку позивача , підлягає скасуванню, оскільки порушене його право власності на земельну ділянку . Ухвалою суду від 18.01.2021 року по справі залучено правонаступника Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області - Краснокутську селищну раду Богодухівського району Харківської області. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просить задовольнити. Представник відповідача Качалівської сільської ради у судовому засіданні проти позову заперечував , просив відмовити . Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ,як правонаступник Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області , до суду не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність, ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Краснокутської РДА Харківської області у судове засідання не з`явився , подав заяву про слухання справи у його відсутність, проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа - Державний кадастровий реєстратор Відділу у Краснокутському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області проти позову не заперечував , просив ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала , просила відмовити, оскільки вказана земельна ділянка перебуває у користуванні у [PERSON] строком на 49 років, згідно договору оренди землі та надана для ведення фермерського господарства. Суд , заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено , що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 18.02.2019 року за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) 4,30 в умовних кадастрових гектарах із земель невитребуваних паїв КСП «Агрофірма Мурафська» , розташованих на території Качалівської сільської ради Краеснокутського району Харківської області . Рішення набрало законної сили 19.03.2019 року.( а.с.6-7) У 2019 році позивач звернувся до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок . Відповідно до рішення XXXIII сесії VII скликання Качалівської сільської ради №536-VII від 26.04.2019 року , [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) № [NUMBER] , контур К1, площею орієнтовною 3,0581 га (рілля) ; [NUMBER] контур К4 , площею орієнтовною 0,2880 га (пасовища) та № [NUMBER] , контур К16 , площею орієнтовною 0,5103 га (сіножаті) , межі яких встановлено, згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП «АФ «Мурафська» , що розташовані за межами населеного пункту на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ( а.с. 8) В подальшому після виготовлення технічної документації із землеустрою, позивач звернувся до Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) № [NUMBER] , контур К1, площею орієнтовною 3,0581 га (рілля) в натурі ( на місцевості) , розташованої за межами населеного пункту на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер: 6323581700:03:001:0014, та передачі її у власність . Рішенням ХLIV сесії VII скликання Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 30.04.2020 року № 905- VII , [PERSON] відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № [NUMBER] , площею 3,0581 га (рілля) в натурі (на місцевості), розташованої за межами населеного пункту на території Качалівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер: 6323581700:03:001:0014, оскільки у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , кадастровий номер 6323581700:03:001:0014, цільове призначення вказано 01.02. Для ведення фермерського господарства , вид використання земельної ділянки - для ведення фермерського господарства , а необхідно для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , вид використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва .( а.с.9) Рішенням Державного кадастрового реєстратора відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківськіій області №РВ -6302414742020 від 19.06.2020 року , відмовлено позивачу у внесенні відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру , так як електронний документ не відповідає установленим вимогам , про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа . Крім того , у вказаному рішенні зазначено , що згідно даних ДЗК НКС земельна ділянка кадастровий номер :6323581700:03:001:0014 перебуває у користуванні [PERSON] , дата державної реєстрації речового права 12.10.2016 року , строк дії речового права 49 років. Відповідно до п.п.116-137 Постанови КМУ №1051 від 17.10.2012 року вносяться до ЗЗК відомості ( зміни до них) про зареєстровану земельну ділянку на підставі розробленої документації ,яка є підставою для виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку. Після припинення дії договору оренди земельної ділянки із гр. [PERSON] та після внесення відповідних відомостей через електронну мережу інтернет за допомогою функціоналу обміну даними із Мін`юстом , запропоновано повторно звернутися до відділу за відповідною послугою .( а.с.15). Відповідно до розпорядження Краснокутської РДА Харківської області від 07.04.2014 року № 126 , [PERSON] надано в оренду земельні ділянки загальною площею 303 ,2776 га ріллі на території Качалівської сільської ради строком на 49 років. (а.с. 14) 08.04.2014 року [PERSON] та Краснокутська РДА Харківської області уклали договір оренди землі №62/14, а саме невитребуваної земельної ділянки, сільськогосподарського призначення кадастровий номер : 6323581700:03:001:0014, площею 3,0581 га (рілля) , що розташована за межами населених пунктів на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області .( а.с. 43-45) 12.10.2016 року інформація про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Строк дії договору 49 років або до моменту витребування земельної ділянки її власником ( пункт 8 договору).( а.с. 46). Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.10.2019 року підтверджує, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер : 6323581700:03:001:0014 , площею 3,0581 га (рілля) , перебуває у оренді [PERSON] ( а .с. 10) З листа відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.11.2020 року вбачається , що відповідно до бази даних Державного земельного кадастру Національної кадастрової системи НКС земельна ділянка кадастровий номер : 6323581700:03:001:0014 знаходиться в масиві земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області , цільове призначення :01.02. для ведення фермерського господарства , площа 3,0581 га , орендар [PERSON] . Крім того , зазначено , що Краснокутською РДА, розпорядженням при передачі земельних ділянок в оренду , було помилково визначено цільове призначення для ведення фермерського господарства .Код згідно КВЦПЗ -01.02, що в свою чергу , не відповідає дійсному цільову призначенню таких земельних ділянок , згідно з проектом організації території земельних часток (паїв) . Внаслідок чого , у зв`язку із наявністю помилки в цільовому призначенні земельних ділянок у технічній документації із землеустрою , до Державного земельного кадастру було помилково внесено відомості про цільове призначення таких ділянок згідно з КВЦПЗ -01.02.( а.с. 89 ) Не погоджуючись з вказаним рішенням Качалівської сільської ради від 30.04.2020 року №905-VII , позивач звернувся до суду. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 2 ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Пунктом "а" частини третьої статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель, за сертифікатами на землю. Пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Верховний Суд зауважив, що оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом (постанова від 20.06.2018 у справі № 323/323/17). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (ч.2 ст.55 Закону України "Про землеустрій"). Згідно ст. 30 Закону України "Про землеустрій" погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом. Відповідно до пункту 14 статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності. Згідно п.18 ст.186 ЗК України Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами. При цьому, відповідачем у рішенні Качалівської сільської ради від 30.04.2020 року №905-VII не конкретизовано, які саме недоліки має документація надана позивачем для затвердження документації із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Згідно ч.1 ст. 37-1 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення, призначені для ведення особистого селянського господарства, фермерського господарства, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення, можуть використовуватися їх власником, землекористувачем також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення таких земельних ділянок. Згідно статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до п.ґ ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). У судовому засіданні зі слів представника відповідача та довідки відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.11.2020 року встановлено , що спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначеннякадастровий номер 6323581700:03:001:0014 , яка перебуває у оренді [PERSON] та призначена для ведення фермерського господарства, розташована у масиві земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області , та може використовуватися її власником для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення таких земельних ділянок. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку , що відмова Качалівської сільської ради у затвердженні технічної документації, відповідно до рішення Качалівської сільської ради від 30.04.2020 року за №905-VII , є протиправною та не грунтується на вимогах чинного законодавства. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про відмову у затвердженні технічної документації, від 30.04.2020 року за № 905-VII, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством та не довів у судовому засіданні правомірність свого рішення . Позивач надав достатньо доказів на підтвердження позову , тому позов підлягає задоволенню , а рішення Качалівської сільської ради від 30.04.2020 року за №905-VII -скасуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved