Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним договіру про надання кредиту №935487239 від 26.01.2020 року та виключення відомостей про боржника зі всіх реєстрів боржників. Позивач посилається на те, що 21.04.2021 року він дізнався про те, що в провадженні Печерського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вважає вказаний договір таким, що не має юридичної сили, оскільки відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що оспорюваний договір дійсно укладений та підписаний обома сторонами, також відсутні докази про передачу грошових коштів. Розрахунок заборгованості не можна взяти до уваги, оскільки він є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, який повинен бути доведений первинними документами, що підтверджують підстави виникнення таких грошових зобов`язань. Відповідач посилається на те, що вищевказаний договір оформлений в електронній формі, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Проте, у відповідача відсутні будь-які докази того, що позивач надавав йому інформацію для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційних системах та те, що вчиняв будь-які інші дії у таких системах. Вважає, що неможливо встановити, що такий договір взагалі підписаний, оскільки в договорі не міститься жодних підписів сторін, які б відповідали вимогам чинного законодавства України. Зазначає, що факт використання одноразового ідентифікатора при укладенні договору також не доведений відповідачем. Не виявляється можливим встановити, що одноразовий ідентифікатор взагалі кимось використовувався. Наголошує, що відповідачем для доведення факту укладення сторонами договору в електронній формі мали б бути надані докази підписання такого документу сторонами за допомогою електронного підпису, який має відповідати або вимогам ЗУ «Про електронні довірчі послуги» або ж договірним умовам за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, тому вважає факт укладення кредитного договору недоведеним. Окрім того, позивач зазначив, що під час укладення кредитного договору він перебував за межами території України, а саме Республіка Білорусь, Брестська область. 21.02.2020 року на його електронну почту почали надходити повідомлення про отримання кредиту в різних фінансових установах. 24.02.2020 року він звернувся ввідділ поліції з заявою про внесення відомостей до ЄРДР та розпочати розслідування за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.190 КК України. На підставі викладеного вважає договір №935487239 від 26.01.2020 року є недійсним, оскільки, окрім усього викладеного, ще й порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.215 ЦК України. 15.06.2021 року представник відповідача Стародуб І.В. надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 26.01.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 935487239, відповідно до якого фінансова установа надала позивачу кредит без конкретної споживчої мети, на суму 5600 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Фінансової установи в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Посилання позивача на нікчемність правочину через укладення його в електронній формі є необгрунтованними та не відповідають дійсності. Позивачем було подано заявку на оформлення договору в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, надав власні фотографії під час процедури ідентифікації, підписав договір електронним підписом. Крім того, слід зазначити, що [PERSON] було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», тобто позивач самостійно для себе визначив обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з відповідачем в договірні відносини на умовах, визначених позивачем. Договір підписано позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», п.4.7 Договору та розділу 3 Правил, що є невід`ємною частиною договору. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором міститься у розділі 6 «Реквізити сторін» договору у вигляді QR - коду. Сукупність дій, а саме - неодноразове укладення позивачем договорів із Фінансовою установою, внесення у Заявку значну за обсягом кількість персональних даних, які знає тільки позивач, вхід до особистого кабінету за допомогою логіна та пароля, підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором свідчить про волевиявлення [PERSON] до укладення договору. Товариство перерахувало грошові кошти позивачу на його банківську картку, відповідно до договору. Крім того, позичальник є клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з 27.09.2018 року та за цей час уклав 4 договори, які виконав належним чином. Окрім цього, заявка була заповнена у Брестській області, Республіка Білорусь. Саме там, де перебував позивач в момент укладення договору. Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував укладення шахрайським шляхом оспорюваного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». За допомогою долучених до позовної заяви доказів не можна встановити неможливість укладення позивачем договору. Натомість, позичальник вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначив всю персональну інформацію щодо себе, підписав Договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав грошові кошти відповідно до умов Договору на власну банківську картку. Надання невідомій особі коду підтвердження та підозрілих дій по банківській картці майже через місяць після заключення договору не доводить факт укладення Договору шахрайським шляхом. На підставі викладеного, просить у позові відмовити. 16.06.2021 року [PERSON] подано відповідь на відзив. 02.07.2021 року представником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач та його представник - адвокат Семенюк Ю.В. не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Просив у позові відмовити з викладених у відзиві на позовну заяву підстав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в мережі Інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними. 26.01.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (за договором - Товариство) та [PERSON] (за договором - Позичальник) укладено кредитний договір № 935487239, за умовами якого Товариство надало Позичальнику грошові кошти, без конкретної споживчої мети, в сумі 5600 грн., а позивач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 5600 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом. В пункті 1.2 кредитного договору № 935487239 зазначено, що кредит надається без конкретної споживчої мети строком на 30 днів. Згідно пункту 1.3 кредитного договору № 935487239, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,96 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.7 договору). Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилався на те, що він не укладав договору з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", не підписував його, вважає вказаний договір недійсним. У статтях 3,6,203,626,627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК- договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно пункту 4.1. кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника. Пунктом 3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлений порядок надання грошових коштів у кредит. За умовами вказаного пункту, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер, та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору. Договір про надання кредиту укладається в Особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на Сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету. Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору з моменту кліку на кнопці «З умовами договору згодний» у Особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється за допомогою унікальної пари Логіну та Пароля Особистого кабінету. Товариство не пізніше 3 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника, вказаний ним у заявці. Дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника є датою укладання договору між Товариством і Позичальником. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору №935487239 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. ст.12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, факт передання грошей позивачу, підтверджується платіжним дорученням на переказ та зарахування грошових коштів в розмірі 5600 грн. від 26.01.2020 року на банківську карту № [NUMBER] , що належить [PERSON] , код операції 768ERWXB1580025703463963 456278dc-c3fd-49c2-bb8d-1241498d472d. Платіжне доручення містить номер документу - 1228233705, що фактично є ІD платежу. Посилання [PERSON] на те, що він не підписував договору № 935487239 від 26.01.2020 року не підтверджуються належними та допустимими доказами. Матеріалами справи підтверджено, що договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором з мобільного телефону позивача. Доказів вчинення шахрайських дій матеріали справи не містять.

Outcome: dismissed