Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про витребування з незаконного володіння гаражу, маркований номер [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що 18.09.1994 року позивачкою придбано металевий секційний гараж, який внесено нею у формі паю за членство у обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Соколи». Гараж розташовано на території кооперативу [ADDRESS]. Починаючи з 1995 року позивачка проживала у цивільному не зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який у власності мав автомобіль ВАЗ «2109» червоного кольору, що з її дозволу постійно утримувався у зазначеному гаражі. Після смерті [PERSON] , його рідна дочка - [PERSON] разом із своїм чоловіком - [PERSON] протиправно позбавили позивачку доступу до власного гаражу замінивши відповідні замки (колодки) на гаражних дверях. Відповідачі створюють позивачці як власнику зазначеного гаражу перешкоди у користуванні та розпорядженні ним, які можна усунути лише шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння за рішенням суду. 14.05.2018 року відповідачі подали відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечили, оскільки жодних документів про те, що позивачка є власником гаражу у ОК "Гаражний кооператив Соколи" не має та те, що відповідачі чинять їй перешкоди також не надано. Позивачка [PERSON] не являється членом гаражного кооперативу «Соколи». Рішення про її членство в гаражному кооперативі «Соколи» загальними зборами не приймалося. В списках членів гаражного кооперативу [PERSON] не числиться. Гаражу під порядковим номером [ADDRESS] немає. Оскільки, [PERSON] було надано неправдиву інформацію про нібито придбання нею в громадянина [PERSON] гаража № [NUMBER] ряд 3 на території гаражного кооперативу, їй помилково було видано посвідчення члена гаражного кооперативу № 631 , яке на даний час вважається недійсним. Крім того, ГК «Соколи» повідомив, що гараж № [NUMBER] ряд 3 побудований і експлуатується з 2006 року членом кооперативу [PERSON] , та ніколи не належав, а ні [PERSON] , а ні [PERSON] . Отже, посилання позивачки на те, шо нею в 1994 році придбано металевий гараж та внесено у формі паю за членство у Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Соколи» є безпідставним та таким, що не підтверджено належними та допустимими доказами. Після смерті свого батька [PERSON] , який [INFO] помер, відповідачка успадкувала його автомобіль ВАЗ 21091, а тому має право володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Просили відмовити у задоволенні позову(а.с.30). Позивачка в судовому засіданні 22.11.2017 року вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом витребування майна з чужого неконного володіння. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданої позивачем копії накладної №458 від 18.09.1994 року [PERSON] отримала у ВТПО "Анкон" гараж секційний металевий вартістю 17 256 340 руб.(а.с.5). Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру №561 від 18.09.1994 року [PERSON] оплатила 17 256 340 руб. ВТПО "Анкон" за придбаний нею гараж секційний металевий (а.с.6). Проте, дані докази спростовуються поданою позивачкою копією записки від 18.07.2016 року, якою [PERSON] переписує гараж ряд [ADDRESS] на [PERSON] (а.с.37). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до копії посвідчення № 636 [PERSON] є членом кооперативу ГК "Соколи"(а.с.7). Та з наданих копій квитанцій до прибуткового касового ордеру №89 від 18.07.2016 року розмір вступного внеску становить 170 грн. та №25 від 11.11.2016 року - членські внески 07,08,09,10,11.2016 р.- 200 грн.(а.с.8). Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 УК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Проте, твердження позивачки щодо її членства у ГК "Соколи" спростовується листом голови кооперативу, відповідно до якого позивачці повернуто кошти сплачені у розмірі 170 грн., як безпідставно сплачені. Крім того, твердження позивачки спростовуються свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які є членами ГК "Соколи" ще з 1990 -1991 р.р., знали покійного [PERSON] та його дітей. Стверджують, що гараж металевий на бетонну основу встановлював покійний [PERSON] , оскільки у його власності був автомобіль ВАЗ 21091 та причеп. Гараж встановлений ще до одруження з [PERSON] . Ні [PERSON] , ні [PERSON] не були членами гаражного кооперативу "Соколи". Частиною 1 ст. 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що гараж 61 в ГК "Соколи" належить на праві приватної власності [PERSON] (дочці покійного [PERSON] )(а.с.32). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є не обгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 317, 387, 388, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України,

Outcome: dismissed