Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до Скулинської сільської ради Ковельського району про визнання права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.09.2007 року помер [PERSON], чоловік [PERSON] та батько [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Скулин, вул. Центральна, 4; земельні ділянки на території Скулинської сільської ради Ковельського району Волинської області, які відповідно до рішення Скулинської сільської ради народних депутатів від 28.12.1993 року за № 16-1 «Про передачу земель у приватну власність», передані у приватну власність [PERSON] площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Волинська область. Ковельський район, с. Скулин, вул. Центральна, 4 та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Скулин. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав. Крім цього, позивачі зазначають, що спадкоємцями першої черги за законом майна спадкодавця є також його діти [PERSON] та [PERSON], які відмовилась від прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька [PERSON], про що подали відповідні заяви, натомість позивачі подали заяву до Ковельської державної нотаріальної контори про оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], який помер 02.09.2015 року, як спадкоємцям першої черги спадкоємців за законом та отримали свідоцтво про право на спадщину згідно якого позивачі успадкували нерухоме майно, а саме: по 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Центральній, 4 в с. Скулин Ковельського району Волинської області. Крім зазначеного вище майна, померлий [PERSON] мав право на земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.06 га. Зазначені ділянки були передані у приватну власність померлого рішенням Скулинської сільської ради народних депутатів від 28.12.1993 року № 16-1 «Про передачу земель у приватну власність». Однак спадкодавець [PERSON] не встиг завершити процедуру приватизації земельних ділянок, а саме - зареєструвати право власності на земельні ділянки на своє імя. Враховуючи викладене, позивачі просили суд визнати за кожним з нихправо на завершення приватизації та право на одержання на їх ім'я свідоцтва про право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Сулин, вул. Центральна, 4 та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Скулин в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02.09.2005 року. Ухвалою суду від 26.10.2017 року до участі вданій справі було залучено Колодяжненську сільську раду Ковельського району як правонаступника Скулинської сільської ради Ковельського району. В судове засідання позивачі не з'явились. Однак до суду надійшла спільна заява позивачів про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшло клопотання голови Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, згідно якої просить дану справу слухати без участі представника та з позовними вимогами погоджуються. Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116\~ЗК України). 02.09.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 176296, виданим 04.09.2015 року виконкомом Скулинської сільської радою Ковельського району Волинської області, актовий запис № 11. Згідно ст. 1261\~ ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають\~ діти\~\~ спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені\~ після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом НВО № 784162, виданого державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори [PERSON], встановлено, що [PERSON], прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер 02.09.2015 року. Крім цього, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом НВО № 784163, виданого державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори [PERSON], встановлено, що [PERSON], прийняв спадщину після смерті [PERSON], який помер 02.09.2015 року. Вказаними свідоцтвами доводиться та обставина, що\~ єдиними спадкоємцями майна, власником якого на час відкриття спадщини був [PERSON], є позивачі\~ [PERSON], [PERSON] Згідно витягу з рішення Скулинської сільської ради № 16/1 від 28.12.1993 року, встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою село Скулин, вул. Центральна, 4, та для ведення особистого селянського господарства площею 0.06 га. Як встановлено з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), [PERSON] за життя замовив виготовлення даної документації, однак не оформив у встановленому законом порядку права власності на спірні земельні ділянки. Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову, оскільки до позивачів перейшли права спадкодавця щодо земельних ділянок. Зважаючи на обставини справи, суд залишає судові витрати за позивачами. На підставі ст.\~ 10, 60, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.\~1268-1262, 1266, 1268\~ ЦК України, п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК\~України, суд, -

Outcome: approved