Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

19 серпня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису № 16216 від 31 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є. М. про стягнення заборгованості в розмірі 8778 грн 40 коп за кредитним договором № 989191310 від 30 липня 2018 року таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач просив відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2800,00 грн. У позовній заяві позивач зазначає, що жодних коштів не отримував. Виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус належним чином не перевірив оригінали документів, які б підтверджували безспірність зобов`язання і протиправно здійснив виконавчий напис. Зокрема, у нотаріуса відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису по кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а кредитний договір не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 серпня 2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 вересня 2021 року. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій підтримав позовні. Крім цього зазначив, що не заперечує щодо зменшення витрат на правничу допомогу до 1907,00 грн. Розгляд справи прохав проводити без його участі. Представник відповідача, ТОВ «Фінпром Маркет», будучи завчасно належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився. Разом з тим подав заяву про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з 2800,00 грн до 1907,00 грн. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому надав суду витребувані документи. Представники третіх осіб, Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), ТОВ «Фінансова компанія по управлінню з активами», ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, про причини неприбуття не повідомили, пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України не подали. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16216, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за період з 01 січня 2019 року по 31 березня 2021 року: 5830,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 2898,10 грн. - заборгованість за нарахованими і несплаченими процентами і комісією; 50,00 грн. - плату на вчинення виконавчого напису, а всього в сумі 8778,40 грн (а.с. 10). 02 липня 2021 року державним виконавцем Кобеляцького ВДВС Даценко В. В. на підставі заяви про примусове виконання рішення відкрито виконавче провадження ВП № 65954768, про що винесено постанову про стягнення з боржника: - борг за виконавчим документом 8778,40 грн.; - виконавчий збір 877,84 грн.; - витрати на проведення виконавчих дій 294 грн., а всього 9950,24 грн. У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Кобеляцького ВДВС Даценко В. В. 02.07.2021 були винесені постанови про арешт коштів боржника, про арешт на рухоме й нерухоме майно та стягнення виконавчого збору. 15.07.2021 були винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 11-16). Згідно наданої позивачем виписки за картковим рахунком та платіжними картками клієнта у відділені АТ «Укрсиббанк» за період з 30.07.2018 року по 31.07.2018 року вбачається, що на рахунок [PERSON] не надходили кошти в сумі 5830 грн (а.с. 18). Суд, дослідивши доводи позивача, викладені в позовній заяві та доданих до неї документів, зокрема договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 989191310 від 30.07.2018 року, графіку розрахунків доданому до договору № 989191310 від 30.07.2018 року, виписки з рахунку за договором № 989191310 надана ТОВ «Фінпром Маркет» (а.с.19-22), зазначає, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону «Про нотаріат»). Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 р. по справі N 137/1666/16-ц. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 16216, вчиненого 31.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є. М. Згідно з статтею 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову не встановлено. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги є обгрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, 16.08.2021 року між позивачем, [PERSON] та адвокатом, Похилом Олександром Миколайовичем укладено договір про надання професійної правової (правничої) допомоги (а.с. 26-27). Відповідно до розрахункової квитанції №23 від 18.08.2021 року [PERSON] сплатив винагороду адвокату Похилу О. М. в розмірі 2800 (а.с. 29). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Позивачем надано суду оригінал укладеного з адвокатом договору про надання правничої допомоги, розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, а також письмові докази фактичної їх оплати на суму 2800,00 грн. Враховуючи складність справи, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 2800,00 грн до 1907,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Позивачем [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 908 грн 00 коп, а тому із відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 454 грн., а інші 50 відсотків сплаченого судового збору відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до початку розгляду справи по суті, про що вказав у своїй письмовій заяві до суду.

Outcome: approved