Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та додаткових витрат на лікування дитини і стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати грошові кошти на утримання дітей. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення ними повноліття, стягувати 1000 грн. щомісячно додаткових витрат, повязаних з інвалідністю сина [PERSON], [INFO] та стягувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно на сина [PERSON], який продовжує навчання (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог). Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач вкотре не з'явився у судове засідання, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч.1, 4\~ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1\~ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне. Сторони з 20.06.2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтво про одруження серії І-ГЮ № 029944, виданим Костопільським районним відділом РАГС Рівненської області 20.06.2000 року, актовий запис № 59. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 105263, виданим Костопільським районним відділом РАГС Рівненської області 23.11.2000 року, актовий запис № 290, а також сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 063143, виданим 13.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис № 362. Згідно довідки Комунального підприємства «Костопільське будинкоуправління» № 3727 від 17.08.2017 року, обоє дітей проживають та зареєстровані разом з позивачем за адресою м. Костопіль, вул. Піонерська, 49. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно приписів ч.ч. 1, 2\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Враховуючи, що діти перебувають на утриманні матері, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. Відповідно до частини 1\~статті 191 СК України, Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно приписів\~Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 01 липня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн. Як зазначалось вище, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, заперечень щодо розміру аліментів чи доказів неможливості сплати аліментів у розмірі, заявленому позивачем, суду не подав. Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дітей, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх синів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованим та підлягає до задоволення, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини 1\~статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов про стягнення аліментів був поданий 21.08.2018, а тому, за правилами\~ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Одночасно суд дійшов висновку, що оскільки 04 листопада 2018 року старшому сину [PERSON] виповнилось 18 років, то аліменти на його утримання повинні стягуватись з моменту звернення позивача до суду з 21.08.2018 року і до 04.11.2018 року. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. щомісячно додаткових витрат, пов'язаних з інвалідністю їхнього сина [PERSON], [INFO], то суд дійшов висновку, що вказана вимога підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO] є інвалід дитинства до 18 років, що підтверджується копією є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією корінця медичного висновка № 40 про дитину-інваліда віком до 18 років від 29.03.2011 року, виданим Костопільською центральною районною лікарнею та потребує тривалої реабілітації у звязку з інвалідністю. Згідно вдруге виданої індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 489 від 09.09.2017 року, син [PERSON], [INFO], проходить курс реабілітації. Термін даного курсу реабілітації по 09.09.2019 року. Відповідно до абз. 4 п. 9 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~від 21 листопада 2013 року № 917, інвалідність встановлюється дітям до досягнення ними 18 років у разі наявності стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюваннями, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що призводять до обмеження життєдіяльності дитини, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин за місцем проживання дитини-інваліда. Відповідно до вимог\~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків суд вважає за доцільне стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн.\~на його реабілітацію щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, то суд вважає, що вказана вимога підлягає до задоволенню з таких підстав. Згідно приписів статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно довідки № 499 від 22.11.2018 року, виданої Квасилівським професійним ліцеєм, [PERSON] з 01.09.2016 року навчається денному відділенні ліцею за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів». Термін закінчення навчання 28.06.2019 року. Так, із наданих суду доказів вбачається, що позивач здійснює догляд за дитиною-інвалідом і отримує лише державну соціальну допомогу в розмірі 1111,86 грн., що підтверджується посвідченням серії ААБ № 148847 від 07.07.2009 року, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Костопільської РДА і яка є її єдиним доходом. Син [PERSON], [INFO] навчається і потребує у звязку з цим матеріальної допомоги. Як зазначалось вище, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, заперечень щодо розміру аліментів чи доказів неможливості сплати аліментів у розмірі, заявленому позивачем, суду не подав. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення починаючи з 04.11.2018 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2\~ст.4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а також той факт, що позивачем заявлено три позовні вимоги, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2114,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved