Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: - стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1921 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2019 року до 22.02.2020 року; - збільшити розмір аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року по справі № 202/798/18, з 1350 грн. до 1626 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня набрання рішенням суду законної сили; - стягнути з [PERSON] на її користь 11773 грн. пені за прострочення сплати аліментів на дитину за період з лютого 2018 року по грудень 2018 року включно та 5063,02 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року включно; - стягнути з [PERSON] на її користь 423,85 грн. інфляційних втрат та 140,06 грн. 3% річних за прострочення в період з 21.06.2018 року по 19.03.2019 року оплати додаткових витрат у сумі 6264,98 грн., що були стягнуті на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року по справі № 202/798/18; - стягнути з [PERSON] на її користь 8732,18 грн. - додаткові витрати на дитину. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 23 серпня 2013 року між нею і відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2015 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року по справі № 201/2673/15-ц з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2017 року по справі № 202/3488/17 відповідача позбавлено батьківських прав. Позивач зазначає, що дочка [PERSON] має хронічне захворювання (залізодефіцитна анемія, код за МКХ D50.0), наслідком якого є знижений імунітет та часті хвороби, в тому числі вірусними інфекціями. З 28.11.2018 року дитина перебуває на диспансерному обліку із вказаним захворюванням у КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області та потребує домашнього догляду. Потреба дитини у домашньому догляді визначена з 23.02.2019 року до 22.02.2020 року згідно з довідкою КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 15.02.2019 року. Враховуючи, що вона самостійно піклується про дитину, вимушена здійснювати постійний домашній догляд за дочкою, в період з 23.02.2019 року по 22.02.2020 року позбавлена можливості працювати, інших джерел доходу не має, вважає, що вона має право на утримання з боку відповідача протягом такого періоду в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день подання позовної заяви, тобто в сумі 1921 грн. Крім того, у зв`язку з істотним зростанням цін на товари та послуги, що необхідні для дитини відповідного віку, постійними хворобами дитини, яка через неможливість відвідування за станом здоров`я дитячого садка має потребу в платних розвиваючих заняттях, призначена рішенням суду сума аліментів є недостатньою, не відповідає прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Тому вважає справедливим і достатнім для забезпечення життя та розвитку дитини визначення аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 1626 грн. Також зазначила, що, оскільки аліменти на утримання дитини та її утримання відповідач сплачує несвоєчасно, виникла заборгованість по аліментам. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року по справі № 202/798/18 з відповідача на її користь стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів по січень 2018 року включно. Проте з лютого 2018 року утворилася нова заборгованість по аліментам. Пеня за прострочення сплати аліментів на дитину за період з лютого 2018 року по грудень 2018 року включно складає 11773 грн. Пеня за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року становить 5063,02 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року по справі 202/798/18, яким стягнуто з відповідача на її користь суму додаткових витрат на дитину в розмірі 6264,98 грн., вважає, що відповідач з дня, наступного за днем набрання таким судовим рішенням законної сили (20.06.2018 року), тобто з 21.06.2018 року, повинен сплатити інфляційні втрати в сумі 423,85 грн. та 3% річних у сумі 140,06 грн. Крім того, нею були здійснені додаткові витрати на дитину, а саме на придбання медикаментів, дитячого автокрісла та інші. Вважає, що такі витрати викликані особливими обставинами, зокрема хворобою дитини, вимогами законодавства щодо перевезення дітей, які не досягли 12-ти років, з використанням спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки. Отже, відповідно до статті 185 СК України відповідач повинен сплатити половину цих витрат у розмірі 8732,18 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 1 квітня 2019 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 червня 2019 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду. В подальшому ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 жовтня 2019 року до участі у справі було залучено як третю особу Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (наразі - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала та наполягала на його задоволенні, зазначивши, що під час хвороб дитини, які зафіксовані в медичній картці, нею придбавалися ліки, що призначалися лікарем, у тому числі для щеплення. Також нею понесені витрати на придбання дитячого автокрісла, що має значну вартість і необхідне у зв`язку з тим, що в силу постійних хвороб дитини вона змушена перевозити її власним автомобілем, а перевезення дітей без використання такого засобу забороняється. На думку позивача, такі витрати викликані особливими обставинами, відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Представник відповідача - адвокат Борсук В.М. у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що дійсно рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн., починаючи з 16.02.2018 року до 31.01.2019 року, збільшено розмір аліменти на утримання дитини [PERSON] до 1350 грн., стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів з 01.05.2017 року по 31.01.2018 року в сумі 402 грн. 08 коп., інфляційні втрати в розмірі 420 грн. 32 коп. та 3% річних у розмірі 114 грн. 90 коп. за прострочення оплати додаткових витрат на дитину, стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 6264 грн. 98 коп. 16.06.2017 року відповідачем були сплачені аліменти на утримання дитини за травень 2017 року в розмірі 750 грн., 18.07.2017 року 1500 грн. - за червень-липень 2017 року, 07.09.2017 року 750 грн. - за серпень 2017 року, 10.10.2017 року 750 грн. - за вересень 2017 року, 09.11.2017 року 750 грн. - за жовтень 2017 року, 12.12.2017 року 750 грн. - за листопад 2017 року, 11.01.2018 року 750 грн. - за грудень 2017 року, 08.02.2018 року 750 грн. - за січень 2018 року, 06.03.2018 року 750 грн. - за лютий 2018 року, 11.04.2018 року 750 грн. - за березень 2018 року, 11.05.2018 року 750 грн. - за квітень 2018 року, 17.05.2018 року 6000 грн., 27.08.2018 року 4050 грн. - за червень-вересень 2018 року, 09.11.2018 року 2700 грн. - за жовтень-листопад 2018 року, 18.12.2018 року 1350 грн. - за грудень 2018 року, 15.01.2019 року 1350 грн. - за січень 2019 року, 14.02.2019 року 1350 грн. - за лютий 2019 року, 12.03.2019 року 1350 грн. - за березень 2019 року. Крім того, в 2018 році ним були сплачені додаткові витрати на дитину [PERSON] у сумі 3000 грн. Також 13.06.2018 року ним сплачено аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 3956 грн., 15.08.2018 року 9000 грн. (заборгованість з 16.02.2018 року по 16.08.2018 року), 08.11.2018 року 3000 грн. - за жовтень-листопад 2018 року, 18.12.2018 року 1500 грн. - за грудень 2018 року, 15.01.2019 року 1500 грн. - за січень 2019 року, 12.03.2019 року - 1500 грн. - за березень 2019 року. 24.04.2019 року сплачено аліменти на утримання дитини та дружини за квітень 2019 року в розмірі 2850 грн., 23.05.2019 року - 2850 грн. - за травень 2019 року, 11.06.2019 року 4329,21 грн. - борг по аліментам на дитину, 24.06.2019 року 2850 грн. - аліменти за дитину та дружину за червень 2019 року, 22.07.2019 року 2850 грн. - аліменти за дитину та дружину за липень 2019 року, 13.08.2019 року 2850 грн. - аліменти за дитину та дружину за серпень 2019 року, 11.09.2019 року 2850 грн. - аліменти за дитину та дружину за вересень 2019 року. Вважає, що наведені позивачем розрахунки та надані нею довідки державного виконавця не узгоджуються із здійсненими ним виплатами, розрахунки державного виконавця є некоректними, оскільки в них не були враховані здійснені відповідачем платежі, несвоєчасність перерахунку коштів державним виконавцем. Заборгованість по аліментам відсутня. Крім того, 09.11.2018 року відповідачем були оплачені додаткові витрати в розмірі 3000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Щодо додаткових витрат на дитину, які просила стягнути позивач, то вважав, що надані нею чеки та квитанції є неналежними доказами, оскільки позивачем не надано доказів, що саме зазначені в них ліки використовувалися для лікування дитини та були призначені лікарем, календар щеплень дитини, коли та яка була використана вакцина. Звернув увагу, що вакцинація здійснюється безкоштовно. Також зазначив, що позивач, заявляючи вимоги про стягнення витрат на придбання дитячого автокрісла, не надала доказів наявності в неї у власності чи користуванні автомобіля, який вона використовує для поїздок із дитиною. Витрати на придбання зошитів, на його думку, є сумнівними, оскільки дитина відвідує дошкільний заклад. Звернув увагу, що понесені позивачем витрати перевищують її дохід з жовтня 2018 року по березень 2019 року, що не узгоджується з позицією позивача про те, що вона не мала іншого доходу, крім аліментів. Зазначив, що відповідач мала інший дохід від роботи по найму. При вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягненні аліментів на утримання дружини просив врахувати, що на утриманні відповідача знаходиться престарілий батько [PERSON] , 1942 року народження, який є інвалідом 2 групи. Також ним сплачуються кошти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Вважав, що визначений раніше розмір аліментів відповідає матеріальному забезпеченню як позивача, так і дитини. За цих підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - старший державний виконавець Михайленко Ю.В. з`явилася в судове засідання, надана суду пояснення, що на виконанні перебувало зведене виконавче провадження № 58619368 про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] за різними виконавчими документами. Сплачені відповідачем грошові кошти, які надійшли на депозитний рахунок відділу, розподілялися в межах виконавчих проваджень, об`єднаних у зведеному провадженні, зокрема направлялися на погашення заборгованості. Так, згідно з наданими державним виконавцем письмовими поясненнями в період з червня 2018 року по грудень 2019 року від відповідача надійшли наступні грошові кошти: 13.06.2018 року - 3956 грн., 16.08.2018 року - 9000 грн., 27.08.2018 року - 4050 грн., 09.11.2018 року - 2700 грн., 09.11.2018 року - 3000 грн., 18.12.2018 року - 1350 грн., 18.12.2018 року - 1500 грн., 16.01.2019 року - 1350 грн., 16.01.2019 року - 1500 грн., 15.02.2019 року - 1500 грн., 15.02.2019 року - 1350 грн., 13.03.2019 року - 1500 грн., 13.03.2019 року - 1350 грн., 24.04.2019 року - 2850 грн., 24.05.2019 року - 2850 грн., 12.06.2019 року - 4329,21 грн., 25.06.2020 року - 2850 грн., 23.07.2019 року - 2850 грн., 14.08.2019 року - 1350 грн., 14.08.2019 року - 1500 грн., 11.09.2019 року - 2850 грн., 09.10.2019 року - 2850 грн., 11.11.2019 року - 5700 грн. У подальшому державний виконавець у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню: Судом встановлено, що з 23.08.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтву про народження [PERSON] є батьком [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2015 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з 20.02.2015 року. Цим же рішенням з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання колишньої дружини [PERSON] в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON] до 750 грн. щомісячно, а також збільшено розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до 500 грн. щомісячно. Крім того, зазначеним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину в розмірі 4495,20 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 24 лютого 2017 року по 1 лютого 2018 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 16 лютого 2018 року по 31 січня 2019 року. Також зазначеним рішенням суду збільшено розмір аліментів, які стягуються згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 750 грн. до 1350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 1 травня 2017 року по 31 січня 2018 року включно в сумі 4002 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 420 грн. 32 коп. та 3 % річних за прострочення сплати додаткових витрат на дитину в розмірі 114 грн. 90 коп. за період з 07 квітня 2017 року по 11 лютого 2018 року, а також у рахунок відшкодування понесених додаткових витрат на дитину 6264 грн. 98 коп. Дане рішення суду набрало законної сили 20.06.2018 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2017 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] . В силу положень частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України (далі - СК України) відповідач не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому судом встановлено, що відповідач є працездатним. Окрім дочки [PERSON] , відповідач має дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої ним періодично сплачуються грошові кошти. Згідно з довідкою про потребу дитини (дитина-інваліда) у домашньому догляді № 21 від 15.02.2020 року, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, дитина [PERSON] перебуває на диспансерному обліку та з 23.02.2019 року потребує домашнього догляду. Строк дії цієї довідки до 22.02.2020 року. В своєму позові позивач ставить питання про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, збільшення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини, стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання дружини, трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення оплати додаткових витрат на дитину, які були стягнуті рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року, а також стягнення з відповідача на її користь понесених додаткових витрат на утримання дитини. Вирішуючи позов [PERSON] , суд приходить до наступних висновків: 1) щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини: Відповідно до статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 79 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Суд враховує, що згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, дитина [PERSON] , [INFO] , за станом здоров`я потребує домашнього догляду в період з 23.02.2019 року по 22.02.2020 року. Отже, внаслідок стану здоров`я дитини, яка страждає на захворювання, що вимагає домашнього догляду, позивач, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною шести років. При цьому таке право позивача не залежить від наявності в неї самостійного доходу та її матеріального становища. Суд вважає, що в даному випадку відповідач в змозі надавати позивачу як колишній дружині, з якою проживає дитина, матеріальне утримання до досягнення дитиною шести років, оскільки він знаходиться в працездатному віці, має можливість працювати. Матеріали справи свідчать, що відповідач має дохід, оскільки ним сплачуються кошти на утримання дітей. Окрім того, згідно з рішенням суду відповідачем сплачувалися до 31 січня 2019 року аліменти на дружину в розмірі 1500 грн. Тож з огляду на встановлені обставини, а також, враховуючи той факт, що позивачем не надано будь-яких доказів про вжиття нею заходів щодо одержання аліментів від відповідача до звернення до суду, суд приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища відповідача, яким сплачуються аліменти на утримання двох дітей, позов у цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 20.03.2019 року (дня подання позовної заяви) до 22.02.2020 року. 2) щодо вимог про збільшення аліментів на дитину: Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір та спосіб стягнення аліментів, які визначені рішенням суду, не вважаються незмінними та можуть бути змінені за позовом одержувача аліментів. Зокрема суд може змінити за позовом платника або одержувача розмір аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану платника чи одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , був збільшений до 1350 грн. Однак внаслідок збільшення в 2019 році розміру прожиткового мінімуму, зокрема на дитину віком до 6 років, присуджений судом розмір аліментів на сьогодні є недостатнім для забезпечення потреб дитини та її гармонійного розвитку. Отже, враховуючи матеріальне становище відповідача, всі інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] на підставі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.05.2018 року, з 1350 грн. до 1626 грн. щомісячно, що підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення у зазначеному розмірі з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили. На переконання суду, відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному розмірі, оскільки він хоча й має на утриманні інших осіб, поряд із цим матеріальний і сімейний стан відповідача не змінився, збільшення аліментних платежів у даному випадку пов`язано зі зростанням розміру прожиткового мінімуму, індексація аліментів державним виконавцем не здійснювалася, сплата аліментів на утримання дитини в розмірі 1626 грн. не є непосильною для відповідача. Отже, позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. 3) щодо вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину та прострочення сплати аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина: Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, за змістом наведених норм сума аліментів є періодичним платежем і повинна сплачуватися платником аліментів кожного місяця. В разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Звернувшись до суду, позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину за період з лютого 2018 року по грудень 2018 року включно в розмірі 11773 грн. та за прострочення сплати аліментів на дружину, з якою проживає дитина, за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року включно в розмірі 5063,02 грн. Суд частково погоджується із вказаними позовними вимогами [PERSON] . Так, суд враховує, що згідно з рішенням суду відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 750 грн., а з 20.06.2018 року в розмірі 1350 грн. Крім того, згідно з рішенням суду відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно в період з 16 лютого 2018 року по 31 січня 2019 року. Відповідач належним чином не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, прострочуючи своєчасну сплату аліментів, внаслідок чого в певний період часу відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, зокрема наданими представником відповідача квитанціями про сплату аліментів, що аліменти на утримання дитини за лютий 2018 року сплачені відповідачем 06.03.2018 року, за березень 2018 року - 11.04.2018 року, за квітень 2018 року - 11.05.2018 року, за травень 2018 року - 17.05.2018 року, за червень 2018 року - 27.08.2018 року, за липень 2018 року - 27.08.2018 року, за серпень 2018 року - 27.08.2018 року, за вересень 2018 року - 11.06.2019 року (сплата заборгованості по аліментам 4329,21 грн.), за жовтень 2018 року - 08.11.2018 року, за листопад 2018 року - 08.11.2018 року, за грудень 2018 року - 18.12.2018 року. В свою чергу, аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, були сплачені відповідачем: за жовтень 2018 року - 08.11.2018 року, за листопад 2018 року - 08.11.2018 року, за грудень 2018 року - 18.12.2018 року, за січень 2019 року - 15.01.2019 року, за лютий 2019 року - 14.02.2019 року. Таким чином, відповідачем було прострочено сплату аліментів на утримання дитини за лютий 2018 року на 5 днів, за березень 2018 року - 10 днів, за квітень 2018 року - 10 днів, за червень 2018 року - 57 днів, за липень 2018 року - 26 днів, за вересень 2018 року - 253 дні, за жовтень 2018 року - 7 днів. Крім того, сплата аліментів на утримання дружини за жовтень 2018 року була прострочена відповідачем на 7 днів. При цьому відповідачем не надано суду доказів, що прострочення аліментів та заборгованість по аліментам за вищевказаний період виникли не з його вини. За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При розрахунку неустойки (пені) по аліментам суд виходить із правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц, згідно з якою правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості та помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на дитину за період з лютого 2018 року по грудень 2018 року включно та пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року включно. Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини становитиме: -за лютий 2018 року: 750 грн. х 5 днів х 1% = 37,50 грн.; -за березень 2018 року: 750 грн. х 10 днів х 1% = 75 грн.; -за квітень 2018 року: 750 грн. х 10 днів х 1% = 75 грн.; -за червень 2018 року: 970 грн. х 57 днів х 1% = 552,90 грн.; -за липень 2018 року: 1350 грн. х 26 днів х 1% = 351 грн.; -за вересень 2018 року: 1350 грн. х 253 дні х 1% = 3415,50 грн.; -за жовтень 2018 року: 1350 грн. х 7 днів х 1% = 94,50 грн. Оскільки пеня, нарахована на суму заборгованості по аліментам за вересень 2018 року, перевищує заборгованості по аліментам за вказаний місяць, відповідно до положень статті 196 СК України така пеня підлягає стягненню в розмірі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості, тобто в сумі 1350 грн. Прострочення аліментів за травень, серпень, листопад та грудень 2018 року немає, отже неустойка не нараховується. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 2535 грн. 90 коп. (37,50 + 75 + 75 + 552,90 + 351 + 1350 + 94,50). Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на її утримання за жовтень 2018 року в сумі 105 грн. (1500 х 7 х 1%). На переконання суду, майновий і сімейний стан відповідача, з вини якого прострочена сплата аліментів, дозволяє сплатити неустойку (пеню) в такому розмірі, підстав для її зменшення судом немає. В той же час відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та дружини в іншій частині, оскільки наведений позивачем розрахунок не відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи. Суд не бере до уваги довідки про розмір заборгованості по аліментам, які були складені державним виконавцем, оскільки в них повною мірою не враховані суми, сплачені відповідачем у рахунок аліментів, період їх сплати. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач, сплачуючи на користь позивача грошові кошти в рахунок аліментів, у тому числі через депозитний рахунок державної виконавчої служби, чітко вказував призначення платежу, зазначаючи конкретний місяць, за який сплачуються аліменти. Однак державним виконавцем сплачені відповідачем кошти розподілялися на погашення заборгованості у зведеному виконавчому провадженні, крім того не були враховані суми, безпосередньо перераховані на картковий рахунок позивача, у зв`язку з чим у певний період часу виникла заборгованість зі сплати аліментів. Однак суд вважає, що за встановлених судом обставин вина відповідача у виникненні такої заборгованості відсутня. Відтак, обчислення неустойки (пені) по аліментам здійснено судом виходячи з фактичної кількості днів прострочення сплати аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню. 4) щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення оплати додаткових витрат на дитину: Згідно з частиною 4 статті 196 СК України у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Суд враховує, що рішенням Індустріального районного суду м . Дніпропетровська від 21 травня 2018 року, яке набрало законної сили 20.06.2018 року, з відповідача на користь позивача були стягнуті додаткові витрати на дитину в розмірі 6264 грн. Відповідачем не надано суду належних доказів сплати зазначених коштів. Суд не може взяти до уваги копію квитанції про сплату відповідачем у 2018 році в рахунок додаткових витрат грошових коштів у сумі 3000 грн., оскільки з зазначеного документу не вбачається дата оплати, не конкретизоване призначення коштів. Суд звертає увагу, що з відповідача також були стягнуті додаткові витрати на дитину в сумі 4495,20 грн. рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року по цивільній справі № 202/5445/16-ц. При цьому згідно з долученою до матеріалів справи копією розпорядження державного виконавця № 53983897 від 15.11.2018 року (а.с. 181) грошові кошти в сумі 3000 грн., що надійшли на рахунок з обліку депозитних сум 09.11.2018 року, були направлені на погашення заборгованості при примусовому виконанні виконавчого документа № 202/816/17 (стягнення аліментів на утримання дружини). Відповідачем не доведений факт сплати додаткових витрат на дитину в сумі 6264,98 грн., що були стягнуті рішенням Індустріального районного суду м . Дніпропетровська від 21 травня 2018 року. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму заборгованості за додатковими витратами, що була присуджена на підставі вищевказаного рішення суду, з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних із простроченої суми за період з 21.06.2018 року по 19.03.2019 року, які відповідно становитимуть 423 грн. 85 коп. - в межах заявлених вимог /6264, 98 грн. х 106,87 (сукупний індекс інфляції) : 100 - 6264,98 грн.) і 140 грн. 06 коп. (6264,98 грн. х 3% : 365 днів х 272 дні) та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 5) щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини: Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто за змістом наведеної норми батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Питання про те, які витрати підлягають компенсації батьками та у якому розмірі, вирішується за домовленістю сторін або в разі спору за рішенням суду. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача половини понесених нею додаткових витрат на дитину в розмірі 8732,18 грн., які складаються з вартості: - ліків та інших медичних препаратів на загальну суму 4920,51 грн. (305,70 + 499,71 + 247,95 + 211,34 + 1145,20 + 356,57 + 226, 94 + 885 + 885,10 + 157); - медичних обстежень на суму 868 грн. (668 + 200); - прийому лікаря 250 грн.; - дитячого автокрісла 7391 грн.; - зошитів 221,11 грн.; - канцтоварів 301,51 грн.; - навчального посібника 160 грн.; - оплати за годування на загальну суму 2200 грн. (1020 + 400 + 780); - занять у танцювальному колективі на суму 201 грн. (100,50 + 100,50); - участі у фестивалях на суму 251,25 грн. (110,55 + 140,70); - курсів малювання та леготехніки на суму 700 грн. Вирішуючи зазначені позовні вимоги, суд враховує, що малолітня [PERSON] через незадовільний стан здоров`я перебуває на диспансерному обліку. Як зазначено позивачем у позовній заяві та судовому засіданні, через часті хвороби дитини вона несе витрати на її медичне обстеження та лікування. З матеріалів справи, зокрема наданих позивачем чеків та квитанцій, вбачається, що позивачем були понесені витрати на придбання медичних препаратів на загальну суму 4920,51 грн., медичне обстеження 868 грн., прийом лікаря 250 грн., а всього на суму 6038,51 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати на зайняття дочки у танцювальному колективі на суму 201 грн. (100,50 + 100,50) та участь у фестивалях на суму 251,25 грн. (110,55 + 140,70). Згідно з довідкою Комунального закладу «Центр культури та дозвілля «Слобожанський» Слобожанської селищної ради [PERSON] з вересня 2018 року займається у танцювальному колективі «Восторг» Комунального закладу «Центр культури та дозвілля «Слобожанський» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та приймає участь у фестивалях, конкурсах, які проходять у різних містах України. Суд вважає, що зазначені витрати викликані особливими обставинами (станом здоров`я дитини, зокрема її хворобою, та розвитком дитини) і таки витрати позивачем документально підтверджені, а тому половина цих витрат підлягає стягненню з відповідача та користь позивача. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати на придбання дитячого автокрісла в сумі 7391 грн. Суд вважає, що такі витрати викликані особливими обставинами, а саме необхідністю перевезення дитини автомобільним транспортом, мають значну вартість, а тому половина цих витрат відповідно до статті 185 СК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача вартості зошитів, канцтоварів, навчального посібника, плати за годування, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати є звичайними, вони не є такими, що зумовлені особливими обставинами, з відповідача на утримання дочки стягуються аліменти. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача вартості курсу малювання 300 грн. та двох курсів леготехніки на суму 400 грн., оскільки вони хоча і є розвиваючими, проте не мали постійного характеру, тобто не пов`язані з розвитком будь-яких здібностей дитини. З наданих позивачем квитанцій про оплату таких курсів, виданих ФОП [PERSON] , не вбачається їх проходження дитиною [PERSON] . Ці витрати зроблені позивачем за її особистим волевиявленням, виходячи зі своїх матеріальних можливості, а тому такі витрати позивач повинна нести самостійно. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] у частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину необхідно задовольнити частково в сумі 6940,88 грн., яка складається з половини витрат на придбання дитячого автокрісла, оплати медичних препаратів та медичних обстежень, занять у танцювальному колективі та участі у фестивалях (/7391 + 6038,51 + 201 + 251,25/ : 2), оскільки, на переконання суду, такі витрати викликані особливими обставинами, документально підтверджені, а відповідач добровільно не бажає прийняти участь у таких витратах, при цьому його майновий стан дозволяє сплатити такі витрати, вони не є непосильними для відповідача. Доводи представника відповідача щодо неналежності доказів, наданих позивачем на підтвердження понесення витрат на придбання ліків та інших медичних препаратів, можливість їх безкоштовного отримання, суд не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, підстав не довіряти наданим позивачем доказам щодо понесених нею витрат у суду немає, так як придбання медичних препаратів та проходження обстеження не обов`язково має здійснюватися виключно за призначенням лікаря, позивач як мати вправі самостійно обирати способи отримання медичних послуг дитиною. Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача щодо не доведення позивачем використання нею автомобіля для поїздок із дитиною, оскільки, як пояснила позивач у судовому засіданні, вона користується автомобілем своєї родички. Крім того, придбане позивачем автокрісло з огляду на обов`язковість його використання під час перевезення дитини може використовуватися в будь-якому автомобілі, а не лише такому, що перебуває у власності чи користуванні позивача. Доводи представника відповідача щодо наявності у позивача інших доходів, перебування на його утриманні престарілого батька та дочки від іншого шлюбу, не спростовують позовних вимог позивача, оскільки обов`язок утримання дитини покладений законом на обох батьків, відповідачем не надано доказів надання ним матеріальної допомоги батьку, наявність на утриманні відповідача іншої дитини та його майновий стан враховані судом при визначенні розміру аліментів. Стосовно розподілу судових витрат: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень частини 1 статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було заявлено шість позовних вимог, за кожну з яких судовий збір становить 768 грн. 40 коп. Позивач у силу статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. За таких обставин з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог: про стягнення аліментів на утримання дружини - 599,35 грн. (78 %), про збільшення аліментів на утримання дитини - 768,40 грн. (100 %), про стягнення пені за прострочення аліментів на дитину - 165,51 грн. (21,54 %), про стягнення пені за прострочення аліментів на дружину - 15,91 грн. (2,07 %), про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення оплати додаткових витрат на дитину - 768,40 грн. (100 %), про стягнення додаткових витрат на дитину - 610,80 грн. (79,49 %), а всього 2928,37 грн. Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги, що зазначеним рішенням стягнуто з відповідача аліменти на утримання дружини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial