Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

ТОВ ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5093,70 грн., витрат на юридичні послуги у розмірі 1500 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 3379709059-012180 від 22.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Даний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com в порядку визначеному Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». На підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року, позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 1000,00 грн., з процентною ставкою за користування позикою в розмірі 2% за кожен день, що становить 730 процентів річних, на строк до 23 годин 00 хвилин 22.06.2018 включно. Позикодавець свої зобов'язання за Договором № 3379709059-012180 від 22.06.2018 року виконав в повному обсязі. Проте, відповідач не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору. Станом на 01.10.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4 Договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 5093,70 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1000 грн.; заборгованість про процентам за користування кредитом - 1783,70 грн.; заборгованість за пенею - 2310 грн. 01.10.2018 року між Позикодавцем та ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» (далі - Фактор, позивач) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржниками. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзиву не подав. 21.02.2019 року постановлена ухвала про проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що в силу ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] укладений договір № 3379709059-012180 від 22.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах і на умовах фінансового кредиту (а.с.11-14). Даний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com в порядку визначеному Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» перераховано на картковий рахунок відповідача [PERSON] позику в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3036 від 22.06.2018 року (а.с.26), з процентною ставкою за користування позикою в розмірі 2% на день, що становить 730 процентів річних, на строк до 23 годин 00 хвилин 16.07.2018 включно. Зазначена сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року (а.с.28-29). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов'язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Згідно пункту 12.8. кредитного договору, позичальник підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений із Умовами надання позики в тому числі у формі фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія є гроші», розміщеними на сайті Позикодавця и приймає їх положення як публічну оферту на укладення цього Договору (а.с.20). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст. ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України. Відповідно до п. 7.1 договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] зобов'язання по кредитному договору № 3379709059-012180 від 22.06.2018 року не виконав. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 3379709059-012180 від 22.06.2018 року, заборгованість [PERSON] станом на 01.10.2018 року становить 5093,70 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 1000 грн.; заборгованість про процентам за користування кредитом - 1783,70 грн.; заборгованість за пенею - 2310 грн. (а.с.22-25). 01.10.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» (далі - Фактор, позивач) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржниками, у зв'язку з чим гарантії , надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до Фактора перейшли всі пов»язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі (а.с.11-13) . Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором. Суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] порушив зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, то на підставі ст.ст. 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 3379709059-012180 від 22.06.2018 року в сумі 5093,70 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд дійшов до наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2018 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 224 000 0000 110744 укладено договір про надання юридичних послуг № 15/10-1. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що фізична особа-підприємець [PERSON] має право на зайняття адвокатською діяльністю. У зв'язку із вищевикладеним, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial