Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 1956 року, посвідченого нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Боднарчук К.С., придбав у власність ціле недобудоване домоволодіння [ADDRESS] За життя [PERSON] добудував зазначений житловий будинок з надвірними будівлями, але не здав його в експлуатацію. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, до складу якого також увійшов житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті була дружина спадкодавця [PERSON] та їх діти: [PERSON] - позивач по справі та [PERSON], який відповідно до вимог ч.2 ст. 1274 ЦК Українивідмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь своєї матері [PERSON] У встановлений законом строк позивач [PERSON] та її мати [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та 24 липня 2008 року їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] у відповідності до належних їм частин. Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] спадкоємцям не видавалося. [INFO] померла [PERSON], яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої в тому числі увійшов житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та 2/3 частин приватизованої земельної ділянки площею 0,0532 га, розташованої в [ADDRESS], яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] від 24 липня 2008 року, реєстровий № 2-2313. За життя [PERSON] спадковим майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі. Позивач у встановленому законом порядку звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 04 липня 2016 року державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу на недобудований житловий будинок від 15 березня 1956 року, зареєстрований в реєстрі за № 535, оскільки він не зареєстрований в КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації". За життя [PERSON] добудував вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, але не здав його в експлуатацію. Щодо земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] то документ, що посвідчив право власності на 2/3 частини земельної ділянки за [PERSON] не пройшов державну реєстрацію. Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та не бажає приймати спадщину після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем спірного майна за законом, фактично прийняла його як частину спадщини, але через незалежні від неї обставини не може належним чином посвідчити своє право власності на нього, вона просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] Дніпропетровської області та на 2/3 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будинку, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 135). Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлений, в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив проти визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] (а.с.133,134). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як встановлено судом, [INFO] року помер [PERSON], який доводиться батьком позивачу (а.с.36,61). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 1956 року, посвідченого нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Боднарчук К.С., придбав у власність ціле недобудоване домоволодіння [ADDRESS] (а.с.6). За життя [PERSON] добудував зазначений житловий будинок з надвірними будівлями, але не здав його в експлуатацію. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, до складу якого також увійшов житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті була дружина спадкодавця [PERSON] та їх діти: [PERSON] - позивач по справі та [PERSON], який відповідно до вимог ч.2 ст. 1274 ЦК Українивідмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь своєї матері [PERSON] (а.с.121). [PERSON] та її мати [PERSON] у визначений законом звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.122). 24 липня 2008 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] у відповідності до належних їм частин (а.с.123-128). Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] спадкоємцям не видавалося. [INFO] померла [PERSON], яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.88). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, в тому числі увійшов житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та 2/3 частин приватизованої земельної ділянки площею 0,0532 га, розташованої в [ADDRESS], яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] від 24 липня 2008 року, реєстровий № 2-2313. За життя [PERSON] спадковим майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі. 11 травня 2016 року позивач звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] (а.с. 76). 04 липня 2016 року державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу на недобудований житловий будинок від 15 березня 1956 року, зареєстрований в реєстрі за № 535, оскільки він не зареєстрований в КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації". За життя [PERSON] добудував вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, але не здав його в експлуатацію. Щодо земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] то документ, що посвідчив право власності на 2/3 частини земельної ділянки за [PERSON] не пройшов державну реєстрацію (а.с.90). У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Як вбачається з технічного паспорту, житловий будинок літ "А" збудований в 1957 році, літня кухня літ. "Б" в 1953 році, літня кухня літ." б' " в 1963 році, сарай літ. "В" в 1962 році, гараж літ. "Д" в 1971 році, сарай літ. "Е" в 1981 році, баня літ. "Ж" в 1975 році. Таким чином житловий будинок [ADDRESS] були збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Крім того, згідно технічного висновку та робочому проекту № 16200/34 на відповідність вимогам державним будівельним нормам та можливість подальшої експлуатації спірного житлового будинку, який був виготовлений Нікопольською філією Дніпропетровського державного проектного інституту житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект", будівництво житлового будинку літ "А", літньої кухні "Б,б,б' ", гаражу "Д" та господарських будівель : сарай "В", "Е", туалет "Г" підвал "З" по [ADDRESS] виконано технічно правильно. За несучою здатністю та загальним станом житлового будинку придатне до експлуатації, як і господарські будівлі. Також, будівлі відповідають вимогам екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших діючих норм та правил та є безпечним для життя та здоров'я людей та відповідає вимогам ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будівлі. Реконструкція та капітальний ремонт" ДБН В2,2-15-2005 "Житлові будівлі" (а.с.94-118). Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Враховуючи те, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків, прийняла спадщину, інший спадкоємець [PERSON] спадщину не прийняв та не бажає її примати, а самовільно зведений житловий будинок з господарськими будівлями відповідають вимогам будівельних норм та стандартів, їх можливо прийняти до експлуатації, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved