Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області, в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати в порядку спадкування за заповітом за нею, [PERSON] , право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,75 га (0,50 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку) згідно рішення сесії Скригівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 16 грудня 1993 року №14/7, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати в порядку спадкування за заповітом право власності за нею, [PERSON] , на земельну ділянку загальною площею 1,8039 га, яка розташована на території Скригівської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії I-ВЛ №006110, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її баба, [PERSON] . В особистому розпорядженні на випадок своєї смерті [PERSON] зазначила, що все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповідає своїй внучці - [PERSON] , яка проживає в с. Пильгани Горохівського району. Спадщину вона прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Оскільки при зверненні до нотаріуса позивач не надала оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, постановою приватного нотаріуса Голодевич Г.С. від 07.10.2020 їй відмовлено у видачі свідоцтва. Відтак, позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку,тому просить суд задоволити заявлені нею позовні вимоги. Ухвалою судді від 09.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду загального позовного провадження. Ухвалою від 26.11.2020 третіми особами, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач в підготовче засідання 02.02.2021 не з`явилася, у клопотанні просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги задовольнити. Представник відповідача Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області в підготовче засідання 02.02.2021 не з`явився, просить провести засідання у даній справі без представника ради, позов визнає. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання 02.02.2021 не з`явилися, у письмових клопотаннях просять суд проводити розгляд даної справи без їх участі, заявлені позивачем вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому, суд враховує й ту обставину, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача скористались своїм правом щодо надання письмових пояснень по суті спору, в яких виклали свою позицію щодо заявлених позовних вимог. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.01.2011 року виконавчим комітетом Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с.7). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1233, ч.1 ст.1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із заповіту, складеного 05.05.2004 року, який було посвідчено секретарем виконкому Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №16 вбачається, що [PERSON] все майно заповіла внучці - [PERSON] (а.с.19). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що заповіт, посвідчений у Скригівській сільській раді 05.05.2004 р. станом на 16.11.2020 чинний, номер в реєстрі 16 (а.с.42). Згідно Витягу з погосподарської книги №1 за 2006-2010 роки Скригівської сільської ради Горохівського району (вих. № 250 від 06.10.2020), по особовому рахунку № 192 будинок з надвірними будівлями і спорудами належав [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] . Рік побудови житлового будинку 1968 (а.с.8). Довідкою Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 22.06.2011 №216 стверджується, що згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2006-2010 роки значиться жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] за [PERSON] , яка померла [INFO] . Будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,50 га., рішення загальних зборів від 16.05.1972 року. Спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала у спадковому будинку разом із дочкою [PERSON] , яка прописана з 2005 року і продовжує проживати на даний час та внучною [PERSON] . Заповіт [PERSON] у Скригівській сільській раді посвідчувався по реєстру за №16 від 05.05.2004 року на внучку [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є внучка [PERSON] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дочка [PERSON] , 1970 року народження, яка проживає в с.Пильгани Горохівського району, дочка [PERSON] , 1960 року народження, проживає в с.Широке Горохівського району та дочка [PERSON] , 1952 року народження, проживає в с.Широке Горохівського району (а.с.9). Родинні відносини позивача [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно з яким батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.20); свідоцтвом про народження [NUMBER] , відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу III-ФР №351163 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 травня 1993 року, [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.22). Довідкою виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області №877 від 30.12.2020 стверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована в [ADDRESS] , з липня 1995 року по даний час. З Державного акта на право приватної власності на землю серії I-ВЛ №006110 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Горохівської райдержадміністрації від 18.07.2003 року №224 передається у приватну власність земельна ділянка площею 1.8039 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Скригівської сільської ради, діл. [NUMBER] . Землю передано для ведення особистого селянського господарства (а.с.11). З відповіді приватного нотаріуса Голодевич Галини Степанівни від 16 листопада 2020 року №01-09/450 вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась (а.с.40). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 жовтня 2020 року №388/02-31 приватний нотаріус Голодевич Галина Степанівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 1,8039 га та на неприватизовані земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарств, що належали [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з тим, що спадкоємець не подав документи на оформлення спадщини в повному обсязі. [PERSON] також зазначила, що [PERSON] в установлені законом строки прийняла спадщину (а.с.23). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі в порядку ст. 1241 ЦК України, судом не встановлено. Згідно п."г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Нормами чинного законодавства України визначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Як вбачається з витягу із рішення Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 16.12.1993 року №14/7, [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,50 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га (а.с.30). Витягом з рішення Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 12.10.2009 року №27/1 про уточнення та внесення змін до рішення сільської ради від 16.12.1993 року №14/7 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» внесено до вищевказаного рішення такі зміни: у пункті 1 слово «підсобних» після слова «особистих» замінити на слово «селянських», у додатку до списку під №14/7 від 16.12.1993 року слово «підсобних» замінити словом «селянських» після слова особистого у списку цього рішення. [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку 0,50 га, для будівництва, обслуговування господарських будівель та споруд - 0,25 га (а.с.10). Таким чином, оскільки спадщина після смерті [PERSON] , яка за життя не набула права власності на спірну земельну ділянку, хоча розпочала процедуру її приватизації, відкрилась [INFO] , позивач як спадкоємець її майна за заповітом прийняла спадщину в установленому порядку, має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] не має можливості здійснити своє право на спадкування земельної ділянки площею 1.8039 га згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії I-ВЛ №006110 в позасудовому порядку із-за того, що втрачений оригінал документа. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення його права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved