Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

28.11.2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] надміру виплачені кошти державної допомоги по безробіттю в розмірі 3696,85 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.10.2015 року [PERSON] надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Під час перебування в статусі безробітного відповідач виявив бажання на отримання виплати державної допомоги по безробіттю одноразово для ведення підприємницької діяльності, в зв'язку із чим відповідно договору № 1400/2/16О-2 від 22.01.2016 року його було направлено на навчання до Державного навчального закладу "Одеський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості" на професійне навчання за напрямком "Підприємницька діяльність у сфері малого бізнесу" зі строком навчання 70 годин з 25.01.2016 року по 05.02.2016 року. За результатами звірки даних з ДПІ встановлено, що відповідач на момент звернення до центру зайнятості знаходився в трудових відносинах з ТОВ "Миколаївміськбуд" на підставі наказу про прийняття на роботу № 26-к від 19.10.2015 року та був звільнений відповідно до наказу № 32-к від 31.10.2015 року. Отже, за період перебування в статусі безробітного з 02.11.2015 року по 08.02.2016 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 2843,71 грн. та надані послуги на навчання на суму 853,14 грн., загальна сума соціальних виплат складає 3696,85 грн., на які [PERSON] не мав права. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не повернув надміру виплачені державні кошти, позивач просить позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача Корабельного районного центру зайнятості надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] про час та місце судового засідання по справі був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Корабельному районному центрі зайнятості як отримувач державної допомоги по безробіттю з 26.10.2015 року. Із наявних в матеріалах справи наказів №№ 26-к та 32-к вбачається, що [PERSON] з 20.10.2015 року по 31.10.2015 року працював в ТОВ "Миколаївміськбуд" на посаді різноробочого. Таким чином, на момент звернення до Корабельного районного центру зайнятості відповідач не мав права на отримання статусу безробітнього. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. За ч. 3 ст. 36 цього Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, виникла переплата державних коштів державної допомоги по безробіттю за період з 02.11.2015 року по 08.02.2016 року в сумі 2843,71 грн. та послуги по навчанню в сумі 853,14 грн., на загальну суму 3696,85 грн. Відповідач добровільно не здійснив повернення переплаченої суми державної допомоги. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, законом встановлено два виключення із цього правила: по-перше - якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге - у разі добросовісності з боку набувача. Судом не встановлено факту добросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів допомоги, за такого вказані грошові кошти підлягають поверненню з підстав, передбачених ст. 1215 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів державної допомоги по безробіттю в сумі 2843,71 грн. та за послуги по навчанню в сумі 853,14 грн. обґрунтованою, в зв'язку з чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved