Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

02.07.2008 року сторони уклали кредитний договір №б/н, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 29000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства комерційний банк "ПриватБанк". 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Тобто, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість - 68826,28 грн., яка складається з наступного: - 5908,22 грн. - заборгованість за кредитом; - 55925,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3476,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3265,54 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи наведене представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 68826 грн. 28 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» -Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просив справу заслухати в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, крім того в заяві зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи в разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Незважаючи на викладене жодних заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, тому суд, враховуючи наведене, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у матеріалах доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 02.07.2008 року сторони уклали кредитний договір №б/н (а.с.8), згідно з яким [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі змісту даного договору у формі заяви вбачається, що позичальник - [PERSON] була ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, тарифами банку. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Сума позову підтверджена позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 28.02.2017 року (а.с.4-7). Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу, актів цивільного законодавства. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором або законом ст.536 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Укладений сторонами кредитний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України. За порушення зобов'язання у сторони настають наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім того, судові витрати понесені позивачем у розмірі 1600 грн. за оплату судового збору, що підтверджуються відповідними платіжними дорученнями, поданими позивачем також підлягають стягненню з відповідача, так як у відповідності ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved