Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Бальмонд», третя особа: [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середньої заробітної плати за час затримки виплати. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.01.2016 року позивач була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера у товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвугілляресурс", що підтверджується копією трудової книжки. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит: від 12.04.2019 за № 1005236435 станом на 12.04.2019 щодо указаного підприємства містилася наступна інформація: кінцевий бенефіціарний власник (контролер) [PERSON] , адреса, [ADDRESS] , [PERSON] , індекс [ADDRESS] , розмір внеску до статутного фонду - 1218.00 грн. Місцезнаходження юридичної особи: 51400, Дніпропетровська обл. місто Павлоград, вул. Ганни Світличної , буд. 55А, керівник , [PERSON] . Під час роботи за кожний пророблений місяць на початку наступного місяця позивачу виплачувалася заробітна плата на кредитну картку Приватбанку, останній розрахунок на початку березня за пророблений лютий 2019 року у розмірі 5433,75 грн. Наприкінці березня 2019 року позивачу було повідомлено про зміни у організації підприємства, а саме - зміни назви на ТОВ «Бальмонд», та юридичної адреси із залишенням незмінним ЄДРПОУ -39699912. Реєстраційні зміни в організації роботи підприємства підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит: від: від 26.06.2019 за № 1005485118 станом на 26.06.2019, у якому щодо указаного підприємства містилася наступна інформація: засновник [PERSON] , індекс [ADDRESS] , розмір внеску до статутного фонду - 1218.00 грн. Місцезнаходження юридичної особи: на 02000, м. Київ, Печорський район, вул. Старонаводницька, буд.13, офіс 312. У зв`язку з неможливістю виконувати свої обов`язки за новою адресою позивачу було запропоновано звільнитися за власним бажанням, на що остання погодилася і написала заяву про звільнення з посади з 05.04.2019 року. Але наказу про звільнення не отримала, і про сам факт звільнення довідалася лише 15.04.19 Позивачу було видано трудову книжку із записом про звільнення з 05.04.2019 року, але розрахунок проведений не був. У зв`язку із зазначеним позивач подала 15.04.19 р. лист про необхідність врахування при розрахунку невикористані відпустки за 2019 рік (24 діб) та за 2019 рік 6 діб) а також наявність двох малолітніх дітей, у зв`язку з чим тривалість невикористаної відпустки збільшується додатково на 10 діб. Проте розрахунок зі не був проведений взагалі, у зв`язку з чим япозивач неодноразово у телефонному режимі зверталася до керівництва ТОВ "Бальмонд", до управління держпраці у Київській області, а 21.06.2019 року додатково звернулася письмово до ТОВ "Бальмонд" з вимогою про розрахунок, та вимогою про отримання довідки про середній розмір заробітної плати, невиплачену суму. Жодної відповіді та розрахунку так і не отримала. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно зі статті 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридичне значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім цього згідно ч.1 ст.83 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону Україпи №504/96-ВР від 15.11.1996 «Про відпустки»: «У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи». Як зазначено у п.5 Розділу IV «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженому 08.02.1995 постановою Кабінету Міністрів України №100 (надалі «Порядок обчислення середньої заробітної плати»), нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, від неї надійшла заява про розгляд її позову без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Судом встановлено, що 18.01.2016 року позивач була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера у товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвугілляресурс", що підтверджується копією трудової книжки. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит: від 12.04.2019 за № 1005236435 станом на 12.04.2019 щодо указаного підприємства містилася наступна інформація: кінцевий бенефіціарний власник (контролер) [PERSON] , адреса, [ADDRESS] , [PERSON] , індекс [ADDRESS] , розмір внеску до статутного фонду - 1218.00 грн. Місцезнаходження юридичної особи: 51400, Дніпропетровська обл. місто Павлоград, вул. Ганни Світличної , буд. 55А, керівник , [PERSON] . Під час роботи за кожний пророблений місяць на початку наступного місяця позивачу виплачувалася заробітна плата на кредитну картку Приватбанку, останній розрахунок на початку березня за пророблений лютий 2019 року у розмірі 5433,75 грн. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абз.3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Таким чином, середній заробіток має бути обрахований за час вимушеного прогулу з 05.04.2019 року по 03.01.2020 року (186 робочих днів) з розрахунку 337, 5 гривень за кожний робочий день, що в даному випадку становить 62 775 гривень 00 копійок. (337, 5 * 185= 62 775, 00 гривень). Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved