Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 10 листопада 2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому зазначив, що прокуратурою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015150000000089, зареєстрованому 25 березня 2015 року за ч.2 ст.364 КК України за фактом незаконного вибуття у приватну власність земель прибережної захисної смуги Чорного моря, виявлено порушення законодавства під час розпорядження земельними ділянками територіальної громади с.Коблеве Березанського району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що пунктами 2, 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,5 га для ведення особистого селянського господарства в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області. На підставі цього рішення [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] від 29.12.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER]. У подальшому пунктом 1 рішення Коблівської сільської ради №31 від 10 квітня 2015 року цільове призначення земельної ділянки змінено на будівництво та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. Прокурор вважає, що вказані вище рішення Коблівської сільської ради прийнято з порушенням вимог законодавства, так як спірна земельна ділянка розташована у межах пляжної зони прибережної захисної смуги Чорного моря та може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише у користування для спеціально визначених цілей; будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних у межах пляжної зони заборонено нормами Водного та Земельного кодексів України; будівельними нормами і правилами та містобудівною документацією у зоні рекреації, де розміщена спірна земельна ділянка, заборонено будівництво об'єктів, крім баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, пляжів, пам'яток археології, заказників пам'яток культури. Всупереч вимогам ч.ч.2,3 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з природоохоронним органом та органом містобудування і архітектури не погоджено. Цільове призначення земельної ділянки на момент відведення (землі сільськогосподарського призначення) та після його зміни (землі громадської забудови) не відповідало чинній на той час містобудівній документації, що, згідно з ч.7 ст.118 ЗК України, мало бути підставою для відмови у наданні органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки. Посилаючись на наведені порушення вимог закону, прокурор просив визнати незаконними та скасувати пункти 2, 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року та пункт 1 рішення Коблівської сільської ради №31 від 10 квітня 2015 року. У зв'язку з незаконністю оскаржуваних рішень Коблівської сільської ради прокурор просив визнати недійсним та скасувати виданий на їх підставі на ім'я [PERSON] державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером [NUMBER], а також на підставі ст.1212 ЦК України зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку у власність територіальної громади с.Коблеве Березанського району в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Прокурор у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та відповідач [PERSON] у судові засідання двічі не з'явилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,5 га (пасовища) для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність та постійне користування в межах території населеного пункту с.Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.13). 29 грудня 2012 року [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с.Коблеве, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 29.12.2012 року за №482090001001771 (а.с.22). Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №31 від 10.04.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок» затверджено проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] площею 0,5 га кадастровий номер [NUMBER], з ведення особистого селянського господарства на комерційне призначення для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування в с. Коблеве у межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.14,15). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21), експлікацією земельних угідь (а.с.17-18), витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.19-20). За інформацією, наданою Відділом Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області від 15.09.2016 року за даними Національної кадастрової системи, спірна земельна ділянка знаходиться на відстані від урізу води Чорного моря до південної межі - 80-100 метрів, до північної - 300-310 метрів (а.с.23). За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води (ч.10 ст.88 Водного кодексу України). З урахуванням зазначених нормативних розмірів, наявні підстави вважати, що спірна земельна ділянка розташована в межах пляжної зони прибережної захисної смуги. Землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду (ст. 58 ЗК України). За змістом ст.59 ЗК України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Таким чином, Коблівською сільською радою всупереч зазначеним нормам законодавства передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у межах прибережної захисної смуги, для потреб, не передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7 ст.118 ЗК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що пункти 2, 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року, якими затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,5 га (пасовища) у селі Коблеве для ведення особистого селянського господарства в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, не відповідають зазначеним вимогам законодавства, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Частиною третьою статті 62 ЗК України, ч.3 ст.90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Відповідно до ст.17 Закону України "Про основи містобудування" основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом 2 ст.48 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що розміщення і будівництво об'єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів. Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття рішення Коблівської сільської ради № 10 від 26 грудня 2012 року, є "Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області", затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року №112, відповідно до якого в зоні рекреації, у якій розташована спірна земельна ділянка, планувалось розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, пам'яток археології та заказників пам'яток культури (а.с.24). Відповідно до інформації Управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації від 29.09.2016 року (а.с.24), надана відповідачу [PERSON] у власність земельна ділянка розташована у зоні рекреації, на момент відведення її цільове призначення (землі сільськогосподарського призначення) і після його зміни (землі громадської забудови) не відповідало чинній на той час містобудівній документації. Отже, будівництво об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування на спірній земельній ділянці суперечить земельному і водному законодавству, містобудівній документації та діючим будівельним нормам, державним стандартам і правилам, а тому Рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №31 від 10 квітня 2015 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок», яким затверджено проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (а.с.14), не є законним, і підлягає скасуванню. Крім того, звернень від [PERSON] до Управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації щодо розгляду проектів землеустрою по спірній земельній ділянці не надходило (а.с.24), а тому при прийнятті зазначеного рішення Коблівською сільською радою порушено вимоги ч.2 ст.186-1 ЗК України, відповідно до яких проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до органу містобудування та архітектури. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність скасування пунктів 2, 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року, у зв'язку з цим також підлягає визнанню недійсним виданий на його підставі Державний акт серії [NUMBER], виданий 29 грудня 2012 року [PERSON] на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5 га, кадастровий номер [NUMBER], який є похідним документом та посвідчує виникнення права власності. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Так як рішення сільської ради про відчуження спірної земельної ділянки на користь [PERSON] підлягає скасуванню, то відсутні правові підстави збереження цього майна за відповідачем, а тому на підставі ст.1212 ЦК України земельна ділянка підлягає поверненню належному власнику, яким, відповідно до ст.ст.80, 83 ЗК України, є територіальна громада с.Коблеве. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 38207,75 грн. в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved