Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] 26 серпня 2005 року був укладений кредитний договір № 215-12-712, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 32000,00 гривень зі строком повернення 10.08.2020 року зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами 15% річних. Відповідач зобовязався повернути суму отриманих коштів та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами згідно встановленого графіку. При цьому [PERSON] у порушення умов кредитного договору зобовязання перед банком не виконувала належним чином, на підставі чого у неї перед банком утворилась заборгованість на загальну суму 58131,48 гривень, яку просить представник позивача стягнути з відповідача разом із витратами по зверненню до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, до судового засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення в газеті. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «Укрсоцбанк» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 26 серпня 2005 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 215/12-712, за яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 32000 гривень зі сплатою 15% річних за перший рік, подальший розмірі процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду згідно з вимогами договору та порядку, визначених в Додатку №1 до кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 215/12-712 від 26 серпня 2005 року вбачається, що у відповідача станом на 31 грудня 2015 року мається перед банком борг на загальну суму 58131,48 гривень, який складається з: 19959,29 грн. заборгованість за кредитом; 19392,03 грн. заборгованість за відсотками; 4525,56 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 5804,40 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 3576,23 грн. інфляційні витрати за кредитом; 4873,96 грн. інфляційні витрати за відсотками. Згідно п. 1.1. кредитного договору позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі до 10 серпня 2020 року. Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та сплати можливих штрафних санкцій. Відповідно до п. 3.3.8, п.3.3.9 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 цього договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ "Укрсоцбанк" за невиконане зобовязання по кредитному договору. Між тим, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Так, за ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за Розпорядженням № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України відповідно до п. 20 ч. 1 «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Маріуполь Донецької області було віднесено до вказаного «Переліку». Як вбачається з матеріалів справи, останнє місце реєстрації відповідача [PERSON] м.Маріуполь, вул.Олімпійська, 161-120, інші відомості про місце реєстрації та мешкання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовити ПАТ "Укрсоцбанк" у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми заборгованості пені за несвоєчасне повернення кредиту, а також суми пені за несвоєчасне повернення відсотків, які були нараховані після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі переліченого судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ "Укрсоцбанк" за невиконане зобовязання по кредитному договору від 25 серпня 2005 року на загальну суму 47801,51 грн., яка складається з: 19959,29 грн. заборгованість за кредитом; 19392,03 грн. заборгованість за відсотками; 3576,23 грн. інфляційні витрати за кредитом; 4873,96 грн. інфляційні витрати за відсотками. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень та витрати, повязані з розглядом справи, у розмірі 420 гривень.

Outcome: partial