Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 03.11.2011 року між позивачем та ТОВ «Капіталінвест груп» укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії, згідно умов якого надання кредиту здійснюється окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості до 1650000,00 грн., зі сплатою 22 % річних та комісій та з кінцевим терміном повернення 02.11.2013 року. В якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, 13.12.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передала в заставу позивачу транспортний засіб - автомобіль Range Rover, д.н. [NUMBER]. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, ТОВ «Капіталінвест груп» в свою чергу, починаючи з 06.03.2012 року систематично порушувало умови кредитного договору в частині своєчасної та повної сплати заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 15.05.2013 року у створилась заборгованість у розмірі 1380634,07 грн., у зв'язку з чим позивач просить в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет застави. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені ним вимоги в повному обсязі й наполягав на їх задоволенні. Відповідачка проти позову заперечувала посилаючись на те, що вона не укладала з позивачем договір застави транспортного засобу, а також подала до суду зустрічну позовну заяву про визнання договору застави транспортного засобу недійсним, в обґрунтування якого вказала, що договір транспортного засобу від 13.12.2011 року, яким, у якості забезпечення виконання ТОВ «Капіталінвест груп» умов кредитного договору, позивачу було передано в заставу транспортний засіб - автомобіль Range Rover, д.н. [NUMBER] був підписаний [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі генеральної довіреності від 20.09.2011 року. Як вказує відповідачка, вона не підписувала генеральну довіреність від 20.09.2011 року, якою уповноважувала [PERSON], зокрема заставляти транспортний засіб, а тому просила визнати недійсним договір застави транспортного засобу. Представник позивача проти зустрічного позову заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ "Банк національний кредит" необхідно відмовити, а позовні вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2011 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталінвест Груп» укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 236ю/2011/05-2659/2-1, згідно умов якого надання кредиту здійснюється окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості до 1650000,00 грн., зі сплатою 22 % річних та комісій та з кінцевим терміном повернення 02.11.2013 року (а.с. 8-15). Відповідно до розрахунків заборгованості, ТОВ «Капіталінвест Груп» зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 15.05.2013 року у створилась заборгованість у розмірі 1380634,07 грн. (а.с. 21-26). Позивачем до позовної заяви додано договір застави транспортного засобу - автомобіля Range Rover, д.н. [NUMBER] від 13.12.2011 року, що укладений між позивачем та відповідачем, який підписаний від імені останньої [PERSON], на підставі довіреності (а.с. 17-20). В матеріалах справи міститься довіреність від 12.09.2011 року, якою відповідачка уповноважила [PERSON] укласти договір транспортного засобу від 13.12.2011 року, яким, у якості забезпечення виконання ТОВ «Капіталінвест груп» умов кредитного договору, позивачу було передано в заставу транспортний засіб - автомобіль Range Rover, д.н. [NUMBER] (а.с. 203). В ході розгляду справи була проведена судова почеркознавча експертиза, відповідно до висновку № 2711 від 29.05.2014 року, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в довіреності від 12.09.2011 року, від її імені на користь [PERSON], розташований на зворотному боці, в рядку «підпис» та рукописний запис «[PERSON]», розташований в рядку «Підпис», праворуч підпису імені [PERSON], виконаний не [PERSON] (а.с. 209-211). Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно ч. 1 ст.245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Частиною 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За правилами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що довіреність, якою було уповноважено [PERSON] на укладення договору транспортного засобу підписана не [PERSON], що в свою чергу свідчить про відсутність волевиявлення власника транспортного засобу на передачу його в заставу, а також враховуючи, положення ч. 1 ст. 216 ЦК України, якою встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" про звернення стягнення на предмет застави задоволенню не підлягають, а позовні вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних за первісним позовом та задоволенням зустрічного позову, суд вважає за необхідне, судовий збір, сплачений ПАТ "Банк національний кредит" зарахувати в дохід держави, та стягнути з ПАТ "Банк національний кредит" на користь [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи. Представником позивача, під час судового розгляду, подана заява про накладення арешту на транспортний засіб в порядку ст. 1057-1 ЦК України, в якій він просить, в разі прийняття рішення про задоволення зустрічного позову накласти арешт на транспортний засіб. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт. Визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті. Системний аналіз ч. 2,5 ст. 1057-1 ЦК України свідчить, що правові наслідки недійсності договору застави, застосовуються у випадку існування правовідносин між кредитодавцем, позичальником або поручителем. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи, що відповідач по справі не є стороною кредитного договору, договору застави транспортного засобу, заява представника позивача про арешт транспортного засобу, що належить відповідачеві, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved