Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 27.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 1722,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на строк до 20.03.2009 року на підставі кредитного договору, який було укладено з позивачем, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, відповідач зобов'язувався здійснювати оплату послуг позивача згідно тарифів та в строки, передбачені умовами договору, але станом на 26.11.2013 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 12785 грн.00 коп. з нарахуванням процентів, пені, штрафів. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості і судові витрати по справі . До суду представник позивача не з»явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, але представником позивача надіслано письмову заяву щодо розгляду справи без участі представника банку, в якій вказано на те, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином згідно приписів ст.74 ЦПК України шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» за 27.02.2014 року, причини неявки відповідача суду невідомі, заяви щодо розгляду справи до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою представника позивача. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 27.05.2008 року було укладено кредитний договір № KIXRFA02730001 шляхом підписання відповідачем заяви позичальника, яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» /Стандарт/ складає договір, за умовами якого банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 1722 грн. 70 коп. на строк 10 місяців по 20.03.2009 року включно на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» /Стандарт/ строки, що стверджується копією заяви позичальника. Як вказано у заяві позичальника, в період з 5 по 10 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти /щомісячний платіж/ у сумі 172,37 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків відповідно до заяви та Умов. В заяві позичальника, яка була підписана відповідачем, передбачені наступні гарантії, а саме: відповідач підтвердив своїм підписом, що ця заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, вся надана йому інформація достовірна. Таким чином, підписавши заяву позичальника, відповідач підтвердив, що між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитно-заставний договір на вказаних вище умовах. В суді також було встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної сплати встановленого щомісячного платежу та сплати відсотків за користування кредитом. Позивач звертається до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 26.11.2013 року становить 12785 грн.00 коп., а саме: 1722,70 грн.- заборгованість за кредитом, 1,04 грн.- заборгованість по процентам, 9976,26 грн.- пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. -штраф /фіксована частина/, 585,00 грн. штраф /процентна складова/, що слідує з розрахунку заборгованості, проведеного позивачем. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» /Стандарт/, копія яких є в матеріалах справи, визначено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу /п.5.1 Умов/. А згідно п.5.3 даних Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вказано вище в рішенні, сторони досягли всіх істотних умов договору шляхом підписання відповідних документів, а отже договір між ними є укладеним. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як встановлено судом, відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору споживчого кредитування щодо своєчасної сплати мінімального платежу. В п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, зокрема, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Як вказано вище в рішенні, договір між банком та відповідачем було укладено на строк до 20.03.2009 року. Тобто, загальний строк позовної давності тривалістю три роки, визначений ст.257 ЦК України, на день звернення позивача до суду з цим позовом минув. Але в п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» /Стандарт/ передбачено, що терміни позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, неустойки-пені, штрафів за даним договором визначається сторонами тривалістю 5 років. Судом встановлено, що відповідач з даними Умовами був ознайомлений, що він підтвердив своїм підписом на заяві позичальника. Крім того, за ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. А тому з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 12785 грн.00 коп. З матеріалів справи також вбачається, що 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи, що стверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. А як передбачено п.1.1 Статуту ПАТ КБ « ПриватБанк» /нова редакція/, ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», що стверджується випискою зі Статуту банку. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про судовий збір" підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 229 грн.40 коп., оскільки згідно накладної № 1637149 в матеріалах справи позовну заяву з документами здано на поштове відділення для відправки до суду 18.12.2013 року.

Outcome: approved