Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

У квітні 2020 року ПАТ «СК «Українська страхова група» в особі представника Нечай Ю.В. звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 12060,09 грн та судових витрат у розмірі 2102 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, 22 грудня 2017 року між приватним акціонерним товариством " Страхова компанія «Українська страхова група " (далі- ПАТ "СК «Українська страхова група") (позивач) та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-17-01042, предметом якого є страхування ТЗ «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] . 21 травня 2018 року в місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Кіа Спортедж» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (відповідач). Згідно з довідкою поліції та постанови Печерського районного суду м. Києва № 757/27456/18-п від 10.08.2018 ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. Представник позивач зазначає, що до ПАТ "СК «Українська страхова група" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] . Відповідно до рахунків ПАТ "СК «Українська страхова група" було складено страхові акти та розрахунки сум страхового відшкодування, що належить до виплати [PERSON] на підставі цих документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 112060,09 грн, що підтверджується платіжними дорученнями. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» згідно з полісом № АМ/1513240 з лімітом відповідальності в межах 100 000,00 грн. Отже, розмір непокритої страховим полісом відповідальності відповідача складає 12060,09 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року матеріали справи направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 29-30). Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 23.07.2020 року головуючим суддею визначено суддю Плахотнюк К.Г. (а.с. 37). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 02 лютого 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 38). В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. На адресу суду надійшла заява відповідачки [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Власюк І.І. про визнання позову. Зазначила, що розмір позовних вимог позивача становить 22 060,09 грн, оскільки це є різниця між понесеними позивачем витратами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 112060,09 грн та отриманого позивачем відшкодування у розмірі 90 000 грн, сплаченого позивачеві ПрАТ «СК «Юнівес». Ціну позову, вказану в позовної заяви у розмірі 12 060,09 грн, слід вважати технічною опискою. Повідомила суд про визнання відповідачем [PERSON] позову ПАТ "СК «Українська страхова група" про відшкодування шкоди частково, а саме у частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 22 060,09 грн. Вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору у розмірі 2 102 грн вважає необґрунтованою, і звертає увагу, що ПАТ "СК «Українська страхова група" взагалі не переслідувало мети врегулювати спір у досудовому порядку та, не повідомивши відповідача про наявність боргу, не надало жодної можливості уникнути витрат, пов`язаних із участю у цій справи. Просить при розподілі судових витрат покласти на позивача 50 відсотків сплаченого ним судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.05.2018 о 9 год. 15 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Кіа Спортедж» д.н.з. [NUMBER] , на Печерському узвозі, 13-А в м. Києві, не вжила всіх заходів та допустила самовільний рух автомобіля, внаслідок чого скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] та автомобіль «Пежо», водій [PERSON] . Водій [PERSON] порушила п. 1.5 та п. 15.12 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Внаслідок ДТП матеріальних збитків задано трьом транспортним засобам. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року у справі № 752/27456/18-п [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 22 грудня 2017 року між приватним акціонерним товариством " Страхова компанія «Українська страхова група " та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-17-01042, предметом якого є страхування ТЗ «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 22.12.2017 по 21.12.2018 (а.с. 6). [PERSON] є власником пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 7). За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. На підставі заяви [PERSON] від 21 травня 2018 року про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 10,11), довідки № 2018145341476405 про дорожньо-транспортну пригоду від 26 червня 2018 року (а.с. 8), актів огляду пошкодженого транспортного засобу (дифектна відомість) від 21 травня 2018 року, від 8 грудня 2018 року (а.с. 12, 15), ремонтної калькуляції (а.с. 13-14, 16), рахунків-фактури № СЧ-0050752 від 22 травня 2018 року, СЧ-0051591 від 7 червня 2018 року ПАТ "СК «Українська страхова група" було складено страхові акти № СТОКА-6049 від 29 травня 2018 року (а.с. 19), СТОКА-6049/1 (а.с. 21) та розрахунки сум страхового відшкодування (а.с. 20, 22), що належать до виплати [PERSON] . Згідно з зазначеними документами позивач здійснив оплату страхового відшкодування в розмірі 112 060,09 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 10978 від 29.05.2018 (а.с. 23), № 12090 від 13.06.2018 (а.с. 24). З матеріалів справи вбачається, що автомобіль відповідача марки «Кіа Спортедж» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був забезпечений у ПрАТ «СК «Юнівес» полісом № АМ/1513240 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу з 26.10.2017 до 25.10.2018. Відповідно до листа представника ПрАТ «СК «Юнівес» 5 вересня 2018 року до ПрАТ «СК «Юнівес» з заявою про виплату страхового відшкодування № 29990 від 30 серпня 2018 року в порядку регресу/суброгації звернулося ПАТ "СК «Українська страхова група" (а.с. 34). 25 вересня 2018 року між ПрАТ «СК «Юнівес» та "СК «Українська страхова група" було підписано угоду про здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 1 Угоди було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 90 000,00 грн. На підставі полісу № АМ/1513240 та вищевказаної угоди, 28.09.2018 року ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування на користь "СК «Українська страхова група" в розмірі 90 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 30321 від 28.09.2018 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким же чином врегульовано дане питання і в статті 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з абзацом «в» п.п.38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, різниця між понесеними позивачем витратами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 112060,09 грн та отриманого позивачем відшкодування у розмірі 90 000 грн, сплаченого позивачеві ПрАТ «СК «Юнівес» становить 22 060 грн 09 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача. 29 червня 2021 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову в частині стягнення з неї страхового відшкодування у розмірі 22 060,09 грн. Заперечуючи проти задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2 102 грн, [PERSON] зазначила, що ПАТ «СК «Українська страхова група» взагалі не переслідувало мети врегулювати спір у досудовому порядку з огляду на таке. У березні 2020 року позивач звернувся до відповідача з листом - повідомленням про передачу справи відносно відповідача до суду, у якому просив терміново сплатити різницю непокритого ремонту у розмірі 22060,09 грн. 26 березня 2020 року відповідач звернулася до позивача з листом, у якому висловила готовність виконати вимогу позивача за умови надання їх копій документів, які підтверджують розмір та підстави для пред`явлення до неї вимоги про стягнення 22060,09 грн. Жодної відповіді на свій лист від позивача [PERSON] не отримала. А отже, відповідач була позбавлена можливості уникнути витрат, пов`язаних із участю у цій справі. Просить при розподілі судових витрат покласти на позивача 50 відсотків сплаченого ним судового збору. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2102 грн, що підтверджується квитанцією № 63147 від 20.03.2020 року (а.с. 5). Оскільки, відповідачем подано до суду заяву про визнання позову до розгляду справи по суті, а саме 29.06.2021, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов до переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 1051 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1051 грн. На підставі вищевикладеного та заяви відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених судових витрат в сумі 1051 грн.

Outcome: partial