Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] в позовній заяві від свого імені та, як представник, від імені позивачів [PERSON], [PERSON] та в судовому засіданні разом із своїм представником [PERSON] просять суд визнати недійсним заповіт, складений 07.05.2015 року, підписаний від імені [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лютим Сергієм Івановичем за реєстровим номером 510. Також просять стягнути в користь позивачки [PERSON] з відповідача [PERSON] судові витрати по даній справі. При цьому позивачка та її представник покликаються на те, що померлий [INFO] року [PERSON] являється чоловіком [PERSON], батьком [PERSON] та дідусем [PERSON] Після його смерті позивачка звернулась до Заліщицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізналась, що [PERSON] 07.05.2015 року було складено заповіт на свого сина від першого шлюбу [PERSON] Даний факт обурив позивачку, оскільки вона певна, що її покійний чоловік не міг скласти такого заповіту, він 28.01.2010 року склав заповіт на ім'я внука [PERSON]. Крім цього, він складений за два місяці до його смерті, а він в цей час тяжко хворів, був прикутий до ліжка, не мав змоги дістатись до нотаріальної контори. При наведених обставинах, позивачка та її представник вважають, що заповіт, який складений [PERSON] на користь [PERSON] необхідно визнати недійсним, тому за вирішенням даного питання позивачі звернулись до суду з даним позовом. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позову не визнали, впевнені, що [PERSON] за життя розпорядився належним йому майном так, як вважав за потрібне. Відповідач [PERSON] перед смертю батька опікувався ним, надавав допомогу, як матеріальну так і моральну, хоча і перебував в той час за кордоном, здійснюючи допомогу через брата [PERSON] Останній організовував догляд за [PERSON] на прохання брата та після смерті займався його похованням. Позивачі ж, як стверджують представники відповідача, самоусунулись від догляду за чоловіком, батьком та дідусем [PERSON], навіть морально не підтримували його у тяжкий для нього час, це і стало, на їх думку, тим чинником, який зумовив складення спірного заповіту саме на відповідача по справі. Також як аргумент представники відповідача наводять той факт, що заповідачем 17.03.2014 року вже складався заповіт на відповідача, однак тоді в ньому допущено помилки у написанні його імені - замість "[PERSON]" записано "[PERSON]", замість дати народження "[INFO]" записано "[INFO]". Третя особа у даній справі - приватний нотаріус Заліщицького районного нотаріального округу Лютий Сергій Іванович в судовому засіданні заперечує проти задоволення даного позову, вважає, що він не відповідає фактичним обставинам, не підтверджений доказами, повністю надуманий, а тому в його задоволенні слід відмовити. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представників відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповітом від 28.01.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лютим С.І. та зареєстрованим в реєстрі за №127 [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно [PERSON]. Заповітом від 17.03.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лютим С.І. та зареєстрованим в реєстрі за №239 [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно [PERSON]. Заповітом від 07.05.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лютим С.І. та зареєстрованим в реєстрі за №510 [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно [PERSON]. Відповідно до ст.1254 ч.1-4 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин (ст.1235 ч.1 ЦК України). Відповідно до положень ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, має бути особисто підписаний заповідачем та має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним (ст.1248 ч.1, 2 ЦК України). Згідно висновку повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи №6/380 від 01.08.2017 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України рукописні тексти та підпис від імені [PERSON] на першому та другому примірниках заповіту від 07.05.2015 року виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням почерку та підписам [PERSON]. Аналогічний висновок викладений у висновку комісійної криміналістичної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №6065 від 19.01.2017 року - рукописні записи "Цей заповіт на моє прохання записано нотаріусом з моїх слів, прочитано мною, заповідачем вголос і особисто підписано в присутності нотаріуса о 11 год. 30 хв. [PERSON]" розташовані на двох примірниках заповіту від імені [PERSON] від 07.05.2015 року виконані однією особою, однак не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] на другому примірнику заповіту від 07.058.2015 року виконаний не ним, а іншою особою. Висновок експертизи Тернопільського відділення КНДІСЕ №413/414/16-22 від 15.09.2016 року суд до уваги не приймає, оскільки у ньому дослідження з метою встановлення, чи тією ж особою, що і в заповітах від 17.03.2014 року та 28.01.2010 року виконано рукописний текст у двох примірниках заповіту від 07.05.2015 року не проводилось через неспівставність цього рукописного тексту та зразків. Встановлено, що рукописний текст у заповітах від 28.01.2010 року та від 17.03.2014 року виконано [PERSON]. Підписи від імені [PERSON] у заповітах від 17.03.2014 року та від 07.05.2015 року виконано однією особою, однак не зазначено чи саме [PERSON], чи іншою особою. А, тому враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання, що даний позов слід задоволити, визнати недійсним заповіт, складений 07.05.2015 року, підписаний від імені [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лютим Сергієм Івановичем за реєстровим номером 510, оскільки підстави, які навели позивачка та її представник для визнання заповіту недійсним знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні та підтверджені висновками експертиз, що дає підстави вважати, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, при складанні та підписанні від його імені спірного заповіту. Заперечення позову представниками відповідача та третьою особою не підтверджено доказами та спростовано висновками вищевказаних експертиз, тому до уваги судом не приймається. Відповідно до ст.1257 ч.2, 4 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Вирішуючи згідно ст.88 ЦПК України питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] в розмірі ,70 грн., оскільки нею сплачено 551,20 грн. судового збору при подачі позову до суду, сплачено за експертизу №413/414/16-22 від 15.09.2016 року 3083,50 грн., сплачено за експертизу №6065 від 19.01.2017 року 7944,00 грн. та витрачено на правову допомогу 6000,00 грн. Враховуючи положення ст.213 ЦПК України, згідно яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, суд вважає, що виконав всі вимоги цивільного судочинства та вирішив дану справу згідно із законом. Рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved