Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

05.12.2013 року від ПАТ "Дельта Банк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовної заяви представник ПАТ "Дельта Банк" Тафіїв В.Ф. вказав, що 04.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11137164000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 56000 доларів США з розрахунку 13% річних на строк з 04.04.2007 року по 04.04.2018 року. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними за забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки №106335 від 04.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №11137164000 від 04.04.2007 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного Іпотечного договору №б/н від 04.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся належним в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 15.10.2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 615150,39 грн., з яких: тіло кредиту - 379661,98 грн.; відсотки - 235488,41 грн. Представник позивача Мотора Є.О., яка діє на підставі довіреності №48.2-08-д/209/14 від 14.02.2014 року, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Належним чином повідомлені відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавали. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 04.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11137164000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 56000 доларів США 00 центів та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнювала еквіваленту 282800 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Строк дії договору до 04.04.2018 року та процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 13% річних. /а.с. 6-11/ 04.04.2007 року на виконання умов договору про надання споживчого кредиту №11137164000 від 04.04.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №106335, відповідно до умов якого [PERSON], як поручитель, взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] За договором поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. /а.с. 16-17/ 04.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку Банку передане майно, належне [PERSON] на праві власності, а саме: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] Згідно з умовами п. 2.1.1 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Згідно з умовами п. 2.1.2 Договору іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем та/або Боржником обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем та/або Боржником цієї вимоги - звернути стягнення на Предмет іпотеки. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними за забезпечувальними договорами. /а.с. 31-33/ Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно до вищевказаних Договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Даними розрахунків, наданих позивачем, підтверджується, що станом на 15.10.2013 року сума заборгованості за вказаним кредитним договором становить 615150 грн. 39 коп., яка складається з: тіла кредиту - 47499,21 доларів США, що в еквіваленті становить 379661,98 грн.; відсотків - 29461,83 доларів США, що в еквіваленті становить 235488,41 грн. /а.с. 26/ Позивачем на адресу відповідачів 06.11.2013 року були направлені вимоги щодо усунення порушень, однак дані вимоги були проігноровані вказаними особами. /а.с. 27-30/ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтями 572, 575 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду, крім іншого, зазначається способ реалізації предмета іпотеки, таким способом може бути реалізація предмета іпотеки іпотекодержателем самостійно будь-якій особі - покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Згідно з п. 42 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладенням договорів, та наявності з боку відповідачів невиконаних зобов'язань за вказаним кредитним договором. Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем розрахунки, або зобов'язання по сплаті нарахованої суми, відповідачами не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 509, 514, 516, 525, 526, 553, 554, 572, 575, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 38, 39 Закону України "Про іпотеку" ст.ст. 10, 11, 60, 88,ч.4 ст.169, 208, 209, 212-215, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved