Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 24 вересня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачем, станом на 31 жовтня 2016 року, у відповідача виникла заборгованість в сумі 26338 гривень 94 копійки, а саме 1999 гривень 25 копійок заборгованість за кредитом, 19405 гривень 29 копійок заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3203 гривні 97 копійок заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1230 гривень 43 копійки штрафу (процентна складова). В позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві позивач просить справу розглянути у відсутність його представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що дійсно 24 вересня 2013 року він уклав договір з ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно якого отримав кредит в сумі 2000 гривень. З сумою яку просить стягнути ПАТ КБ "ПриватБанк" він не згоден, так як він 1 рік та 7 місяців знаходився в місцях позбавлення волі, під час чого йому не повинні були нараховуватися відсотки за користування кредитом. Вислухавши пояснення відповідача, а також вивчивши матеріали справи суд доходить до наступних висновків. Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Матеріалами справи встановлено, що 24 вересня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачем, станом на 31 жовтня 2016 року, у відповідача виникла заборгованість в сумі 26338 гривень 94 копійки, а саме 1999 гривень 25 копійок заборгованість за кредитом, 19405 гривень 29 копійок заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3203 гривні 97 копійок заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1230 гривень 43 копійки штрафу (процентна складова). Перебування відповідача в місцях позбавлення волі не звільняє його від обов'язку виконання взятих на себе зобов'язань. Таким чином позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 1554 гривні. З позовом до суду позивач звернувся в січні 2017 року. Проте з 01 січня 2017 року встановлено ставки судового збору з вимог майнового характеру у мінімальному розмірі 1600 гривень. Таким чином недоплачена сума судового збору становить 46 гривень. У зв'язку з повним задоволенням позовних вимог, суд вважає недоплачену суму судового збору стягнути з відповідача.

Outcome: approved