Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини [PERSON], дата народження 24 лютого 2016 року, місце народження - м. Шахтарськ Донецької області, Україна у матері [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] Україна, громадянки України; батько [PERSON], громадянин України. У судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги та просить їх задовольнити, зазначивши, що вона не перебуває у шлюбі, 24 лютого 2016 року у м. Шахтарськ Донецької області народила доньку. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши її у якості свідка, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], не заміжня, має доньку [PERSON], [INFO]. Звернувшись до Приазовського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для поновлення актового запису про народження дитини, отримала відмову за № 571/17.27-06-106 від 21.11.2017 року /а.с. 9/, оскільки надане свідоцтво серії ДНР № 011814 про народження гр.. [PERSON], видане 05.03.2016 року Шахтарським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану держаної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР є недійсним і не створює правових підстав. А тому, їй необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження [PERSON]. Факт народження [PERSON] 24 лютого 2016 р. підтверджується, медичним свідоцтвом про народження № 31 від 25.02.2016 року, виданого Муніципальним закладом "Центральна міська лікарня міста Шахтарськ" де вказано, що у громадянки [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], о 17 год. 03 хв. 24 лютого 2016 року народилась дитина дівчинка, вагою 3 100 грамів /а.с. 8/; свідоцтвом про народження ДНР № 011184 від 05.03.2016 року, виданого Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, де зазначено, що 24.02.2016 року народилася [PERSON] у м. Шахтарськ, ДНР, мати [PERSON], громадянка України, батько [PERSON], який записаний за заявою матері, про що складено актовий запис про народження № 72 від 05.03.2016 року. (а.с. 6). В той же час, суд не може їх прийняти як належні докази, оскільки органи, які видали вказані документи, у відповідності до чинного законодавства України не зареєстровані, а тому документи, видані такими органами, є нікчемними, тобто не породжують жодних юридичних наслідків для органів державної влади та інших юридичних та фізичних осіб, які знаходяться на контрольованій Україною території. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак м. Шахтарськ Донецької області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому у звязку із тим, що дитина [PERSON] народилася в м. Шахтарськ Донецької області Україна, на території якої, нині, жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про народження, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є неможливим. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Таким чином, медичне свідоцтво про народження, як доказ суд не приймає, але в той же час воно містить фактичні дані, які відповідно до ст. 57 ЦПК України підтверджують вимоги заявниці про встановлення факту народження [PERSON]. Крім того, допитаний судом свідок [PERSON], пояснив, що [PERSON] дійсно була вагітною та народила доньку 24 лютого 2016 року за місцем свого проживання у [INFO]. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи судом не вбачається, його покази об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Оскільки отримане заявницею по справі лікарське свідоцтво про народження дитини є недійсним, то підставою для державної реєстрації народження дитини є виключно рішення суду про встановлення факту народження дитини в певний час. При чому згідно ч.3 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України [PERSON] свідоцтво про народження її доньки, виданого державним органом України.

Outcome: approved