Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогою про стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 по цивільній справі №646/1001/18 позов КП «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 20522 грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. 24.03.2021 [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову та застосувати до нього позовну давність, а також зазначає, що фактично не проживлала з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача КП «Харківводоканал» 12.05.2021 подав відповідь на відзив та зазначив, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтовані, підстави для перерахунку заборгованості відсутні. Також 12.05.2021 представником позивача була подана заява про збільшення позовних вимог: окрім заявлених в позовній заяві вимог про стягнення заборгованості за період з 01.07.2012 по 31.01.2018 в сумі 20522 грн. 52 коп., просить стягнути заборгованість за період з 01.02.2018 по 31.03.2021 в сумі 26363 грн. 70 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2017 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 22954 грн. 19 коп.; інфляційні витрати за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 в сумі 2477 грн. 91 коп.; три відсотки річних від простроченої суми за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 у розмірі 931 грн. 60 коп. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надавши письмову заяву, про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, задовольнити позов відмовити у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності. Крім того, просила врахувати поданий раніше відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Положенням статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач на підставі статті 49 ЦПК України вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. В силу зазначеної статті суд приймає збільшення позовних вимог, оскільки вони виникли з тієї ж підстави, що і вимоги, заявлені при зверненні до суду з позовом, тобто зобов`язання споживача сплачувати надані житлово-комунальні послуги. Сплачена позивачем сума судового збору в повній мірі покриває його розмір з врахуванням збільшених позовних вимог. Відносини, які виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках врегульовані положеннями Закону "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є власник (співвласник) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Положенням п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З матеріалів справи вбачається, що у КП «Харківводоканал» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що свідчить про надання позивачем відповідачу послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності до п. 17, 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов`язки з надання житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Згідно з положенням статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. За частиною 2 цієї статті до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Статтею 9 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" встановлено порядок оплати житлово-комунальних послуг, за яким споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги"). За п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Тобто реєстрацією особи призюмується її місце проживання за цією адресою. Акти, складені сусідами, не можуть бути доказом, який беззаперечно підтверджує факт не проживання відповідача за місцем реєстрації. Згідно з п. 29 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Однак, відповідач не зверталась із заявою про опломбування та підтверджуючими документами про не проживання до Комунального підприємства «Харківводоканал» у зв`язку із відсутністю осіб за даною адресою. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Так само і відсутність письмово оформленого договору саме з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Положенням ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст. 253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зважаючи на те, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, однак в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує за спожиті послуги, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги в межах строку позовної давності. З огляду на вказані норми суд прийшов до висновку, що до даних правовідносин підлягає застосуванню положення про позовну давність за заявою відповідача, тобто стягненню підлягає заборгованість, що утворилася за 3 роки до звернення до суду з цим позовом. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 21.02.2018, тому заборгованість з наданих послуг підлягає стягненню за період, починаючи з 21.02.2015 по 31.01.2018, що складає 14633 грн. 75 коп., а також за період з 01.02.2018 по 31.03.2021 в сумі 22954 грн. 19 коп. У відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на прострочення відповідачем сплати за надання комунальних послуг, вимога позивача щодо стягнення інфляційних витрат за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 в сумі 2477 грн. 91 коп. та трьох процентів річних в розмірі 931 грн. 60 коп. є законною та обґрунтованою в силу положення статті 625 ЦК України. Виходячи з наданих суду розрахунків інфляційних витрат за період з 01.02.2015 по 31.01.2018 в розмірі 3035 грн. 11 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 641 грн. 21 коп., слід зробити висновок, що ці суми підраховувалися з розміру заборгованості за межами строку позовної давності, яка стягненню не підлягає. Зазначене дозволяє зробити висновок, що вимога про їх стягнення не може бути задоволена, так як наданий позивачем розрахунок не дозволяє суду самостійно підрахувати інфляціні витрати та 3% річних з суми простроченої заборгованості, яка утворилася за період з 21.02.2015 по 31.01.2018. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial