Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення позивача до квартири [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову зазначає, що він є власником 31/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками частини вищевказаної квартири є його донька - відповідач [PERSON] (69/200) та його колишня дружина [PERSON] (69/200). Вказав, що спір між ним та колишньою дружиною з питання його проживання в квартирі відсутній. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.07.2007 встановлено порядок користування трикімнатною квартирою за адресою [ADDRESS] . Зокрема, йому в користування виділено кімнату площею 11,5 кв.м. з прилеглим балконом, [PERSON] та [PERSON] виділені житлові кімнати площею 17,3 кв.м. з прилеглим балконом 9,6 кв.м.; допоміжні приміщення, а саме кухню, ванну кімнату, вбиральню залишено в спільному користуванні. Проте вже більше 13 років він не має змоги користуватись належним йому майном в порядку, визначеному рішенням суду. На даний час в квартирі проживає його донька зі своїм чоловіком. Вона категорично проти того, щоб він зайняв виділену за рішенням суду кімнату у квартирі, якою вона постійно користується та розпоряджається на власний розсуд. Вказав, що донька постійно вчиняє сварки, ображає його, погрожує подачею заяви в поліцію. Зазначив, що іншого житла не має, а тому він змушений звернутись до суду за захистом свого права. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.05.2020 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надала. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2020 закрито підготовче провадження по справі, продовжено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що на момент прийняття Соснівським районним судом м. Черкаси у 2007 році рішення про встановлення порядку користування квартирою, вона не мала дітей. На даний час вона проживає у квартирі зі своєю сім`єю та дітьми, які не знають позивача, він для них є чужою людиною, а тому спільне проживання з позивачем у квартирі вважає не можливим. Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, із заявами до суду не зверталася. Суд, заслухавши думку сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 31/100 частки квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири є [PERSON] 69/200, та [PERSON] 69/200. Право власності на даний об`єкт нерухомого майна підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 200284287 від 14.02.2020, відповідно до якої право власності сторін набуте на підставі свідоцтва про право власності САВ 891818, 22.09.2008, видане органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету ( [PERSON] ), свідоцтва про право власності, САВ 891910, 20.10.208, видане органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету ( [PERSON] ). Згідно копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 04.03.1987 року. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~\~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~316,\~317,\~319\~\~ЦК України\~- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст.\~\~358 ЦК України\~- право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.07.2007 встановлений порядок користування трикімнатною квартирою [ADDRESS] та виділено в користування [PERSON] кімнату площею 11,5 кв.м. з прилеглим балконом, [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати площею 17,3 кв.м. з прилеглим балконом 9,6 кв.м. Допоміжні приміщення: кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню залишено в спільному користуванні. Згідно\~ст. 361 ЦК України\~- співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач у позові зазначає, що через неприязні відносини, що склалися з донькою, остання перешкоджає йому у користуванні виділеною йому за рішенням суду кімнатою у квартирі. Так, згідно копії Акту опитування сусідів № 134 від 17.02.2020 зазначено наступне: « [PERSON] не може увійти в своє помешкання по [ADDRESS] , через те, що дочка [PERSON] не впускає його до квартири. Часто вона йому погрожує посадити до в`язниці». Крім того, відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що вона не впускає позивача у квартиру, оскільки він тривалий час там не проживає, у них склалися неприязні відносини, а тому спільне проживання з позивачем в одній квартирі вважає не можливим. Позивач, як власник 31/100 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, зокрема проживати у виділеній йому кімнаті та вселитися в квартиру. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Оскільки судом встановлено, що сторони не можуть вирішити спір щодо користування спірною квартирою, позивач не має вільного доступу до майна, співвласником якого він є, через перешкоди зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов та усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення позивача до спірної квартири, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved