Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити додатковий строк - два місяці для подання ними заяви до Бердичівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої 27 червня 2011 року його матері - [PERSON]. Позовні вимоги мотивують тим, що його мати - [PERSON] помер 27.06.2011 року. Його матері належало майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Терехівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області, переданої для ведення особистого селянського господарства. В установлений законом шестимісячний термін він не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини по причині того, що не знайшов вказаний держаний акт про право власності на земельну ділянку на ім"я його матері, а дізнався про існування державного акту від голови сільської ради. У липні 2016 року від звернувся до нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки ним було пропущено строки для прийняття спадщини. А тому він звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку, оскільки вважає, що пропустив його з поважних причин. У відкритому судовому засіданні позивач - [PERSON], його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві. В судове засідання представник відповідача - Терехівської сільської ради не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення свідка [PERSON], зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлені наступні факти та обставини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 27.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с. 7). [PERSON] є сином померлої [PERSON], даний факт сторонами не оспорюється. За життя 05 березня 1996 року [PERSON] склала заповіт, згідно вимог якого усе своє майно, що буде їй належити на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого воно не складалося, заповіла своєму сину - [PERSON]С.(а.с.26). Згідно копії спадкової справи із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернувся [PERSON]С.(а.с. 22). Постановою державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори від 08 липня 2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв"язку з пропуском встановленого законодавством строку на її прийняття (шість місяців), що підтверджується постановою нотаріуса(а.с. 31). Судом встановлено, що [PERSON] є особою похилого віку, даний факт сторонами не оспорюється. На день смерті матері та у період шести місяців після її смерті, позивач працював в СФГ " Злагода" с. Семенівка Любарського району, крім того на його утриманні перебуває дружина - [PERSON], яка хворіє і потребує постійного догляду з 2010 року, що підтверджується як показами свідка [PERSON], так і довідкою Великоволицької лікарської амбулаторії від 26.09.2016 року, та довідкою СФГ "Злагода"(а.с. 33- 35). В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що він проживає в [INFO], а мати проживала в [INFO]. У встановлений законом строк він до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва не звертався, оскільки про наявність заповіту на його ім"я, та наявності спадкового майна він не знав, так як не мав ніяких документів. При житті мати також йому про це не говорила. В травні 2016 році під час розмови з Терехівським сільським головою він взнав, що при житті мати оформила на нього заповіт, і за нею рахується земельний пай. Раніше він не приїздив до села, оскільки з 2010 року хворіла його дружина, яка потребувала його постійного догляду, і вони перебували в тяжкому матеріальному становищі, оскільки значна частина коштів, які він заробляв йшла на її лікування. Крім того даний факт підтверджується і довідкою Терехівської сільської ради від 05.10.2016 року № 820, згідно якої [PERSON] дійсно земельною часткою( паєм) померлої гр. [PERSON] з 2011 року не користувався(а.с. 37). Відповідно до ст. 1272 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Цією ж постановою зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 213 даного Кодексу, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що причини, які перешкоджали позивачу своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, є поважними, крім того не порушуються права інших громадян, а тому позовна вимога про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню.

Outcome: approved