Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У червні 2019 року представник позивача [PERSON] , адвокат Ратушна Р.П. звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати постанову державного виконавця Шевченко В.М. Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 13 червня 2019 року у виконавчому провадженні №52298794 з примусового виконання виконавчого листа №2/212/160/16 про доручення Тернівському відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити перевірку наявності майна, належного боржнику за адресою: [ADDRESS] , провести опис майна боржника, у 10-денний термін з дня отримання постанови направити до Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області відповідні постанови разом з фотознімками для подальшого виконання. В обґрунтування позову вказала, що у провадженні Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №52298794 з примусового виконання виконавчого листа №2/212/160/16, виданого 12.09.2016 року Колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 09.12.2014 року у розмірі 165\~425 грн. основного боргу, 6598,87 грн. відсотків, 4120,00 грн. 3 % річних, 64522,15 грн. інфляції , а всього 240666,02 грн., судових витрат 5053,99 грн., витрат на правову допомогу 8903,19 грн., разом - 254\~623,20 грн. 14.06.2019 року з офіційного сайту автоматизованої системи виконавчих проваджень позивачу [PERSON] стало відомо про те, що постановою про доручення перевірки від 13.06.2019 року на підставі заяви стягувача доручено Тернівському ВДВС м.Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області здійснити перевірку факту наявності майна, належного боржнику за адресою: [ADDRESS] , про що скласти відповідні постанови. Також доручено провести опис майна боржника. Позивач вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, а також такою, що порушує її права як власника нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Стягувачем не надано доказів фактичного проживання боржника [PERSON] у вказаному будинку, при цьому в постанові про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2016 року зазначено адресу проживання боржника [PERSON] , [ADDRESS] .Лише заява стягувача, котрий являється зацікавленою особою, без наявності достовірних доказів, не може слугувати підставою для перевірки факту наявності майна, належного боржнику та його опису, в будинку власником якого боржник не являється.Власником нерухомого майна по [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що державним виконавцем при винесенні постанови про доручення перевірки від 13.06.2019 року порушено її право на недоторканість житла та непорушність права власності. Здійснення перевірки Тернівським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ уДніпропетровській області факту наявності майна, належного боржнику за адресою: [ADDRESS] , можливе тільки шляхом проникнення до житла, що належить на праві власності позивачу, який не є боржником у виконавчому провадженні. Рішення суду про примусове проникнення до житла відсутнє. Позивач вважав, що оскаржуваною постановою Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про доручення перевірки від 13.06.2019 року по виконавчому провадженню №52298794 порушено його право на недоторканість житла та право власності на житло, тому звернувся до суду за захистом свого права в порядку цивільного судочинства і просив постанову визнати незаконною та скасувати. Ухвалою Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року справу передано до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення м сторін. Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, заборонено Тернівському відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вчиняти дії по виконанню постанови державного виконавця Шевченко В.М. Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 13 червня 2019 року у виконавчому провадженні №52298794 про доручення перевірки при примусовому виконанні виконавчого листа №2/212/160/16, виданого 12.09.2016 року Колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.Також вказала, що державний виконавець, виносячи постанову продоручення перевірки від 13.06.2019 року повинен був чітко встановити фактфактичного проживання боржника за адресою: [ADDRESS] , та знаходження за вказаною адресою майна боржника, навести конкретні обставини на їх підтвердження та зазначити вичерпнийперелік найменування майна боржника, яке необхідно описати,чого державнимвиконавцем зроблено не було. Заяви стягувача про наявність майна боржника за вказаною адресою - не надано. Постанова про доручення проведення перевірки взагалі не передбачена діючим законом "Про виконавче провадження" та "Інструкцією про вчинення виконавчих дій". Також вказала, що позивачка у справі є дружиною боржника у виконавчому провадженні [PERSON] , який не мешкає в її будинку на [ADDRESS] , жодних його речей чи майна в будинку немає. Побоюючись, що державні виконавці прийдуть до будинку позивача та опишуть все її майно, вони завчасно звернулись до суду, щоб попередити можливе порушення права позивача на мирне володіння майном та недоторканність житла. Представник відповідача правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі.Вказав, що дії державного виконавця є законними та правомірними, після отримання заяви стягувача про наявність у боржника іншого місця мекання, яке перебуває поза межами територіальної дислокації Покровського ВДВС, держвиконавцем на виконання вимог розділу 3 п.10-11 Інструкції з організації примусового виконання рішень було прийнято рішення про доручення Тернівському ВДВС проведення перевірки наявності майна боржника за вказаною стягувачем адресою. Доручення оформлене саме постановою, оскільки в програмним забезпеченням автоматизованої системи виконавчих проваджень передбачено форму такого доручення у вигляді постанови. Також зазначив, що доручення проведення перевірки наявності майна боржника жодним чином не порушує право власності позивача у справі, оскільки не передбачає примусового проникнення до її житла. Крім того вказав, що оскаржувана постанова направлялась на виконання до Тернівського відділу ДВС влітку 2019 року і строк на її виконання був 10 днів, а отже на час розгляду справи в суді вказана постанова втратила свою актуальність. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2016 року постановою державного виконавцяПокровського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №52298794 з примусового виконання виконавчого листа №2/212/160/16, виданого 12.09.2016 року Колегією суддів у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 09.12.2014 року у розмірі 165\~425 грн. основного боргу, 6598,87 грн. відсотків, 4120,00 грн. 3 % річних, 64522,15 грн. інфляції , а всього 240 666,02 грн., судових витрат 5053,99 грн., витрат на правову допомогу 8903,19 грн., разом - 254\~623,20 грн.(а.с.10). Постановою державного виконавцяПокровського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13.06.2019 рокуна підставі заяви стягувача доручено Тернівському ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області здійснити перевірку факту наявності майна, належного боржнику за адресою: [ADDRESS] , про що скласти відповідні постанови. Також доручено провести опис майна боржника. У 10-денний термін з дня отримання постанови направити до Покровського ВДВС відповідні постанови разом з фотознімками для подальшого виконання. (а.с.9). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2019 року, власником будинку [ADDRESS] є позивач - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Посилаючись на положення вказаних вимог закону, вважаючи, що постановою про доручення проведення перевірки вирішено питання про примусове проникнення до житла, позивачка як власник майна, не будучи стороною виконавчого провадження, звернулась до суду за захистом свого приватного права на житло та майно. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Відповідно до ч. 1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами, а обраний позивачем спосіб захисту своїх прав таким, що не ґрунтується на законі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 ЗУ "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є, серед іншого, звернення стягнення на майно боржника, у тому числі якщо воно перебуває в інших осіб або належить боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Судом встановлено та незаперечувалось представником позивача, що боржник у виконавчому провадженні [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] , а отже у державного виконавця є достатні підстави вважати, що у будинку позивачки може бути наявним майно як її чоловіка та і спільне сумісне майно подружжя. При цьому, у разі незгоди особи, яка вважає себе власником майна, передбачені інші механізми захисту порушеного права, зокрема шляхом зняття арешту з майна за позовом особи, яка вважає себе його власником на підставі ст.59 ЗУ " Про виконавче провадження". З поданням про примусове проникнення до житла особи в порядку ст. 439 ЦПК України та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець до суду не звертався. Посилання представника позивача на порушення державним виконавцем недоторканності житла суд відхиляє, оскільки за своїм змістом оскаржувана постанова, якою доручено лише провести перевірку факту наявності майна боржника за визначеною адресою, не передбачає можливості примусового проникнення до житла позивачки, а отже не порушує її прав як власника житла. \~ \~ \~ \~ Суд\~відхиляє також\~твердження представника\~позивача про те, що оскаржувана постанова про доручення не передбачене діючим законодавством, а має бути саме доручення. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ч.4 ст.8 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення виконавців та посадових осіборганів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.4 розділу 4 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджену Наказом Мінюста № 2432/5 від 05.08.2016 року, постанови виконавця а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовленняпостанов та інших документів виконавчого провадження не в системі забороняється. Таким чином, доручення про проведення перевірки факту наявності майна, належного боржнику, яке оформлене у вигляді постанови в автоматизованій системі виконавчих проваджень не суперечить вимогам діючого законодавства та жодним чином не порушує прав позивача як власника житла. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи доводи позивача щодо підстав звернення до суду з позовом за захистом своїх прав як власника майна із посиланням на ст.ст.386,391,393 ЦК України, суд зазначає, що власник вправі звернутись до суду з вимогою про захист не будь-якого, а саме порушеного права у спосіб, що є адекватним змісту порушеного права та надає можливість захистити чітко визначені законом права. Посилаючись на порушення відповідачем законних прав як власника майна, позивачем не доведено жодними належними та допустимим доказами будь-якого порушення її прав станом на момент звернення до суду, а також не доведено обставин, передбачених ч.2 ст.386 ЦК України щодо можливого порушення прав позивача у майбутньому під час вчинення виконавчих дій. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову, оскільки обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, не знайшли свого підтвердження, а отже у задоволенні позову [PERSON] до Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed