Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, копію позовної заяви отримав, але заперечень відповідача проти позову в порядку ст. 128 ЦПК України не надав. Третьою особою, Московським районним відділом у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, жодного разу не забезпечено явку свого представника у судове засідання, тоді як про день, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні докази в їх сукупності прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що 21 листопада 2007 року між ВАТ „Ощадбанк" в особі філії-Харківське обласне управління ВАТ „Ощадбанк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2243, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у філії - Харківське обласне управління ВАТ "Ощадбанк" (далі Банк, АТ „Ощадбанк") грошові кошти у сумі 145 217,00 гривень на споживчі цілі, на строк 120 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20 листопада 2017 року з зобов'язанням сплачувати 16,5 (шістнадцять цілих п'ять десятих) відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору, [PERSON] зобов'язався: щомісячно до 01 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 1 210,14 гривень та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 31 грудня 2007 року на відповідні рахунки Позичальника. Сплату останнього платежу здійснити до 20.11.2017р. (п. 1.6.); повернути Кредит в сумі 145 217,00 (сто сорок п'ять тисяч двісті сімнадцять) гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені Договором (п. 3.3.1); у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по Договору на першу вимогу Банку достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій (п. 3.3.1); відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з Договору ( п. 3.3.2.). 21 листопада 2007р. між Банком та [PERSON] (Іпотекодавцем-Майновим поручителем) з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору та з метою повернення отриманого [PERSON] кредиту та процентів за його використання було укладено Іпотечний договір №2824 від 21.11.2007р. (далі - Іпотечний договір), посвідчений 21.11.2007. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4491. Тоді ж, тим же нотаріусом було накладено заборону відчуження на предмет іпотеки по вказаному договору, яку було зареєстровано в реєстрі за № 172. Відповідно до умов Іпотечного договору, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання Зобов’язання, що випливає з Кредитного договору, передав в іпотеку, а Іпотекодержатель цим прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в цьому Договорі нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати житловою площею - 16,6 кв.м., загальною площею - 32,5 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] (п.1.2. Іпотечного договору). Відповідно до умов Іпотечного договору (п.5.1.4.) та наданих [PERSON] завірень та гарантій, прав користування, на момент укладення Кредитного та іпотечного договорів, у малолітніх та неповнолітніх дітей предметом іпотеки відсутнє (заява [PERSON]). Згідно п. 3.1.3. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Зобов’язання за Договором про іпотечний кредит та цим Договором, в тому числі: невиконання або неналежне виконання боржником Зобов’язання за Договором про іпотечний кредит в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців. Відповідно до положень п. 4.2. Іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем та/або Боржником Зобов’язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором. На підставі п. 6.1. Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо момент настання Строку платежу Зобов’язання (а відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь - який час незалежно від настання Строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем будь - якого з своїх обов'язків, передбачених цим Договором або у випадку невиконання Боржником своїх обов'язків передбачених Договором про іпотечний кредит, а рівно у випадках, якщо будь - яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов Кредитного договору та порушенням Відповідачем-[PERSON]. умов Іпотечного договору щодо своєчасного та в повному обсязі повернення Кредиту в сумі 145 217,00 (сто сорок п'ять тисяч двісті сімнадцять) гривень та сплати процентів по ньому та інших зобов'язань по цих Договорах, АТ „Ощадбанк" звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка складає 222 789,79 гривень. В результаті судового розгляду справи Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення суду від 30.03.2012р. по справі № 2-1495/11 за позовною заявою АТ „Ощадбанк" до [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким було стягнуто заборгованість за Кредитним договором №2243 від 21.112007. станом на 09.02.2012р. у розмірі 22 789,79 гривень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договору №2824 від 21.11.2007., а саме: квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати житловою площею - 16,6 кв.м., загальною площею - 32,5 кв.м., що належить [PERSON], шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу - 229 900,00 гривень для подальшої його реалізації. Вказане рішення суду, на теперішній час набрало законної сили. На підставі ухваленого рішення суду представником Банку було отримано виконавчий документ та його було пред'явлено до Московського ВДВС ХМУЮ для примусового виконання з метою погашення кредитної заборгованості [PERSON] перед Банком. На теперішній час триває виконавче провадження, але рішення суду не виконано. З матеріалів справи також було встановлено, що в процесі розгляду вищевказаної цивільної справи у суді першої інстанції та при ознайомленні представником АТ „Ощадбанк" з матеріалами виконавчого провадження за адресою місцезнаходження предмету іпотеки зареєстрований [PERSON], [INFO], ідентифікаційний №2348301231. Дана інформація підтверджується листом Комунального підприємства „Жилкомсервіс" №22062/2/07-05 від 04.10.2012р., копією паспорта [PERSON] та іншими документами, які наявні в матеріалах судової справи. На теперішній час, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором не погашена та продовжує обліковуватись на відповідних рахунках Банку. Встановлено, що Позичальником порушено ряд приписів чинного законодавства та умов Іпотечного договору: згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ „Про іпотеку" Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди Іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування; згідно ч. 2 ст. 10 ЗУ „Про іпотеку" Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти Іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права Іпотекодержателя за Іпотечним договором; п. 2.2. Іпотечного договору Іпотекодавець не має права без письмової згоди Іпотекодержателя розпоряджатись будь-яким чином Предметом іпотеки або його частиною, а також укладати стосовно Предмета іпотеки договори оренди (найму), лізингу, та будь-які інші договори, що встановлюють обтяження Предмета іпотеки; п. 3.3.1. Іпотечного договору Іпотекодавець зобов'язана без попередньої письмової згоди Іпотекодержателя не відчужувати, не міняти, не передавати Предмет іпотеки в найм (оренду), не встановлювати інші обтяження щодо Предмета іпотеки; п. 3.3.6. Іпотекодавець зобов'язаний повідомляти Іпотекодержателя про будь-які зміни, які відбулися або можуть наступити у Предметі іпотеки, у тому числі про будь-які дії третіх осіб стосовно Предмету іпотеки не пізніше наступного дня з моменту, коли про вказані обставини стало відомо Іпотекодавцю; п. 3.3.10. Іпотекодавець зобов'язаний у 30-денний строк повідомити Банк про зміну реєстрації свого постійного місця проживання, про зміну місця проживання осіб, що зареєстровані за адресою знаходження Предмета іпотеки, реєстрацію інших осіб за адресою місцезнаходження Предмету іпотеки, їх прізвища, імен, по-батькові, та інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов'язань за цим Договором; п. 3.3.11. Іпотечного договору, після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити Предмет іпотеки протягом 1 (одного) місяця з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та /або фактично проживають за адресою знаходження Предмету іпотеки. У зв'язку з порушенням Позичальником умов Кредитного договору та порушенням Іпотекодавцем-Майновим поручителем умов Іпотечного договору, Банк змушений звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Суд, при вирішенні заявленої вимоги позивачем про виселення відповідача з предмета іпотеки - квартири з'ясував, що дані вимоги, регулюються ст. 7, 40 ЗУ«Про іпотеку» та ст. 109 Житлового Кодексу України, якими визначено наступне, якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду та звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Також відповідно до вищевказаної статті Закону України „Про іпотеку" звернення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Судом встановлено, що 10 січня 2013р. представником Банку було направлено [PERSON] та особам, які проживають за предметом іпотеки, вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку протягом 1 (одного) місяця з моменту отримання даної вимоги, яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою предмета іпотеки. Так, перевіривши матеріали судової справи та надані докази по справі, після спливу 30-ти денного терміну [PERSON] не звільнив житлове приміщення що є предметом іпотеки та не знявся з реєстрації, чим порушили умови п. 3.3.11. Іпотечного договору. Також, відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Отже, позовні вимоги позивача про виселення вказаних осіб суд знаходить такими що підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги позивача про знаття вказаних осіб з реєстрації за адресою, за якою знаходиться іпотечне майно - квартира, суд також дану вимогу, знаходить такою, що підлягає задоволенню. Приймаючи дане рішення, суд виходить із наступного відповідно до ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Статтею 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування з зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на вказану адресу надсилається поштова кореспонденція, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги тощо. Наявність зареєстрованих осіб у будинку, на який звертається стягнення, негативно відображається на ціні продажу, а також перешкоджає реалізації цього предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення та в інших випадках передбачених Законом. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що відповідно до Закону України „Про акціонерні товариства" тип товариства ВАТ „Ощадбанк" було приведено у відповідність до чинного законодавства та у зв'язку з чим проведено державну реєстрацію змін до Статуту банку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261", які стосуються, в тому числі, найменування банку. Таким чином, найменуванням Позивача у справі є: повне найменування - публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України"; скорочене найменування - АТ „Ощадбанк".

Outcome: approved