Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON], за довіреністю [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований у консульському відділі Посольства Російської Федерації У Китайській Республіці міста Пекін, про що свідчить відповідно зроблений запис № 04. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що 17 червня 2004 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у консульському відділенні Посольства Російської Федерації у Китайській Народній Республіці міста Пекін, про що свідчить відповідно зроблений запис № 4. За час перебування в шлюбі, у них народилося двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що подружжю не вдалося зберегти добробут та взаєморозуміння в сім'ї, що були засновані на любові та повазі один до одного у зв'язку з виникненням різних поглядів на життя. Втрата почуття любові, поваги та відсутність спільних інтересів стали причиною фактично припинення шлюбних відносин. З 01 квітня 2014 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подружні стосунки не підтримують, існування шлюбу є формальним. Просить шлюб розірвати. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надійшла нотаріально посвідчена заява, про розгляд справи без його участі, на розірвання шлюбу з [PERSON] згідний. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 17 червня 2004 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у консульському відділенні Посольства Російської Федерації у Китайській Народній Республіці міста Пекін, про що свідчить відповідно зроблений запис № 4 ( а.с. 6).. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стало те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Про надання строку на примирення сторони заперечували. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "[PERSON]". Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved