Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Державне підприємство "Делятинське лісове господарство" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. В обгрунтування позовних вимог посилається, що Наказом директора ДП «Делятинський лісгосп» за № 27-к від 27.05.2014 р. [PERSON] було прийнято на посаду єгеря єгерської дільниці ДП «Делятинського лісгоспу». З метою посилення охорони лісу від самовільних рубок в Білоославському лісництві, наказом директора ДП «Делятинський лісгосп» № 29-к від 27.05.2014 р. за єгером [PERSON] було закріплено майстерську дільницю в Білоославському лісництві (кв. 8 - площа 56 га, кв.9 - площа 19 га, кв.Ю - площа 45 га, кв.П - площа 72 га, кв.12 - площа 94 га, всього - 286 га). Того ж дня з [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та складено Акт прийому-здачі обходу № 88. Як вбачається із Акту прийому-здачі обходу (об'їзду) № 93 від 22.09.2015 р., [PERSON] прийняв під охорону кв.кв. 31, 32, 33, 34, 35, 36 в Білоославському лісництві ДП «Делятинський лісгосп». 06.09.2016 р. Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області було здійснено позапланову перевірку ДП «Делятинський лісгосп», за результатами якої було виявлено неналежне виконання [PERSON] службових обов'язків, внаслідок чого було здійснено незаконну рубку 31 дерева в кв. 35, вид. 7, площею 15,0 га Білоославського лісництва. У зв'язку з цим, навколишньому природному середовищу було спричинено шкоду у розмірі 237521,44 грн. Вказаний розмір шкоди був розрахований відповідно до додатку №1 Постанови КМУ від 23.07.2008 р. №665. 20.04.2017 р. Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП «Делятинський лісгосп» про стягнення 237521,44 грн. шкоди, завданої лісу та навколишньому природному середовищу. 25.05.2017 р. позивач перерахував кошти у розмірі 237521,44 грн. на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища с. Білі Ослави Надвірнянського району Івано-Франківської області, чим фактично виконав позовні вимоги Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області. Оскільки шкода підприємству заподіяна внаслідок неналежного виконанням відповідачем своїх обов'язків то вважає, що її з відповідача на користь позивача слід стягнути в порядку регресу. Таким чином, ДП «Делятинський лісгосп» відшкодував шкоду, завдану навколишньому природному середовищу внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх обов'язків, а тому з [PERSON] слід стягнути кошти у розмірі 237521,44 грн. В судовом у засіданнні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просить стягнути з [PERSON] на користь Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» в порядку регресу виплачену шкоду у розмірі 237521, 44 грн. та судові витрати у розмірі 3562,83 грн. Відповідач в судовому засіданнні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини, на які посилається позивач та пояснив, що був прийнятий на посаду єгеря єгерської дільниці ДП «Делятинського лісгоспу», та з метою посилення охорони лісу від самовільних рубок в Білоославському лісництві, наказом директора ДП «Делятинський лісгосп» від 27.05.2014 р. за ним було закріплено майстерську дільницю в Білоославському лісництві. В його обов'язки входило здійснення контролю за правильністю лісокористування та все, що пов'язано з охороною лісу. Вважає, що він належним чином виконує свої обов'язки і тому не повинен відшкодовувати шкоду в порядку регресу, так як його вина не встановлена, ним не завдано прямої дійсної шкоди. Просить в позові відмовити. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, прийшов до наступного висновку: Відповідно до положень ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що відповідача [PERSON] 27.05.2014 р. прийнято на посаду єгеря єгерської дільниці ДП «Делятинського лісгоспу», що підтверджується наказом директора ДП «Делятинський лісгосп» за № 27-к від 27.05.2014 р. (а.с. 4). З метою посилення охорони лісу від самовільних рубок в Білоославському лісництві, наказом директора ДП «Делятинський лісгосп» № 29-к від 27.05.2014 р. за єгером [PERSON] було закріплено майстерську дільницю в Білоославському лісництві (кв.8 - площа 56 га, кв.9 - площа 19 га, кв.Ю - площа 45 га, кв.П - площа 72 га, кв.12 - площа 94 га, всього - 286 га) з повною матеріальною відповідальністю та укладено з останнім договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 5-7). Згідно Акт прийому-здачі обходу № 88 та Акту прийому-здачі обходу (об'їзду) № 93 від 22.09.2015 р., відповідач [PERSON] прийняв під охорону кв. кв.31, 32, 33, 34, 35, 36 в Білоославському лісництві ДП «Делятинський лісгосп» (а.с. 8-10). На відповідача, як на єгеря, за яким було закріплено майстерську дільницю з повною матеріальною відповідальністю та як працівника державної лісової охорони, покладались обов'язки щодо запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасного виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення. 06.09.2016 р. Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області здійснено позапланову перевірку ДП «Делятинський лісгосп», за результатами якої було виявлено незаконну рубку 31 дерева в кв. 35, вид. 7, площею 15,0 га Білоославського лісництва, що підтверджується копією акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів (а.с. 11-12). Розмір шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною рубкою на території Білоославського лісництва державного підприємства «ДП «Делятинський лісгосп» становить 237521,44 грн. Вказаний розмір шкоди буврозрахованийвідповіднодододатку № 1 Постанови КМУ від 23.07.2008 р. № 665 (а.с. 13-16). 20.04.2017 р. Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП «Делятинський лісгосп» про стягнення 237521,44 грн. шкоди, завданої лісу та навколишньому природному середовищу (а.с. 13, 17-18). 25.05.2017 р. позивач перерахував кошти у розмірі 237 521,44 грн. на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища с. Білі Ослави Надвірнянського району Івано-Франківської області, чим фактично виконав позовні вимоги Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, що підтверджується Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.06.2017 р. та платіжним дорученням № 91 64 від 25.05.2017 р. (а.с. 18). Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 105 ч. 2 п. 1 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев. Таким чином вина [PERSON] у незаконному вирубуванні дерев не доведена та в судовому засіданні жодними доказами не підтверджена. Ст. 107 Лісового кодексу України встановлює обов'язок винного відшкодувати шкоду, заподіяну ним лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Оскільки предметом спору є відшкодування збитків (шкоди) державі, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної порубки дерев, то відповідачами за таким позовом повинні бути власники або користувачі земель лісового фонду, якщо із їхньої вини було заподіяно шкоду державним інтересам. Так, відповідно до ст.ст. 17, 19, 107, Лісового кодексу України у постійне користування лісами на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону та захист лісових насаджень. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Господарським судом Івано-Франківської області встановлено, що саме позивач є постійним користувачем лісів, і саме Державним підприємством «Делятинське лісове господарство» внаслідок невиконання покладених обов'язків допущено незаконне вирубування дерев на земельних ділянках, наданих лісовому господарству у постійне користування, що підтверджено ухвалою від 25.04.2017 р. та не підлягає повторному доказуванню судом. Відповідно до норм ст. 1166 ЦК України, ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст. 105 Лісового кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особи, які нанесли шкоду навколишньому природному середовищу порушенням природоохоронного законодавства несуть цивільну відповідальність і зобов'язані в повному обсязі відшкодувати нанесену ними шкоду. Правовою підставою відшкодування шкоди є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Судом встановлено, що на підпорядкованій відповідачу дільниці виявлено факт незаконної порубки дерев, однак особи, які здійснили самовільну протизаконну рубку дерев не встановлені. Крім того, відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України слідує, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Таким чином, позивач, як постійний лісокористувач, який не забезпечив належну охорону лісу від самовільних порубок, відповідно до рішення суду поніс за це цивільну відповідальність, яка в порядку регресу може бути відшкодована тільки особами, що здійснили самовільну рубку лісу. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідач сам особисто здійснив незаконну рубку дерев чи умисно сприяв іншим особам у її здійсненні За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу до [PERSON] є не обґрунтованими та безпідставними. Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно із пунктом 1 статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Стаття 1191 ЦК України встановлює, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Посилання Позивача на ст. 1191 ЦК України є безпідставним, оскільки право зворотної вимоги може бути пред'явлено до винної посадової або службової особи . Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Також суд бере до уваги, що стягнення за самовільну рубку, пошкодження дерев і іншої лісової рослинності, застосовуються для осіб, що безпосередньо здійснили ці порушення і вина їх визначена у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено в судовом засіданнні, що саме з вини відповідача заподіяна майнова шкода, що він є особою на яку покладено повну матеріальну вілдповідальність, та те, що він заподіяв пряму дійсну шкоду за які повинен нести відповідальність, як працівник і що у відповідності до ст. 1191 ЦК України, останній повинен відшкодовувати цю шкоду. Судові витрати не відшкодовуються оскільки в позові відмовлено. На підставі ст.ст. 1166,1172 1191ЦКУкраїни, ст.ст. 130, 134, 135-1,

Outcome: dismissed