Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просять визначити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: за ними закріпити житлову кімнату площею 12,3 кв.м., позначену в технічному паспорті цифрами - 3; за відповідачем [PERSON] закріпити житлову кімнату площею 11,8 кв.м., позначену в технічному паспорті цифрами 6-4; за відповідачами [PERSON], [PERSON] та малолітнім [PERSON] закріпити житлову кімнату площею 23,2 кв.м., позначену в технічному паспорті цифрами 6-5; кухню, коридор, ванну, позначені в технічному паспорті цифрами 6-1, 6-2, 6-6, залишити у спільному користуванні сторін. Вселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] до квартири [ADDRESS], загальною площею 65,1 кв.м. Зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні, відповідно до зазначеного ними порядку, вказаною квартирою. В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що вони та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач - неповнолітній [PERSON], який зареєстрований у вказаній квартирі, не є співвласником такої.06 червня 2014 року Галицьким районним судом м. Львова винесено рішення, яким скасовано наказ Управління комунальної власності ЛМР від 19 лютого 2009 року №435-Ж-Г в частині приватизації квартири [ADDRESS] і визнано недійсним Свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 19 лютого 2009 року, проте рішення законної сили не набрало. Незважаючи на факт їх реєстрації у спірній квартири та належність права власності на таку, відповідачі чинять перешкоди у користуванні такою - не допускають до проживання у квартирі. Оскільки існує фактична можливість сумісного використання квартири шляхом виділення в користування конкретних житлових кімнат, просять позов задоволити. Протокольною ухвалою судового засідання від 14 жовтня 2014 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати до участі у справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Відділу у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради. 19 листопада 2014 року відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], з участю третіх осіб Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, ЛМКП "Айсберг", Галицького районного відділу у м. Львові ДМС України у Львівській області, в якому позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти таких із реєстраційного обліку. В обґрунтування зустрічного позову покликаються на те, що правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру, а саме - наказ Управління комунальної власності ДЕП ЛМР №435-ж-г від 19 лютого 2009 року, в частині, що стосується приватизації квартири та Свідоцтво про право власності №Г-28399, видане 19 лютого 2009 року Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2014 року, залишеним в силі рішенням Апеляційного суду Львівської області, скасовані. Вважають, що таким чином у сторін по справі відсутнє право власності на квартиру. Покликаються на те, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою більше 5 років, оскільки з 2008 року виїхала на постійне місце проживання до Канади, де на даний час створила нову сім'ю, отримала дозвіл на проживання та працевлаштування. [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2007 року, виїхала на постійне місце проживання до м. Києва, де на даний час створила сім'ю, придбала нерухомість, працевлаштувалась та постійно проживає. [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2007 року, його місцезнаходження невідоме. В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладений у такому та просив первісний позов задоволити. Крім цього, подав заперечення на зустрічний позов, в якому вказує, що витяг про реєстрацію права власності на спірну квартиру зберіг свою чинність, як самостійний юридичний документ, оскільки припинення права власності на квартиру підлягає обов'язковій державній реєстрації, а такої дії проведено не було. Покликається на те, що факт не проживання його довірителів у спірній квартирі зумовлений перешкодами відповідачів за первісним позовом, оскільки такі поміняли замки в квартирі та не допускають позивачів для користування та проживання у квартирі. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову за необґрунтованістю та безпідставністю. Представник відповідачів за первісним позовом проти задоволення первісного позову заперечила, надала пояснення, аналогічні до тих, які містяться у зустрічному позові та просила в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задоволити. Представник третіх осіб - органу опіки та піклування Відділу у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Представники ЛМКП "Айсберг", Галицького районного відділу у м. Львові ДМС України у Львівській області не з'явилися, хоча належним чином були повідомленими про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Допитана як свідок [PERSON], надала суду покази про те, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживає з народження. Вказала, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] у цій квартирі останній п'ять років не проживають і таким не чиняться перешкоди у користуванні квартирою. Комунальні послуги сплачують позивачі за зустрічним позовом. Допитана як свідок [PERSON], надала суду покази про те, що проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 1974 року. [PERSON] проживала до 1985 року, а у 1985 році переїхала жити до чоловіка. [PERSON] проживав у квартирі декілька місяців, а [PERSON] в даній квартирі не проживала, останній раз була у такій в 2009 році. [PERSON], останні п'ять років проживає в Канаді. Допитаний як свідок [PERSON], надав покази про те, що проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2007 року, тобто з часу одруження з [PERSON] і ніхто відповідачам за зустрічним позовом перешкод у користуванні вказаною квартирою не чинить. Допитана як свідок [PERSON], надала суду покази про те, що проживає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою відповідачів за первісним позовом, які постійно проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі за зустрічним позовом в квартирі не проживали і не проживають. 21 серпня 2014 року вона була присутня при складенні акту ЛМКП "Айсберг". Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 01 грудня 2004 року, поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції ( 254к/96-ВР ) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Судом встановлені факти та відповідні таким правовідносини. 06 червня 2014 року Галицьким районним судом м. Львова винесено рішення, яким визнано незаконним та скасовано наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, в частині, що стосується приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] (п.10 додатку до Наказу №435-Ж-Г) та визнано недійсним Свідоцтво про право власності №Г-28399, виданого 19 лютого 2009 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, на вищевказану квартиру. 14 листопада 2014 року Апеляційним судом Львівської області винесено ухвалу, якою вищевказане рішення залишено без змін (а.с.106-109). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.п.1.2. п.1. глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Таким чином, враховуючи скасування судом свідоцтва про право власності №Г-28399, виданого 19 лютого 2009 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, на квартиру №6 на пл. Катедральній, 3 у м. Львові, у сторін відсутнє право власності на вказану квартиру. Вказаний факт підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №33049707, №33049662 та № 33049603 від 03 лютого 2015 року, виданих Реєстраційною службою ЛМУЮ, з яких вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не являються співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.96-101). Суд не приймає до уваги покликання представника позивачів за первісним позовом на те, що право власності на вищевказану квартиру підтверджується витягом про реєстрацію права власності на квартиру від 19 березня 2009 року №22208560, виданий ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", оскільки реєстрація права власності відбувається на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, яке скасоване судом. Як вбачається із відповіді начальника Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівські області від 24 жовтня 2014 року №67/9392, на адвокатський запит адвоката [PERSON] повідомлено, що заяви та повідомлення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з приводу не допуску їх до проживання у квартирі [ADDRESS] в Галицький РВ ЛМУ ГУМВС України не надходили. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачам за первісним позовом відповідачами не чинилось перешкод у користуванні та вселенні квартири. Крім цього, згідно наявної в матеріалах справи копії довідки ТОВ "МГА-ГРУПП", що розташоване за адресою: м. Київ, пров. Новопечерський, 5, [PERSON] дійсно працює в ТОВ "МГА-Групп" на посаді технічний директор з 20 вересня 2010 року. Вказана посада є основним місцем роботи [PERSON] із повною щоденною зайнятістю по вказаному місцю роботи (а.с.102). Відповідно до копії довідки Національного медичного університету ім.. О.О.Богомольця №296 від 13 січня 2015 року, така видана [PERSON] в тому, що вона є студентом п'ятого курсу фармацевтичного факультету заочного форми навчання Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця (а.с.103). Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки Південно-Східного регіонального коледжу від 09 лютого 2015 року, [PERSON] зарахована в якості студентки денного відділення на курс навчання середнього медичного персоналу у Південно-Східному регіональному коледжі в місті Вейберн, провінція Саскачеван, Канада. 2-річна навчальна програма триватиме з 29 вересня 2014 року до 13 травня 2016 року. Вищевказаними документами підтверджується факт не проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] не по причині чинення відповідачами за первісним позовом перешкод у користуванні квартирою, а у зв'язку роботою та навчанням за межами міста Львова таких. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення вищевказаних статей, а також те, що позивачами за первісним позовом не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів, що відповідачами чиняться перешкоди у користуванні та вселенні [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS], такі постійно проживають за межами міста Львова, не доведено порушеного права на проживання у вищевказаній квартирі з боку відповідачів, а відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛМКП "Айсберг" 25 вересня 2013 року, співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] являються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані особи зареєстровані у даній квартирі, крім таких зареєстрований [PERSON] [INFO] (а.с.4). Стосовно вимог зустрічного позову про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняття таких із реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні таких, виходячи із наступного. Встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] до 14 листопада 2014 року (дата винесення ухвали Апеляційний судом Львівської області, якою рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2014 року, яким визнано незаконним та скасовано наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №435-Ж-Г від 19 лютого 2009 року, в частині, що стосується приватизації квартири [ADDRESS] (п.10 додатку до Наказу №435-Ж-Г); визнано недійсним Свідоцтво про право власності №Г-28399, видане 19 лютого 2009 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, на квартиру за адресою: [ADDRESS]) залишено без змін) перебувала у спільній сумісній власності сторін. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається із наявних в матеріалах справи копій актів обстеження квартири [ADDRESS] у м. Львові ЛМКП "Айсберг" такі складені 30 травня 2014 року, 27 листопада 2014 року, 21 серпня 2014 року та стверджують непроживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вказаній (а.с.70-72). Однак, суд не приймає такі, як належні та допустимі докази, оскільки з часу скасування правовстановлюючих документів на квартиру минуло менше, ніж 6 місяців, а отже у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed