Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі Філії ПАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління (далі - ПАТ КБ «Надра») звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 21.08.2008 року був укладений кредитний договір №151/2008-МК (далі - Кредитний договір), у відповідності до якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 550000,00 грн. для задоволення споживчих потреб, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит в строк до 21.05.2015 року зі сплатою 22,9 відсотків річних відповідно до графіку повернення кредиту. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 21.08.2008 р. між Банком та відповідачем був укладений Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за №6851 у реєстрі, згідно з умовами якого в іпотеку Банку відповідачем [PERSON] було передано квартиру [ADDRESS], загальною площею 106,2 кв.м., жилою - 56,4 кв.м. Зі сторони позивача умови договору виконано в повному обсязі. Однак відповідач належним чином не виконував своїх кредитних зобов'язань внаслідок чого утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 437947,70 грн. з яких 247385,96 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 176878,16 грн. - заборгованість по відсотках, 5059,98 грн. - пеня за несвоєчасно погашені відсотки, 8623,60 грн. - штраф за порушення строків повернення кредиту та відсотків. Добровільно відповідач борг не погашає, у зв'язку з цим просить суд звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, а саме - трикімнатну квартиру, що знаходиться в будинку [ADDRESS], загальною площею 106,2 кв.м., житловою - 56,4 кв.м., що є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 19 липня 2002 року по реєстру №6316, в межах суми заборгованості по Кредитному договору №1512008-МК від 21.08.2008р., яка становить 437 947.70 грн. шляхом реалізації предмета на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону з початковою ціною на реалізацію предмета іпотеки у сумі, визначеній суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження. Також просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 3441 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні подав суду заяву про уточнення позовних вимог у якій зазначає, що станом на 22.07.2014 року заборгованість відповідача по кредитному договору №151/2008-МК становить 455410,24 грн., з яких 247385,96 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 15546,15 грн. - заборгованість по відсотках, 30917,10 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 161561,03 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. Добровільно відповідач борг не погашає, у зв'язку з цим просить суд звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, а саме - трикімнатну квартиру, що знаходиться в будинку [ADDRESS], загальною площею 106,2 кв.м., житловою - 56,4 кв.м., що є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 19 липня 2002 року по реєстру №6316, в рахунок погашення вищевказаної суми заборгованості за кредитним договором. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що на даний час матеріальне становище у його сім'ї є скрутне, а тому просить скасувати суму нарахованих банком штрафних санкцій за порушення умов договору та строків погашення кредиту. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно п.1.2. Розділу 1. Загальні положення Статуту ПАТ "КБ «НАДРА" (нова редакція), затвердженого Наказом Тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Надра» від 26.01.2011 року Банк змінив своє найменування ВАТ КБ «Надра» на ПАТ «КБ НАДРА». 21.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №151/2008-МК, у відповідності до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 550000,00 грн. для задоволення споживчих потреб, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит в строк до 21.05.2015 року зі сплатою 22,9 відсотків річних відповідно до графіку повернення кредиту. Згідно Додаткової угоди №1 від 21.08.2008 року до кредитного договору №151/2008-МК сторонами було досягнуто домовленості, що Банк надає Позичальнику транш у розмірі 250000,00 грн. на термін з 21.08.2008 р. по 15.08.2015 р. з процентною ставкою 22,9 річних по терміновому кредиту та 45,8 % річних по простроченому кредиту. Погашення траншу відбувається за вільним графіком, однак протягом останніх 24 місяців дії Угоди зменшення траншу відбувається рівними частинами, а саме розмір заборгованості станом на 15.11.2013 року повинен складати не більше 218750,00 грн., станом на 15.02.2014 року - 187500,00 грн. 21.08.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за №6851 у реєстрі, згідно з умовами якого в іпотеку Банку відповідачем [PERSON] було передано квартиру [ADDRESS], загальною площею 106,2 кв.м., жилою - 56,4 кв.м. з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з Кредитного договору №151/2008-МК від 21.08.2008 року. Згідно п.п. 8.1, 8.2 Кредитного Договору у разі порушення строків повернення Кредиту чи строків сплати відсотків за користування Кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. За умовами п. 8.3 Кредитного Договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом Позичальник сплачуватиме Банку штраф в розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню Кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статей 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. В силу статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 250000 грн., що підтверджено меморіальним ордером №NL-10 від 21.08.2008 року. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконував грошових зобов'язань перед кредитором по поверненню кредиту, внаслідок чого, згідно представленого позивачем розрахунку станом на 22.07.2014 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 455410,24 грн., з яких 247385,96 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 15546,15 грн. - заборгованість по відсотках, 30917,10 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 161561,03 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. 06.11.2013 року Банком на адресу відповідача направлено претензії про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором №151/2008-МК від 21.05.2008р., які залишилися без реагування. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Станом на дату розгляду справи відповідачем не подано доказів погашення боргу перед позивачем. Таким чином, відповідач не виконав зобов'язання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочив виконання зобов'язань перед кредитором. Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Умовами Кредитного договору (п.п. 8.1,8.2) сторонами передбачено відповідальність за порушення Позичальником строків повернення Кредиту чи строків сплати відсотків за користування Кредитом, а саме пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 8.3 Кредитного Договору передбачено відповідальність за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом, а саме Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню Кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення. Згідно ст.549 ЦК України штраф і пеня е різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності. Одночасне застосування судом штрафу і пені, що є одним і тим самим видом юридичної відповідальності, за одне і те саме порушення договірного зобов'язання призвело до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення». Отже, нарахування позивачем штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом з одночасним нарахуванням пені за таке саме порушення умов договору є порушення ст. 61 Конституції України та веде до подвійної цивільно-правової відповідальності, а тому суд приходить до висновку, стягнення штрафу передбаченого п. 8.3 Договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 161561,03 грн. не може бути застосовано через наявність іншого механізму юридичної відповідальності за несвоєчасно сплачені платежі в Кредитному договорі, а саме пені передбаченої п.п 8.1,8.2. Враховуючи беззаперечність порушення Відповідачем строків повернення тіла кредиту, суд вважає за необхідне, залишити пеню, як юридичну відповідальність, передбачену за це порушення умовами Кредитного договору. За умовами ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги, розмір сплачених відповідачем банку коштів на погашення кредиту (334710,74 грн.), кінцевий строк повернення кредиту ( 21.05.2015р.), матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені нарахованої позивачем в розмірі 30917,10 грн. відповідно до п.п. 8.1,8.2 Договору до суми 10000 грн. Згідно ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а у разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до п. п.5.16, 5.17 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання ( або тієї чи іншої його частини) воно не буде виконане. У разі порушення Іпотекодавцем Зобов'язань встановлених Кредитним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості Предмета іпотеки. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Організація продажу предмета іпотеки покладається на спеціалізовані організації, які залучаються на конкурсній основі органами державної виконавчої служби. Право вибору спеціалізованої організації належить іпотекодержателю. За умовами ст. 43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. У відповідності до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6.2 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись Іпотекодержателем шляхом продажу від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.38 «Про іпотеку», іпотекодержатель має право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, якщо це передбачено рішенням суду. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору ґрунтуються на вимогах закону, умовах укладених договорів та фактичних обставинах справи, що спосіб реалізації предмета іпотеки був встановлений договором іпотеки, тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - а саме - трикімнатну квартиру, що знаходиться в будинку [ADDRESS], загальною площею 106,2 кв.м., житловою - 56,4 кв.м., що є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 19 липня 2002 року по реєстру №6316, в межах суми заборгованості по Кредитному договору №1512008-МК від 21.08.2008р., яка становить 272932,11 грн. шляхом реалізації предмета на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону з початковою ціною на реалізацію предмета іпотеки у сумі, визначеній суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2729 грн. 32 коп.

Outcome: partial