Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

04 березня 2013 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" звернулось до суду з вказаним позовом. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2013 року, позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" залишено без задоволення. 20 листопада 2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та в подальшому і до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 3 705 грн. 24 коп. в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.11.2010 року у м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю та вини відповідача-2, який керував належним відповідачу-1 автомобілем та гр. [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у АСТ «АИС-ПОЛІС», правонаступником якого є ПрАТ "Страхова компанія "Страхове компанія "Український страховий стандарт", остання за заявою [PERSON] здійснила йому страхове відшкодування в розмірі 3 705 грн. 24 коп. Оскільки, в порушення вимог п.п. 33.1.2, п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач-1 чи відповідач-2 не повідомили протягом трьох днів позивача про скоєне ДТП, то згідно п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 вказаного Закону Страхова компанія має право вимагати від них відшкодування вказаної суми. 16 червня 2014 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем - [PERSON], обґрунтовуючи його тим, що на винного водія має бути покладений обов'язок про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 188-189). Ухвалою суду від 16 червня 2014 року первісного відповідача [PERSON] замінено на належного - [PERSON], залучено [PERSON] до розгляду справи в якості третьої особи (а.с. 185). В судове засідання сторони не з'явились, повідомленні належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 209), відповідач причини неявки суду не повідомив (а.с. 213). Третя особа в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, повернувся конверт з відміткою Укрпошти - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 212). Дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 26.12.2009 року між АСТ «АИС-ПОЛІС», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9126982 (а.с. 19). 23.11.2010 року у м. Києві на бул. Дружби Народів (електроопора № 136) відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобіля марки Chevrolet, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] з автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2010 року [PERSON] визнано винним у цьому ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 27). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. На підставі звіту про оцінку № 0241 від 6 грудня 2010 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 16 травня 2011 року, ПАТ «СК «УСС» на користь [PERSON] виплачено 3 705,24 грн. страхового відшкодування (а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК Україна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 33 ЦПК України, передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Уразі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку. Судом на підставі ст. 33 ЦПК України замінено первісного відповідача [PERSON], належним відповідачем - [PERSON], однак уповноваженим представником позивача не надано уточненої позовної заяви в якій би ставились вимоги до [PERSON] З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову, що не позбавляє права позивача на пред'явлення позову до належного відповідача в подальшому. Проте, представник позивач клопотання щодо уточнення позовних вимог, після заміни первісного відповідача [PERSON], на належного - [PERSON] не заявляв. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що у позові ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення з [PERSON] відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 705,24 грн. необхідно відмовити, оскільки відповідачем по справі є [PERSON], а позовні вимоги до останнього позивачем не заявлялися.

Outcome: dismissed