Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

заявник [PERSON], звернувся 04.07.2017 року до суду із заявою, в якій зазначив, що його дружина 28 червня 2017 року народила дитину, а саме хлопчика [PERSON] у пологовому відділенні Ясинуватської центральної районної лікарні Донецької області. На підставі медичного свідоцтва про народження дитини, виданого 28 червня 2017 року пологовим відділенням Ясинуватської центральної районної лікарні Донецької області, заявник звернувся до Торецького міського відділа державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки надане ним свідоцтво про народження дитини не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті" зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.10.2006 р. за №1150/13024 та це свідоцтво не може бути підставою для державної реєстрації народження. У зв'язку з вищезазначеним просить встановити факт, що його дружина [PERSON], 28 червня 2017 року у місті Ясинувата Донецької області народила дитину, [PERSON]. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що наполягає на заявлених вимогах з підстав викладених в заяві, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Торецького міського відділа державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - телефонограмою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 7 частини 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.234 та п. 5 ч. 1 ст.256 ЦПК Українита роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 17 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №339 (а.с.8). Відповідно медичного свідоцтва про народження №71 від 28 червня 2017 року, [PERSON], 28 червня 2017 року о 10 години 45 хвилин народила хлопчика вагою 3650,00 гр., у пологовому відділенні Ясинуватської центральної районної лікарні Донецької області (а.с.6). На підтвердження факту народження дитини заявник також надав відомости пологового відділення про новонародженого від 01.07.2017 року, виданої у полікліниці №1 Ясинуватської центральної районної лікарні (а.с.7). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: 1) документи встановленої форми про народження, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту народження особи . На звернення [PERSON] до Торецького міського відділа державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області було роз'яснено, що для державної реєстрації народження дитини необхідно пред'явити паспорти та надати лікарське свідоцтво про народження - форма 103/о, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті" зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.10.2006 р. за №1150/13024 та надане ним свідоцтво не може бути підставою для державної реєстрації народження (а.с.5). Надати таке лікарське свідоцтво зазначеної вище форми у заявника немає можливості, оскільки його дитина народилась на території тимчасово не підконтрольній владі України і лікарське свідоцтво про народження дитини видане за формою, яка не відповідає формі, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545. Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, медичне свідоцтво про народження дитини у [PERSON] від 28 червня 2017 року, видане в м. Ясинувата Донецької області - на території тимчасово не підконтрольній владі України, не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. За вищенаведених обставин, встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт народження, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів. Тому суд, приймає до уваги надані заявником докази і оцінюючи їх у сукупності, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження [PERSON] 28 червня 2017 року в м. Ясинувата, Донецької області, Україна, дитини чоловічої статі, що надасть можливість заявникові отримати свідоцтво про народження дитини відповідно до законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved