Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив: відповідь надану ПАТ «УкрСиббанк» в листі вих. 35/4046 від 15.02.2016 року [PERSON] за його заявою про надання роз»яснення від 18.01.2016 року, визнати дією ПАТ «УкрСиббанк», такою, що порушує право [PERSON] на інформацію, виражену в наданні відповіді, що не відповідає суті заяви [PERSON] про надання розяснення від 18 січня 2016 року і є неправомірною відмовою в наданні запитуваної інформації/розяснення; зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» надати [PERSON] за адресою вул. Братів Окуневських, 30/26, м.Городенка, Івано-Франківської області, 78100 належне розяснення, що стосується пункту 2.7 Договору Факторингу №05/12, згідно з яким клієнт ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь Фактора ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року; - судові витрати по справі віднести за рахунок відповідача. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 30 листопада 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11261628000. Пунктом 9.5 вищевказаного договору визначено, що «Позичальник, уклавши цей договір, надає банку право збирати, зберігати, використовувати, надавати і отримувати інформацію щодо особи позичальника, яка: визначена чинним законодавством України, як необхідна для формування кредитної історії до/від бюро кредитних історій, створених згідно вимог законодавства України; необхідна для укладення договорів щодо страхування кредитного ризику неповернення кредиту за Договором та/або «Кредитним договором» - до страхових компаній; необхідна при укладенні договорів щодо відступлення права вимоги за Договором та/або «Кредитним договором» - до відповідних фізичних та юридичних осіб; визначена чинним законодавством України у випадках, встановлених та/або не заборонених нормами законодавства, іншим фізичним та юридичним особам. При цьому сторони погодили, що позичальник не має права до Банку жодних претензій в разі вчинення останнім будь-якої дії, зазначеної в цьому пункті Договору» Пунктом 9.7 договору №11261628000 передбачено, що «Листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень іншій Стороні на її адресу для листування, зазначену у розділі 10 Договору». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу №05/12, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року. Згідно п. 2.7 договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року сторони ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» домовились, що «Подальше відступлення (чи інше відчуження, включаючи заставу) фактором прав вимоги за кредитами ( в повному обсязі або частково) будь-яким третім особам допускається відповідно до положень законодавства України. Для уникнення сумнівів, запевнення Клієнта у цьому Договорі надаються виключно на користь Фактора і не можуть бути передані будь-яким третім особам». Вважає, що пунктом 2.7 вищевказаного договору ПАТ «УкрСиббанк» не надав ТОВ «Кредекс Фінанс» права на подальше відступлення прав вимоги за кредитами третім особам, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], бо пункт 2.7 зазначеного договору факторингу містить в собі застереження, що «Для уникнення сумнівів, запевнення клієнта у цьому Договорі надаються виключно на користь Фактора і не можуть бути передані будь-яким третім особам». Проте, в порушення вимог пункту 2.7 договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір Факторингу №05/12-КВ, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за рядом кредитних договорів, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року. З метою зясування правомірності дій ТОВ «Кредекс Фінанс» при виконанні умов Договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року, зокрема, пункту 2.7 даного договору, в тому числі дій ТОВ «Кредекс Фінанс», що стосується передачі третім особам інформації (персональних даних) щодо особи позичальника [PERSON], що була визначена пунктом 9.5 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, ним на адресу ПАТ «УкрСиббанк» було направлено заяву про надання, посилаючись на п.2.7 договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року письмового розяснення, в якому просив вказати: чи ПАТ «УкрСиббанк» Договором факторингу №05/12 від 20.04.2012 року надав ТОВ «Кредекс Фінанс» права наступного відступлення (передачі) вимоги за кредитними договорами третім особам, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, укладеного між громадянином України [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк»?; чи ПАТ «УкрСиббанк» Договором факторингу №05/12 від 20.04.2012 року надав ТОВ «Кредекс Фінанс» право на передачу третім особам інформації щодо особи позичальника [PERSON], що була визначена пунктом 9.5 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року. ПАТ «УкрСиббанк» на його адресу за вих. №35/4046 від 15.02.2016 року, в якості відповіді на його заяву про надання розяснення від 18.01.2016 року, надіслав лист, в якому вказав норми закону у відповідності до яких було здійснено відступлення вимоги за кредитним договором, тим самим ПАТ «УкрСиббанк» ухилився від надання належної відповіді на його заяву про надання розяснення від 18.01.2016 року, що вважається неправомірною відмовою в наданні інформації, що стосується особисто [PERSON], як споживача за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і яка є необхідною [PERSON] для реалізації захисту прав і законних інтересів позичальника у відносинах з ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс». Зазначає, що ця інформація законом до інформації з обмеженим доступом не віднесена, а отже є відкритою. Вважає, що має право на запитувану інформацію, а ПАТ «УкрСиббанк» зобов»язане надати йому за його заявою належне роз»яснення, що стосується умов договору Факторингу №05\\12 від 20.04.2011 року. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Крім того в позовній зазначає, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» споживачі звільняються від сплати судового збору з подачі позовів, що стосуються захисту їх прав. За таких обставин, просить судові витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю із підстав, викладених у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву, вказуючи на те, що 30.11.2007 року між відповідачем та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 за умовами якого, позивачу було надано кредитні кошти. На підставі Договору факторингу №05/12 від 20 квітня 2012 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Кредекс Фінанс», відповідач здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем і позивачем. Посилаючись на ст.514 ЦК України, зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, тому питання щодо обсягу прав, які переходять до нового кредитора в частині передачі права наступного відступлення є недоречними, оскільки дане питання однозначно врегульовано законодавством. Що стосується іншої вимоги, щодо передачі третім особам інформації щодо особи позичальника [PERSON], зазначає, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, яким були визначені права та обовязки сторін. Серед іншого Кредитний договір містить і умови про передачу буд-яких матеріалів і інформації, що стосується Кредитного договору, третім особам. Так, п.9.5 Кредитного договору визначено : позичальник, уклавши цей договір, надає банку право збирати, зберігати, використовувати, надавати і отримувати інформацію щодо особи позичальника ( персональні дані позичальника, відомі банку та//або третім особам у звязку з укладенням та виконанням даного договору, зокрема, банківську та комерційну таємницю), яка необхідна при укладенні договорів щодо відступлення права вимоги за договором та/або «Кредитним договором» до відповідних фізичних/юридичних осіб. Тобто, уклавши Кредитний договір, позивач надав право банку передавати інформацію третім особам при укладенні договорів щодо відступлення права вимоги. А враховуючи законодавчо встановлені вимоги ст..514 ЦК України, щодо повного переходу прав та вимог до нового кредитора за відступленим договором, у тому числі і права передачі інформації, то питання щодо наділення нового кредитора правом передачі інформації регулюється договором, який укладається останнім. Крім того, позивач у своїх зверненнях ставить питання про тлумачення умов договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Кредекс Фінанс», при цьому не являючись стороною цього договору, що є неможливим. Ствердив, що [PERSON] була надана відповідь на його заяву, яка була викладена у листі ПАТ «УкрСиббанк» за вих. 35/4046 від 15.02.2016 року. Крім того, зазначає, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів". Таким чином, вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними і необгрунтованими, тому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до наступного. У ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1 Закону України "Про інформацію", який регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, визначено, що документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Ч.1 статті 5 згаданого Закону кожному гарантовано право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. В ч.3 статті 11 цього Закону вказано, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Судом встановлено, що 30.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір Факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11.2007 року відступлені банком ТОВ «Кредекс Фінанс». За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діяла на час укладення договору, між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов»язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Пунктом 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, визначено, що споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. При укладенні договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11.2007 року сторони визначили кредит споживчим. Отже, позовні вимоги [PERSON] стосуються захисту його прав, як споживача кредитних послуг, що відповідає змісту Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію. Пунктом 9.7 договору №11261628000 від 30.11.2007 року сторонами передбачено, що «Листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень іншій Стороні на її адресу для листування, зазначену у розділі 10 Договору». В позові [PERSON] зазначив, що із заявою від 18.01.2016 року до відповідача він звертався для з»ясування обставин, що стосувалися договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, укладеного між ним та АКІБ «УкрСиббанк». Дана інформація, стосується особисто [PERSON], як споживача за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року і необхідна йому для реалізації захисту прав і законних інтересів позичальника у відносинах з ПАТ «УкрСиббанк». Так, позивач звернувся до відповідача із заявою, датованою 18.01.2016 р. про надання розяснення, згідно якої просив вказати: - Чи ПАТ «УкрСиббанк» Договором факторингу №05/12 від 20.04.2012 року надав ТОВ «Кредекс Фінанс» права наступного відступлення (передачі) вимоги за кредитними договорами третім особам, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, укладеного між громадянином України [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк»?; - Чи ПАТ «УкрСиббанк» Договором факторингу №05/12 від 20.04.2012 року надав ТОВ «Кредекс Фінанс» право на передачу третім особам інформації щодо особи позичальника [PERSON], що була визначена пунктом 9.5 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року. В судовому засіданні представник відповідача не заперечив факт отримання ПАТ «УкрСиббанк» вищевказаної заяви про надання розяснення від 18.01.2016 року, яка надійшла від [PERSON] Проте, як встановлено у судовому засіданні відповіді на запитувану інформацію (розяснення), яка була викладена у заяві від 18.01.2016 року [PERSON] від ПАТ «УкрСиббанк» так і не отримав. Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що [PERSON] була надана відповідь на вищевказану заяву про надання розяснення, яка була викладена у листі ПАТ «УкрСиббанк» за вих.35/4046 від 15.02.2016 року, оскільки із змісту даного листа не вбачається, що саме на заяву [PERSON] від 18.01.2016 року надано відповідь. Із змісту позовних вимог та пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що інформація (розяснення), яку просив надати [PERSON] у направленій ПАТ «УкрСиббанк» заяві від 18.01.2016 року, стосується особисто позивача [PERSON] і є необхідною йому для реалізації захисту прав і законних інтересів позичальника у відносинах з ПАТ «УкрСиббанк». Така інформація законом не віднесена до інформації з обмеженим доступом, а отже є відкритою. Реалізація права на цю інформацію права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб не порушує. З цього випливає, що ПАТ «УкрСиббанк» будучи згідно ст.4 Закону України "Про інформацію", суб'єктом інформаційних відносин, згідно названих вище правових норм зобов'язане надати позивачу за його запитами названу вище інформацію (розяснення), тому позов в цій частині слід задоволити. Що стосується заявлених вимог [PERSON], а саме: відповідь надану ПАТ «УкрСиббанк» в листі вих. 35/4046 від 15.02.2016 року [PERSON] за його заявою про надання роз»яснення від 18.01.2016 року, визнати дією ПАТ «УкрСиббанк», такою, що порушує право [PERSON] на інформацію, виражену в наданні відповіді, що не відповідає суті заяви [PERSON] про надання розяснення від 18 січня 2016 року і є неправомірною відмовою в наданні запитуваної інформації/розяснення, суд приходить до висновку, що в цій частині позову слід відмовити виходячи з наступного. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов»язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача, а саме: відповідь надану ПАТ «УкрСиббанк» в листі вих. 35/4046 від 15.02.2016 року [PERSON] за його заявою про надання роз»яснення від 18.01.2016 року, визнати дією ПАТ «УкрСиббанк», такою, що порушує право [PERSON] на інформацію, виражену в наданні відповіді, що не відповідає суті заяви [PERSON] про надання розяснення від 18 січня 2016 року і є неправомірною відмовою в наданні запитуваної інформації/розяснення, є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів статтею 16 ЦК України не передбачений. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] стосуються захисту його прав, як споживача кредитних послуг, то на дані спірні правовідносини поширюються Закон України «Про захист прав споживачів». Частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17 жовтня 2014 року №10 (зі змінами та доповненнями) "Про застосування судами законодавства про судові витрати" судам роз"яснено, що оскільки ст.5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконнними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", ст. 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Отже, у відповідності до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач при поданні позовної заяви звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягуються з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.16 ЦК України, Закону України "Про інформацію", Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial