Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20.03.2013 №б/н в сумі 63623 грн. 90 коп., що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 4495 грн. 40 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 51786 грн. 59 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3836 грн. 01 коп., штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 3005 грн. 90 коп. (процентна складова); судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.03.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 4500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання перед банком не виконував належним чином, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору банку не надавав у зв'язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 63623 грн. 90 коп. А тому просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що дійсно укладав кредитний договір з позивачем, та отримував кредитну картку з лімітом 4500,00 грн. Раніше, коли працював директором школи, то його заробітня плата дозволяла погашати кредит. Однак, за сімейних обставин, він змушений був піти проживати в орендоване житло, в школі працював на пів ставки вчителем, а тому коштів на погашення кредиту йому не вистачало. Крім того, в нього в іншому банку також був кредит, який він погашав. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" жодного разу не повідомляв його про наявну в нього заборгованість за кредитним договором. На даний час, він отримує пенсію за вислугу років, та має намір підзаробляти, щоб частково сплачувати заборгованість за кредитним договором, однак в задоволенні відсотків просить відмовити. Крім того, з наданого письмового заперечення на позов вбачається, що відповідач посилається на вимоги Конституції України, резолюції Генеральної асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", Хартії захисту споживачів, ухваленої 25 сесією консультативної асамблеї Європейського союзу, якими встановлено державний захист прав споживачів, шляхом здійснення контролю за якістю та безпечністю усіх видів послуг, та передбачено, що надання послуг у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача чи тиску на нього, оскільки споживачу під час укладення кредитного договору бракує знань для здійснення правильного вибору послуг запропонованих на ринку та оцінки укладеного договору. Заслухавши пояснення відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд ухвалює судове рішення про таке. Судом встановлено, що 20.03.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] 20.03.2013 отримав кредит в розмірі 4500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів в році, з 01.09.2014 у розмірі 2,9% на місяць з розрахунку 360 днів в році, з 01.04.2015 у розмірі 3,6 % на місяць з розрахунку 360 днів в році. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Пам'яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку відповідач зобов'язаний виконувати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 цих Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф встановлений тарифами договору, в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п.2.1.1.12.6 Умов, за користування Кредитом і Овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку із розрахунку 365/366 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., Клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: 0,233% від суми загальної заборгованості (неараховується на кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. та + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, починаючи з 30.06.2014 порушуючи умови договору щодо здійснення щомісячних платежів процентів та повернення кредиту допустив утворення заборгованості. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5,6) станом на 28.02.2017 розмір заборгованості становив в сумі 63623 грн. 90 коп., що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 4495 грн. 40 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 51786 грн. 59 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3836 грн. 01 коп., штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 3005 грн. 90 коп. (процентна складова). Таким чином, оскільки відповідач свої зобов'язання по договору кредиту від 20.03.2013 б/н виконував не належним чином, внаслідок чого допустив утворення заборгованості по виконанню кредитних зобов'язань на загальну суму 63623 грн. 90 коп., що ствердив сам відповідач у судовому засіданні, а тому суд вважає, що позивач вправі відновити свої порушені майнові права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача в частині відсутності підстав для стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 51786 грн. 59 коп., оскільки відповідач на момент укладення кредитного договору, був ознайомлений з умовами надання коштів, та погодився з нарахуванням відсотків у зазначеному розмірі. Також не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що банк не повідомляв його про наявну заборгованість за кредитним договором, оскільки згідно з п.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам та згідно з п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. Безпідставними також є посилання відповідача на норми Конституції України, резолюції Генеральної асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", Хартії захисту споживачів, ухваленої 25 сесією консультативної асамблеї Європейського союзу, оскільки відповідачем не наведено жодних обставин про те, що кредитний договір №б/н від 20.03.2013 між відповідачем та ним укладався під примусом чи внаслідок обману. Навпаки, в судовому засіданні відповідач зазначив, що укладав даний договір добровільно, однак із зміною життєвих обставин, не зміг своєчасно здійснювати погашення заборгованості за кредитом. В той же час при визначенні розміру пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Відповідно до правових положень ст. 549 ЦК України штраф та пеня, як різновиди неустойки, є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, оскільки відповідач порушив взяті на себе кредитні зобов'язання щодо внесення щомісячних платежів на погашення кредиту, в той же час враховуючи матеріальний стан відповідача, який в судовому засіданні пояснив, що змушений проживати в орендованому житлі, не працює, даний час є пенсіонером, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 1000 грн. та в цій частині позовні вимоги задовольнити частково. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial