Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка раніше перебувала у колективній власності КСП "Глибочицьке" загальною площею 2,39 га, що розташована в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї тітки [PERSON], яка, в свою чергу, була спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач направив заяву про розгляд справи без участі його представника, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 31 жовтня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області №2140 від 12.08.2016 року. За життя за [PERSON] рахувалася спірна у справі земельна частка (пай), яка раніше перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Глибочицьке" загальною площею 2,39 га, розташована в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області за сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЖТ №0228928, що підтверджується листом міськрайонного управління Держгеокадастру у Житомирському районі та м. Житомирі від 23.02.2017 року №Р-93/0-103/6-17. Вказаний сертифікат був втрачений, що стало причиною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо успадкування спадщини після смерті тітки позивачем на підставі відсутності правовстановлюючого документа. Колективне сільськогосподарське підприємство "Глибочицьке" згідно з розпорядженням голови Житомирської райдержадміністрації від 16.03.2000 року було перейменоване у сільськогосподарський виробничий кооператив "Глибочицький". На день смерті [PERSON] і протягом шести місяців після його смерті разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON], яка згідно з чинним законодавством вважалася такою, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 7.10.2016 року встановлено факт про те, що [PERSON] являється позивачу тіткою, а також встановлено факт родинних відносин між останніми. 5 лютого 2001 року померла тітка позивача [PERSON] 21 жовтня 1998 року остання оформила заповіт, яким заповіла [PERSON] все майно. На день смерті [PERSON] на в період шести місяців після її смерті разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Таким чином, позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті тітки. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5ст. 1268 ЦК України). Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як з'ясовано, тітка позивача за життя була фактичним власником спірної земельної частки (паю) як спадкоємиця після смерті чоловіка, однак сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) був втрачений, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність цілої частки вищевказаної земельної частки (паю) і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття нею права власності, як спадкоємцем за заповітом після смерті тітки, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним та документально підтверджений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved