Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 13 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60062934 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 03.09.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого за № 20161, яким стягнуто з нього на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 8 976,32 грн. Він оскаржив в судовому порядку постанову про відкриття ВП № 60062934, оскільки приватним виконавцем прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», не за місцем проживання (перебування) боржника або місцем знаходження його майна. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 300/2286/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року задоволено його адміністративний позов повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 60062934 від 13.09.2019 року. На виконання вищевказаного судового рішення приватним виконавцем скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження та повернуто виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час стягувач АТ «ПУМБ» не пред`явив повторно до виконання виконавчий напис нотаріуса. Однак, знаючи про його наявність та вважаючи його незаконним, просить суд в судовому порядку визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається із змісту виконавчого напису нотаріус його вчинив на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172. На час вчинення виконавчого напису (03.09.2019р.) редакція Переліку передбачала можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису тільки на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Натомість, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20161, щодо стягнення з позивача на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № GP-5221219 від 11.10.2013р., який не був нотаріально посвідчений, що є незаконним. 11 жовтня 2013 року між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал» укладено кредитний договір № GP-5221219, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 7 296 грн. зі сплатою процентів 17 % річних та комісії за обслуговування кредиту 2,50 % на місяць, строком на 36 місяців - до 11.10.2016р. Позивачем зазначається, що він щомісячно здійснював погашення кредиту і жодної заборгованості перед АТ «Банк Ренесанс Капітал» не мав. З відповідачем АТ «Перший Український міжнародний банк» жодних договорів (правочинів) не укладав, його не повідомляли про відступлення права вимоги за кредитним договором чи в інший спосіб заміну кредитора. Не отримував він також повідомлення чи вимоги від відповідача про погашення заборгованості перед його зверненням до нотаріуса. Отже, відповідач не мав права звертатись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, а нотаріус відповідно не мав права його вчиняти, оскільки станом на 03.09.2019р. судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Крім цього, позивач заперечує існування безспірної заборгованості перед AT «Перший Український міжнародний банк». Враховуючи наведене просить суд виконавчий напис нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача АТ "Перший український міжнародний банк" в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від представника відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, такий захист здійснюється у спосіб, передбачений у частині другій статті 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. 11.10.2013 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № GP-5221219, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 7 296 грн. зі сплатою процентів 17 % річних та комісії за обслуговування кредиту 2,50 % на місяць, строком на 36 місяців - до 11.10.2016 року та надано графік погашення платежів. Письмовою вимогою (повідомлення) від 18.07.2019 року АТ "Перший український міжнародний банк" звертався до [PERSON] з вимогою виконання зобов`язання перед АТ "Перший український міжнародний банк" за кредитним договором, а саме негайно погасити заборгованість по кредитному договору 8 476,32 грн. в строк до 25.07.2019 року, а також повідомив [PERSON] , що в разі невиконання ним зазначеної вище вимоги, банк застосує заходи: примусового позасудового стягнення заборгованості, зокрема, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; примусового судового стягнення заборгованості. Однак доказів отримання [PERSON] зазначеної письмової вимоги (повідомлення) суду не надано. Із заяви про вчинення виконавчого напису від 21.08.2019 року вбачається, що АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № GP-5221219 від 11.10.2013 року, за яким боржником є [PERSON] , сума заборгованості за період з 21.08.2018 року по 21.08.2019 року в сумі 8 476,32 грн., яка складається з 4372,33 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 3465,60 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 638,39 грн. прострочена заборгованість за процентами. Із заяви про вчинення виконавчого напису від 21.08.2019 року також вбачається, що право вимоги щодо стягнення повної заборгованості в сумі 8476,32 грн. з боржника, яким є [PERSON] , виникло 20.03.2017 року, боржнику направлялась письмова вимога та боржнику було надано строк для погашення заборгованості до 26.07.2019 року. З виписки із рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № GP-5221219 вбачається, що заборгованість перед АТ "Перший український міжнародний банк" за кредитним договором № GP-5221219 станом на 21.08.2019 року становить 8476,32., яка складається з 4372,33 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 3465,60 грн. - прострочена заборгованість за комісією в розмірі, 638,39 грн. прострочена заборгованість за процентами та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Заборгованість станом на 21.08.2019 року [PERSON] за кредитним договором № GP-5221219 від 11.10.2013 року не погашена. 03.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №20161 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором GP-5221219 від 11.10.2013 року, який було укладено з Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав обов`язків якого є Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за період з 21.08.2018 року по 21.08.2019 року в сумі 8476,32 грн. та 500 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк" складає 8976,32 грн. 13.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60062934 з примусового виконання виконавчого напису №20161, вчиненого 03.09.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого за № 20161, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 8 976,32 грн. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 300/2286/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року задоволено адміністративний позов [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 60062934 від 13.09.2019 року. З інформаційної довідки щодо виконавчого провадження від 13.10.2020 року вбачається, що на виконання вищевказаного судового рішення приватним виконавцем скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження та повернуто виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У 2014 році до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 03.09.2019 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № GP-5221219 від 11.10.2013р. В матеріалах справи міститься лише надана позивачем копія кредитного договору № GP-5221219 від 11.10.2013р., укладеного між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] . Доказів того, що приватному нотаріусу Хара Н.С. для вчинення виконавчого напису було надано оригінал кредитного договору, який нотаріально посвідчений суду не надано, в заяві про вчинення виконавчого напису зазначено, про доручення до заяви оригіналу кредитного договору. Таким чином, вбачається, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). З матеріалів справи вбачається, що згідно укладеного між банком та позивачем кредитного договору, останньому було видано кредит в розмірі 7 296 грн. зі сплатою процентів 17 % річних та комісії за обслуговування кредиту 2,50 % на місяць, строком на 36 місяців - до 11.10.2016 року. Сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 21.08.2018 року по 21.08.2019 року в сумі 8 476,32 грн., яка складається з 4372,33 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 3465,6 грн. - прострочена заборгованість за комісією в розмірі, 638,39 грн. прострочена заборгованість за процентами. Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ "Перший український міжнародний банк" за вчиненим 03.09.2019 року виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна за кредитним договором № GP-5221219 від 11.10.2013 року за період з 21.08.2018 року по 21.08.2019 року в сумі 8 476,32 грн. Перевіривши документи, що стали підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, судом встановлено відсутність документів, зазначених в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № GP-5221219 не є належним розрахунком заборгованості позивача за кредитним договором. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). На час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріусом не з`ясовано чи не пропущено АТ "Перший український міжнародний банк" строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту, оскільки з даної нотаріусу виписки не прослідковується взагалі рух коштів по рахунку. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 21.08.2018 року по 21.08.2019 року, тоді як договір укладено 11.10.2013 року строком на 36 місяців, оплати мали здійснюватися щомісячно відповідно до графіку, із зазначенням дати остаточного повернення кредиту до 11.10.2016 року. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 03.09.2019 не переконався у безспірності заборгованості, оскільки заборгованість нарахована з 21.08.2018 року по 21.08.2019 року після спливу строку дії договору. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved