Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. мотивуючи тим, що після смерті матері [PERSON] [INFO]., вона прийняла спадщину разом з братом у рівних частинах по ? , оскільки позивач разом із братом [PERSON] являються єдиними спадкоємцями після смерті матері. Просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку розташованого по [ADDRESS]. 30.05.2017 р. до суду звернувся відповідач із зустрічною позовною, мотивуючи тим, щол рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05.11.2015 р. за № 137/1861/15-ц, за ним визнано право власності на ? частину будинку по [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину, користується будинком , підтримує його в належному стані та користується земельною ділянкою біля будинку. Оскільки [PERSON], не дбає за вказаним будинком, тому він бажає його отримати повністю у власність. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 13.06.2017 прийнято відмову позивача за первісним позовом [PERSON] від своїх позовних вимог та провадження за первісним позовом закрито (а.с. 36). У судове засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] не з'явився надавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить: справу розглянути у його відсутність; задовольнити зустрічний позов; витрати зі сплати судового збору залишити за ним (а.с. 35). Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання також не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву, якою просить розгляд справи провести у її відсутність. зустрічний позов визнала (а.с. 33). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 28.08.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 5). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05.11.2015 р. за [PERSON], [INFO] визнано право приватної власності на ? частку житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 8-9). Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 439 ВІД 01.11.2016 р., згідно з записів в погосподарськьих книгах будинок по [ADDRESS] належав [PERSON], яка померла [INFO]. (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою [ADDRESS], будинок побудовано у 1973 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., допоміжною площею 28,5 кв.м., сараю літера «Б», сараю «Б1», погребу із шиєю «В», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, криниці №3 (а.с. 10-13). Листом за № 130/02-14 від 04.02.2017 р. нотаріус Літинської державної нотаріальної контори відмовила позивачу за первісним позовом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомила про право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів. Також роз'яснено, що за сином спадкодавця [PERSON] вже визнано ? права власності на спадковий будинок (а.с. 14). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав [PERSON] шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач за зустрічним позовом не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інший спадкоємець визнає вимоги зустрічного позову, тому суд вважає, що зустрічний позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 спадкового майна за законом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] та рахується за [PERSON], яка померла [INFO] та після смерті якого спадщину прийняв спадкоємець за законом - син [PERSON] (позивач за зустрічним позовом). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивача [PERSON] (а.с. 35) слід залишити за позивачем.

Outcome: approved