Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У січні 2016 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк», який діє на підставі довіреності, в якій він просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 05 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №MRC0AK00480002, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30408,00 доларів США на термін до 04 травня 2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з цим станом на 16 листопада 2015 року має загальну суму заборгованості у розмірі 136998,61 доларів США, а саме: 20260,41 доларів США - заборгованість за кредитом, 24133,09 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4485,18 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом та 88119,93 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 50645,79 доларів США, яка була стягнута рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 травня 2012 року з відповідача на користь позивача, різниця становить 86352,82 доларів США. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 05 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №MRC0AK00480002, відповідно до якого відповідачка взяла на себе відповідальність по зобовязанням [PERSON] у повному обсязі у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобовязань за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 86352,82 доларів США, що за курсом НБУ від 16 листопада 2015 року складає 1990432,50 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 29856,49 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №MRC0AK00480002, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30408,00 доларів США на термін до 04 травня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,88 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитном. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом в період з 24 по 28 число кожного місяця, щомісячний платіж становить 592,00 доларів США. 3 метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 05 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № MRC0AK00480002. Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Як підтверджується матеріалами справи, відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконують, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № MRC0AK00480002 від 05 травня 2006 року станом на 16 листопада 2015 року загальна сума заборгованості становить 136998,61 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 20260,41 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 24133,09 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 4485,18 доларів США та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 88119,93 доларів США. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.05.2012 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № MRC0AK00480002 від 05 травня 2006 року. Відповідно до судового рішення з [PERSON] та [PERSON] стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 50645,79 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20164,93 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 12826,41 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3420,90 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 14233,55 доларів США. Рішення набрало законної сили 12 червня 2012 року. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу вказаних положень процесуального закону наведені вище обставини є преюдиціальними, вважаються доведеними та обовязковими для врахування судом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 20260,41 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 24133,09 доларів США та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 4485,18 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з урахуванням вже стягнутої раніше рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 30.05.2012 року суми заборгованості за кредитом у розмірі 20164,93 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 12826,41 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3420,90 доларів США, тобто 12466,44 доларів США. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідачі проживають поза межами м.Маріуполя суду ПАТ КБ "Приват Банк" не надано, [PERSON] зареєстрований в [INFO]. До того ж, суд враховує, що ПАТ КБ "Приват Банк", звертаючись до суду з позовом до відповіачів, зазначив містом їх проживання м.Маріуполь. З наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що сума в розмірі 88119,93 доларів США є пенею. Стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Позивач звернувся з даним позовом 20.01.2016 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідачів [PERSON], [PERSON] в частині стягнення суми пені в розмірі 88119,93 доларів США є не обгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки її нарахування суперечить положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пункт 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснює, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Відповідно до платіжного доручення від 28.12.2015 року, ПАТ КБ "Приват Банк" за подання позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 29856,49 грн. Отже, виходячи з принципу пропорційності, з відповідачів на користь ПАТ КБ "Приват Банк" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4311,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial