Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся в суд із позовом, яким, з врахуванням заяви про уточнення вимог від 03 грудня 2019 року, просив стягнути із Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від імені якого діє філія АТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП №1» на його користь середній заробіток в сумі 21 974 ,00 грн. за час затримки виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року по справі №404/7693/15-ц (а.с. 53-55). Обґрунтовуючи позов зазначив, що згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року у цивільній справі №404/7693/ 15-ц за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», філія ПАТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП №1», суд вирішив, позов задовольнити частково. Визнати незаконним та скасувати наказ філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» №150-К про звільнення [PERSON] з 21 вересня 2015 року з посади головного юрисконсульта. Поновити [PERSON] на посаді головного юрисконсульта філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» з 21 вересня 2015 року. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від імені якого діє філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 вересня 2015 року по 13 травня 2019 року, в сумі 148 369 грн., з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів і зборів та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від імені якого діє філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» на користь держави судовий збір в розмірі 2305 грн. 20 коп. Також , 13 травня 2019 року позивачу було видано виконавчі листи по цивільній справі 404/7693/15-ц про поновлення на роботі, що підлягає негайному виконанню та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Порядок виконання рішення про поновлення на роботі регулюється Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 № 74/5. Негайне виконання рішення суду означає обов`язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ про поновлення на роботі. Директор філії АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Кіровоградський КХП №1» не виконував рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда. Виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року у цивільній справі №404/7693/15-ц було здійснено лише 13 вересня 2019 року наказом №153-к про його поновлення на роботі . З наказом він ознайомився лише 18 вересня 2019 року та 20 вересня 2019 року приступив до виконання своїх трудових обов`язків. Згідно п 1.5. Статуту Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в новій редакції від 29 серпня 2019 року, Товариство є правонаступником всіх прав і обов`язків державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Рішення суду про поновлення працівника на роботі вважається виконаним з моменту фактичного допуску працівника до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного наказу органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Вважає, що відповідач затримав виконання рішення суду з 13.05.2019 року по 20.09.2019 року, тому зобов`язаний сплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення, що відповідає вимогам ст. 236 КЗпП України. Міністерство праці та соціальної політики України в листі від 07.08.2007 р. № 205/06/187-07, вказує, шо після поновлення працівника на роботі оплата праці повинна провадитися згідно зі штатним розписом, що діє на підприємстві (в установі, організації). Кількість робочих днів у травні 2014 року -14 робочих дні, у червні 2019 року- 18 робочих днів, у липні 2019 року- 23 робочих днів, у серпні 2019 року -21 робочих днів, у вересні 2019 року -14 робочих днів. (14+18+23+21+13). Станом на 11.10.2019 року заробітна плата головного юрисконсульта філії АТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП №1» при семигодинному робочому дні складає 4273 грн. Тобто , середня заробітна плата при повному восьмигодинному робочому дні складає 4883,20 грн. З урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, середньоденний заробіток позивача становить 244 грн. 16 коп. Термін з 13 травня 2019 року по 20 вересня 2019 року - 90 днів, відтак загальна сума виплати -21 974 ,00 грн. (а.с. 10-12, 53-56). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 6-7), та надано строк для усунення недоліків, які позивач усунув. Відповідно до ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання, з викликом сторін (а.с. 18). 26 листопада 2019 року до суду від представника відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги [PERSON] щодо затримки виконання рішення в розмірі 21974 грн. необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що позивач зазначає про затримання відповідачем виконання рішення суду з 13.05.2019 року по 20.09.2019 року. Відповідно до постанови Верховного суду палати касаційного цивільного суду від 24.01.2019 року у справі №760/9521/15-ц, належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Отже, рішення суду виконано 13.09.2019 року, про що свідчить наказ №153-к від 13.09.2019 року. Крім того, у своїй позовній заяві позивач вказує, що станом на 11.10.2019 року середня заробітна плата складає 4883,20 грн. та застосовує дану заробітну плату для обчислення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда, що є невірним, у зв`язку з наступним. У рішенні від 13.05.2019 року по справі № 404/7693/15-ц вказано, що відповідно до довідки вих. № 136 від 29 липня 2016 року «Про нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] за період роботи з червня 2015 року по вересень 2015 року», нарахована відповідачем заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню складає: за липень 2015 року - 3423 грн., за серпень 2015 року - 3080 грн. 70 коп. Таким чином, при розрахунку заробітної плати потрібно застосовувати заробітну плату за липень 2015 року - 3423 грн., за серпень - 2015 року - 3080 грн., а не заробітну плату станом на 11.10.2019 року в розмірі 4883,20 грн. (а.с. 24-47). Крім того, представником відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 24 грудня 2019 року подано до суду заперечення до заяви про уточнення позовних вимог [PERSON] , згідно яких зазначає, що для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу має застосовуватись розмір доходу за липень та серпень 2015 року, тобто за два місяці,що передують події звільнення у вересні 2015 року, відповідно до рішення суду від 13.05.2019 року. Згідно довідки вих. № 05-3/950 від 20.12.2019 року «Про нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] за період роботи з червня 2015 року по вересень 2015 року», нарахована відповідачем заробітна плата позивачу за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню складає: за липень 2015 року 3423 грн. 37 коп., за серпень 2015 року 3080 грн. 70 коп. Кількість робочих днів у липні 2015 року -23 робочих дні, у серпні 2015 року -20 робочих днів. З урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, середньоденний заробіток становить 151 грн. 25 коп. (6 503 грн. 70 коп.: (23+20)). Також звернула увагу, що в рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2019 року у справі №404/7693/15-ц судом встановлено та не підлягає повторному доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України те, що середньоденний заробіток [PERSON] перед звільненням у 2015 році становить -151 грн 25 коп. Тобто, при розрахунку середнього заробітку потрібно застосовувати заробітну плату за липень 2015 року - 3423 грн., за серпень - 2015 року - 3080 грн., а не заробітну плату станом на 11.10.2019 року в розмірі 4883,20 грн. Між іншим, згідно наказу філії Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» № 8 від 14 січня 2019 року «Про переведення на скорочений робочий день» з 16 січня 2019 року впроваджено режим неповного робочого часу у вигляді скороченого робочого дня (тривалістю 7 годин) - 35 годин на тиждень, без обмеження строком. Крім того, 8-ми годинний робочий день на філії було введено з 01 по 30 листопада 2019 року, згідно наказу філії Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» № 229 від 01 листопада 2019 року « Про переведення на 8-ми годинний робочий день працівників». Отже, АТ «ДПЗКУ» вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення при розрахунку за восьмигодинний робочий день (а.с. 57-58). В судовому засіданні позивач вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, в своєму виступі пославшись на обгрунтування викладені у позовній заяві та уточненнях до неї. Відповідач- Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», його представник вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити, пославшись на викладені обставини у відзиві на позов та письмові заперечення. В судове засідання представник філії Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1», не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся . Заслухавши виступи позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року у справі №404/7693/15-ц (№провадження 2/404/1202/18), яке залишено без змін постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 12.09.2019 року, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» про визнання незаконним наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» №150-К про звільнення [PERSON] з 21 вересня 2015 року з посади головного юрисконсульта. Поновлено [PERSON] на посаді головного юрисконсульта філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» з 21 вересня 2015 року. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від імені якого діє філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 вересня 2015 року по 13 травня 2019 року, в сумі 148 369 грн., з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів і зборів та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від імені якого діє філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» на користь держави судовий збір в розмірі 2305 грн. 20 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення , в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , у межах суми платежу за один місяць (а.с. 29-44). Наказом № 153-к від 13 вересня 2019 року в.о. директора філії Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» поновлено [PERSON] на посаді головного юрисконсульта юридичної служби, з 22 вересня 2015 року (а.с. 14). Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Оскільки, зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов`язковості з моменту проголошення. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2 ст. 18 ЦПК України). Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. За змістом норм ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття "затримка", як "зволікання", "проволока", за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Судове рішення як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, згідно зі статтею 6 Конвенції виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. В пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Рішення суду першої інстанції проголошено 13 травня 2019 року , та було допущено негайне виконання, в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , у межах суми платежу за один місяць. Однак, позивач був поновлений на роботі тільки після винесення постанови апеляційною інстанцією, що є порушенням вищезгаданих правових норм. Отже, суд приходить до висновку, що саме з вини Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від імені якого діє філія Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» відбулася затримка виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді головного юрисконсульта юридичної служби, що відповідно до статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі. При цьому, при стягненні середнього заробітку , суд приходить до наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року (а.с. 28-44) на підставі довідки № 136 від 29 липня 2016 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить -151,25 грн. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У заяві про уточнення позовних вимог, [PERSON] надав власний розрахунок часу затримки у поновленні на роботі, а саме кількість робочих днів у травні 2014 року- 14 робочих дні, у червні 2019 року -18 робочих днів, у липні 2019 року -23 робочих днів, у серпні 2019 року -21 робочих днів, у вересні 2019 року -14 робочих днів (14+18+23+21 +13 ). Станом на 11.10.2019 року заробітна плата головного юрисконсульта філії АТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП №1» при семигодинному робочому дні складає -4273 грн. Тобто , середня заробітна плата при повному восьмигодинному робочому дні складає 4883,20 грн. З урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, середньоденний заробіток позивача становить 244 грн. 16 коп. Термін з 13 травня 2019 року по 20 вересня 2019 року складає 90 днів. Загальна сума виплати 21 974 грн. Суд вважає, що даний розрахунок не може бути покладений в основу рішення. Так, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, в разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Тому, оскільки наказ про поновлення позивача на роботі було видано відповідачем 13 вересня 2019 року, то середній заробіток за час затримки виконання рішення суду підлягає стягненню за період з 14 травня 2019 року до 12 вересня 2019 року (з наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі). Відповідно до норм тривалості робочого часу на кожний рік з урахуванням державних свят та перенесених робочих днів з 14 травня 2019 року кількість робочих днів становить 14 днів, за червень 2019 року - 18 днів, за липень 2019 року - 23 дні, за серпень 2019 року - 21 днів, за вересень 2019 року - 9 днів, всього 85 робочих дні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стягнення середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі підлягає виходячи саме за 85 робочих днів. Відповідно довідки за №05-3/63 від 29.01.2020 року за підписом в.о. директора філії АТ "ДПЗКУ" "Кіровоградський КХП №1" Куренкова В.Ф., посадовий оклад головного юрисконсульта юридичної служби за період з травня 2019 року по вересень 2019 року включно становив 4 273,00 грн. Згідно наказу філії Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» № 8 від 14 січня 2019 року «Про переведення на скорочений робочий день» з 16 січня 2019 року впроваджено режим неповного робочого часу у вигляді скороченого робочого дня (тривалістю 7 годин) - 35 годин на тиждень, без обмеження строком. В зв"язку із цим, є необхідність визначити середньогодинну заробітну плату позивача на підставі обставин, встановлених судовим рішенням у цивільній справі №404/7693/15-ц (№провадження 2/404/1202/18), що набрало законної сили. Як вбачається із рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року (а.с. 28-44) на підставі довідки № 136 від 29 липня 2016 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 151,25 грн. Відповідно до довідки вих. № 136 від 29 липня 2016 року «Про нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] за період роботи з червня 2015 року по вересень 2015 року», нарахована відповідачем заробітна плата позивачу за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню складає: за липень 2015 року - 3423 грн., за серпень 2015 року - 3080 грн. 70 коп. Кількість робочих днів у липні 2015 року - 23 робочих дні, у серпні 2015 року - 20 робочих днів. З урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, середньоденний заробіток позивача становить 151 грн. 25 коп. (6 503 грн. 70 коп.: (23+20)). З врахуванням довідки № 136 від 29 липня 2016 року та №05-3/62 від 29.01.2020 року (тривалістю 8 годин) кількість робочих годин- 344 (у липні 2015 року - 184 години, у серпні 2015 року - 160 годин). Тому, середньогодинний заробіток позивача за два останні місяці роботи перед звільненням складав 18 грн. 91 коп. (6 503 грн. 70 коп. /344 год.). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 14 травня 2019 року до 12 вересня 2019 року (з наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі), що підлягає стягненню судом складає 11 251 грн. 45 коп. (18 грн. 91 коп. /розмір середньогодинного заробітку/ х 7 год. /тривалість робочого дня/ х 85 днів /кількість робочих днів затримки/), який обраховано без утримання податків та інших обов`язкових платежів, а відтак вимоги підлягають задоволенню частково. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 768,40 грн. судового збору на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial