Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком №124, що в с. Розваж Острозького району по вул. Центральна, оскільки останній з 1991 року в ньому не проживає, звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснили, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Розваж по вул. Центральній,124 Острозького району Рівненської області, згідно договору дарування від 21.09.2007 р. Вказують, що [PERSON] є братом позивача. В 1990 році за згодою попереднього власника будинку матері сторін [PERSON], відповідач був зареєстрований за місцем проживання в належному позивачу будинковолодінні. Зазначають, що з часу реєстрації [PERSON] проживав за місцем реєстрації близько року, після чого одружився та через деякий час переїхав проживати в м. Острог до дружини. Зазначили, що відповідач з 1991 року не проживає в зазначеному житловому приміщенні, а є лише зареєстрованим за місцем проживання в ньому. Він не проживає та не користується будинком, не бере участі у витратах на його утримання. Пояснили, що відповідач залишив своє місце проживання добровільно. Вказують, що перешкод в користуванні будинком відповідачу позивач не чинила. Зазначили, що особистих речей відповідача у вказаному житловому будинку немає, договору найму житлового приміщення між ними не укладалося та наміру укладати такий договір позивач немає. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу знятись з реєстрації добровільно, однак він відмовлявся. Вказуючи на те, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в зазначеному житловому приміщенні без поважних причин і позивач не чинить йому перешкод в праві користування житлом, а факт реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачу житловому приміщенні створює для позивача, як власника, незручності, в тому числі в оформленні субсидії та реалізації її прав як власника будинку, просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач додатково зазначила, що до 2007 року спірне будинковолодіння належало матері сторін [PERSON], яка померла 22.10.2007р. Вказує, що в 1991 році відповідач одружився та деякий час з сім"єю проживав за адресою реєстрації в с. Розваж по вул. Центральній,124 Острозького району Рівненської області. В 1992 році відповідач залишив своє місце проживання та переїхав проживати в м.Острог до дружини. Вказує, що до 2003 року будинок пустував, в зв"язку з цим їх мати запропонувала позивачці проживати в спірному будинку, на що вона погодилась та з 2003 року з своєю сім"єю проживає в даному будинку. Зазначає, що відповідачу було відомо про те, що їх мама подарувала вказаний будинок позивачу згідно договору дарування, та крім того, вона ще при житті повідомляла відповідача, що має намір заповісти будинок позивачу, а відповідачу - належний їй земельний пай. Вказує, що відповідач час від часу проживав в належному їй будинку нетривалий час. Востаннє відповідач перебував в будинку близько 3 років тому. Зазначає, що подальша реєстрація та перебування відповідача в належному їй будинку створює їй незручності та перешкоди, оскільки під час проживання в будинку, відповідач намагався нанести їй тілесні ушкодження, а також викрадав належні їй грошові кошти. До правоохоронних органів по даних фактах позивач із заявою не зверталась. Крім того, вказує, що з банків на її адресу надходять листи на ім"я відповідача з вимогами погасити заборгованість по кредиту та попередженням про те, що за його адресою відбудеться виїзд кредитного інспектора з метою оцінки фінансового стану та виявлення майна для подальшої реалізації органами виконавчої служби. За вказаних обставин вважає подальшу реєстрацію та перебування відповідача в належному їй будинку неможливим. Вказує, що будь-яких фізичних перешкод для проживання відповідача в належному їй будинку не чинила, однак після випадку викрадення грошових коштів, під час останньої телефонної розмови повідомила відповідача, що не має змоги надалі з ним проживати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що є братом позивача. Зазначає, що проживав в [INFO] з народження до одруження. Вказує, що даний будинок належав їх батькам. Пояснив, що після одруження, час від часу, протягом 1992-1993 р.р., проживав в даному будинку з дружиною, а потім переїхав проживати до батьків дружини в м. Острог Рівненської області. Водночас зазначає, що час від часу приїжджав в с. Розваж, та деякий час проживав в даному будинку протягом 2004-2006 р.р. Вказує, що будинок не пустував, оскільки до 1996 року там проживав батько сторін. Зазначає, що з 2006 року він почав їздити по заробітках, тому в будинку не проживав. Про те, що будинок був подарований позивачу йому відомо не було, дізнався про це після отримання позовної заяви. Зазначає, що між ним та їх матір'ю (попереднім власником будинку), була усна домовленість про те, що будинок буде належати позивачу, а земельний пай - йому, при цьому одна кімната в будинку залишається в його володінні та користуванні. Вказує, що мама померла 22.10.2007 р., а 23.10.2007 р. він поїхав на заробітки в Краснодарський Край РФ, звідки повернувся в 2008 році. Вказує, що позивач та її чоловік перешкоджають йому користуватись будинком, оскільки замурували другий вхід і не допускають його в будинок близько трьох років. Будь-яких доказів на підтвердження цього надати не може. Пояснив, що на даний час він неодружений та власного житла не має, офіційно не працевлаштований, однак з 17.11.2015 р. працює в спец охороні. Працює вахтовим методом, строк однієї вахти становить 2 тижні. Зазначає, що більшість часу він проживає по місцю роботи, після повернення знімає житло в м.Острог, де проживає 2 тижні, після чого знову їде на роботу. Зазначає, що близько двох з половиною років тому зателефонував до позивача та повідомив, що йому немає де проживати, на що вона сказала що в неї живе свекруха і місця в будинку не має. З того часу з приводу проживання в будинку він з позивачем не спілкувався. Вказує, що заборгованості по кредитних договорах в нього на даний час не має, однак була до 2016 року. Вважає, що будь-яких перешкод в користуванні житлом позивачу не створює та просить в позові відмовити. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. До зазначеного висновку суд дійшов на підставі аналізу показів свідків [PERSON], [PERSON] та письмових доказів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 2002 року проживає в [INFO]. Пояснила, що знайома з позивачкою та проживає з нею по сусідству. Їй відомо, що позивач проживає в житловому будинку, що знаходиться в с.Розваж по вул.Центральній,124 Острозького району Рівненської області з 2003 року. Зазначила, що [PERSON] не проживає в даному будинковолодінні з 2005 року. Вказує, що починаючи з 2004 року неодноразово бувала в будинку позивача та за цей час бачила [PERSON] лише в 2004-2005 р., коли він проживав там протягом 1 місяця. Речей його в будинку не бачила. Чому він виїхав з даного будинку їй не відомо. Востаннє бачила відповідача 5-6 років тому, коли він перебував в гостях в позивачки. Фактів, які б вказували на те, що [PERSON] перешкоджала [PERSON] проживати в будинку їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в [INFO] і є сусідкою позивачки. Зазначила, що знайома з [PERSON] та [PERSON] з дитинства. Вказує, що часто буває в будинку позивача. На даний час в будинку проживає [PERSON], її чоловік, 2 дітей, свекруха і тітка. Відповідача в будинку позивача [PERSON] давно не бачила та не зустрічала в с.Розваж. Їй відомо, що після одруження [PERSON] деякий час проживав з сім'єю в спірному будинку, а потім переїхав проживати в Острог. Час від часу [PERSON] повертався пожити на тиждень, потім знову виїжджав. Востаннє бачила відповідача приблизно 5 років тому. Речей його в будинку не бачила. Їй не відомо фактів, які б вказували на те, що відповідача хтось виганяв з зазначеного будинку та що [PERSON] перешкоджала йому там проживати. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини. [PERSON] договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого 21.09.2007 р. приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в дар, належний [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.01.2004 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Розваж Острозького району Рівненської області по вул. Центральній,128. Відповідно до витягу з рішення №48 сесії Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області від 12.01.2007 року, поштова адреса житлового будинку [PERSON] змінена з вул. Центральна,128 на вул.Центральна,124. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16678335 від 15.11.2007 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Розваж по вул. Центральній,124 Острозького району Рівненської області належить [PERSON] на праві приватної власності. З довідки Розвазької сільської ради № 725/02-16 від 28.09.2016 року, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28.09.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за місцем проживання в [INFO], але фактично там не проживає. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є зареєстрованими за місцем проживання в [INFO], який належить позивачу. Право власності у позивача на спірний житловий будинок виникло на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 21.09.2007 року, укладеного між [PERSON], яка була власницею даної нерухомості та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що між позивачем, яка є власником майна, і відповідачем, який користувався спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна, договору найму житлового приміщення між сторонами не укладалось, а дозвіл на проживання [PERSON] в даному будинку за згодою попереднього власника, не надає йому права на проживання та користування житлом при переході права власності на житловий будинок до нового власника.\~\~ У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. [PERSON] п.33 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав", за якою відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. В судовому засіданні встановлено, що факт реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачу житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі оформлення субсидії та реалізації її майнових прав як власника будинку, крім того, з банків на її адресу надходять листи на ім"я відповідача з вимогами погасити заборгованість по кредиту та попередженням про те, що за його адресою відбудеться виїзд кредитного інспектора з метою оцінки фінансового стану та виявлення майна для подальшої реалізації органами виконавчої служби, що створює їй додаткові незручності та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями повідомлень ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім"ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З пояснень позивача, свідків в судовому засіданні встановлено, що відповідач більше 5 років в будинку № 124 по вул. Центральній в с.Розваж Острозького району не проживає. Сам відповідач підтвердив даний факт в судовому засіданні. Водночас, суд критично ставиться до показань відповідача в частині того, що позивач чинить йому перешкоди в користуванні житлом, замурувавши другі вхідні двері в житловий будинок, оскільки з технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що вхідні двері в коридор 1-5 були відсутні ще за життя матері сторін у справі, а саме станом на 01.08.2007 року. Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. [PERSON] з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] більше 5 років без поважних причин не проживає в [INFO], договору на користування житлом з власником будинку не укладав і відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.405 ЦК України за ним житлове приміщення не зберігається, реєстрація відповідача за місцем проживання у будинку, належному позивачу є перешкодою для розпорядженню нею своїм майном, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі ст. 150 ЖК України, ст. 405, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved