Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Еталон", звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на його користь, в рахунок відшкодування шкоди заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), суму в розмірі 6 316,62 гривень; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 липня 2012 року Страхова компанія "Еталон" та [PERSON] уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0148405. За цим договором на страхування прийнято автомобіль [NUMBER]. 15 грудня 2012 року на вул. Парковій н/п Крюківщина сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої відбулося зіткнення між застрахованим транспортним засобом Мітсубісі д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] ДТП відбулася в результаті порушення відповідачем вимог Правил дорожнього руху України. В результаті вищезазначеного ДТП транспортному засобу Нісан д.н.з. [NUMBER] було завдано шкоду в розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 7 304,12 гривень, що підтверджується Звітом про оцінку автомобіля [NUMBER] від 25 грудня 2012 року. 24 вересня 2013 року до СК "Еталон" звернулася СК "Оранта" з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу та надала всі необхідні документи. На підставі наданих документів та згідно з умовами договору № АВ/0148405, зазначене ДТП СК "Еталон" визнала страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 712-7584 та виплатила з СК "Оранта" страхове відшкодування на суму 6 316,62 гривень. Таким чином, СК "Еталон" виконала зобов'язання по полісу № АВ/0148405 у повному обсязі. В порушення вимог ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до сьогоднішнього дня відповідачем не було подано заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи ту обставину, що СК "Еталон" виконала своє зобов'язання по полісу № АЕ/1805725 до СК "Еталон", в порядку ст. 1191 ЦК України та п. а ст. 1.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглядати справу у його відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\- ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2012 року о 09 годині 40 хвилин по вул. Паркова в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області між автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвела до пошкодження автомобіля [NUMBER]. Постановою Києво-Святошинського районного Київської області від 24 грудня 2012 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на користь держави (а.с. 14). На даний час постанова Києво-Святошинського районного Київської області від 24 грудня 2012 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON], цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована Національною акціонерною страховою компанією "Оранта" на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу № 0948122-100-38 № 577 від 28 листопада 2012 року, строк дії договору з 30 листопада 2012 року по 29 листопада 2013 року (а.с. 10). Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Звіту № [NUMBER] - 25.12./1 про оцінку автомобіля Nissan Tiida, держномер [NUMBER] складеного ТОВ "Гарант-Асістанс", розмір матеріального збитку завданого власнику Nissan Tiida, держномер [NUMBER] складає 11 263,81 гривень, вартість відновлювального ремонту становить 7 509,22 гривень (а.с. 15-22). В подальшому, 17 грудня 2012 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про страхову виплату (а.с. 12). Відповідно до п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Як вбачається з договору добровільного страхування транспортного засобу № 0948122-100-38 № 577 від 28 листопада 2012 року, розмір франшизи встановлений у розмірі 0,5 %. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 04 лютого 2013 року НАСК "Оранта" було розраховано до сплати [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 7 304,12 гривень, де 7 996,72 гривень (вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) - 692,60 гривень (розмір франшизи) (а.с.30). На підставі страхового акту № СТО-12-20741/1 від 04 лютого 2013 року, платіжного доручення № 13173 від 14 березня 2013, [PERSON] позивачем було здійснено страхове відшкодування у розмірі 7304,12 гривень (а.с. 29, 31). Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як учасник дорожньо-транспортної пригоди не звернувся до страховика - Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Еталон" із повідомленням про настання страхового випадку, що є порушенням вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". 17 вересня 2013 року НАСК "Оранта" звернулася до позивача із заявою про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу (а.с.9). В подальшому, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 712-7584 від 26 грудня 2013 року позивачем було розраховано до сплати НАСК "Оранта" суму страхового відшкодування у розмірі 6 316,62 гривень (7 509,22 гривень (вартість відновлювального ремонту) - 692,60 гривень (зменшення розміру страхового відшкодування) - 500,00 гривень (розмір франшизи). Згідно платіжного доручення № 1999 від 26 грудня 2013 року, позивачем НАСК "Оранта" було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 6 316,62 гривень (а.с.7). Статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2014 позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування матеріальної шкоди. В той же час, дана претензія була залишена поза увагою відповідача та страхове відшкодування в порядку регресу не виплачено. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем письмових заперечень на позовну заяву подано не було, доказів повідомлення страховика про настання страхового випадку, суду не надано, суд приходить до висновку, що за вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик, в даному випадку позивач, має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в даному випадку до відповідача [PERSON] З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача, [PERSON], на користь позивача, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Еталон", страхового відшкодування в сумі 6 316,62 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved