Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка звернулась 22.03.2013 року до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1500 (одній тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину, котра проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач з ними не проживає з травня 2012 року та не надає матеріальної допомоги, тому вона просить позовні вимоги задовольнити. Заочним рішенням від 23.05.2013 року позов було задоволено, вказане рішення суду скасовано за заявою відповідача від 24.02.2014 року. Відповідач неодноразово не з'являвся до суду, був присутнім у судовому засіданні 23.06.2014 року та надав відомості про працевлаштування, у попередні засідання надсилав клопотання про відкладення через хворобу, в останнє судове засідання - телеграму про перенесення у зв'язку з загибеллю родича, не надавши при цьому жодного доказу. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом за місцем його реєстрації. Причину неявки відповідача суд вважає неповажною, оскільки жодного доказу на підтвердження зазначених у повторній телеграмі обставин до суду не надано. У судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила суд позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку повторно. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення подальшого затягування розгляду справи та захисту прав малолітньої дитини, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, що відповідає ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 15.09.2007 року шлюбі та є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач являється працездатною особою, на час звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення працював у Нікопольському міському відділі ГУМВС України у Дніпропетровській області, у судовому засіданні 23.06.2014 року повідомив про стажування в іншій установі з метою подальшого працевлаштування. З травня місяця 2012 року відповідач сумісно з сім'єю не проживає. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково та стягненню з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від заробітку, оскільки відсутні будь-які обставини, зазначені в ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: "якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі", доказів на підтвердження нерегулярних доходів відповідача до суду не надано. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial