Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

16.12.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01.09.2017 року вона дала [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн. строком на чотири місяці. На підтвердження передачі грошових коштів та виникнення зобов"язань за договором позики, відповідачка написала розписку, оригінал якої передала позивачці. Однак, відповідачка зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення суми позики не виконала, тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь 30 000,00 грн. боргу за договором позики та судові витрати. Позивачка в судове засідання 23.02.2021 року не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлена. Представник позивачки - адвокат Драган В.І. в судове засідання 23.02.2021 року з"явився, позов підтримав, просив його задовольнити, додатково пояснив, що позивачка позичила відповідачці 30 000,00 грн. 01.09.2017 року строком на чотири місяці, що підтверджується розпискою про отримання грошей відповідачкою. Однак [PERSON] позики не повернула, тому позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного права та просить суд задовольнити позов і стягнути з відповідачки на її користь 30 000,00 грн. боргу за договором позики та судові витрати. Відповідачка в судове засідання 23.02.2021 року не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлена, відзиву у встановлений судом строк не подала. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.09.2017 року відповідачка [PERSON] власноручно написала розписку, копія якої знаходитьсяв матеріалах справи, а оригінал знаходиться у позивачки, про те, що вона позичає в [PERSON] 30 000,00 грн. на чотири місяці з 01.09.2017 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.09.2019 року (справа 604/1038/16-ц) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідачка договір позики не оспорювала, в тому числі за його безгрошовістю. Презумпція правомірності укладеного між сторонами правочину у встановленому порядку відповідачкою не спростована. В силу положень статті 204 ЦК України договір позики, укладений між сторонами у справі є правомірним та чинним, тому підлягав виконанню сторонами. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.12.2018 року (справа №466/8648/15-ц), "...за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.\~\~ На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а факт передачі коштів не може грунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджений лише належними і допустимими доказами (частина\~друга статті\~58, стаття\~59 ЦПК України 2004 року)." За правилом ч.2, 3 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Правовий аналіз ст.545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документу є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий борговий документ. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За правилами ч.1 ст. 5 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що розписка за своєю правовою природою є борговим документом, який боржник видає кредитору, засвідчуючи як укладення договору позики, так і отримання певної грошової суми, а також те, що матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики у строк, встановлений договором, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в користь позивачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved