Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] 15 січня 2015 року звернулась до суду з позовом про поділ сумісно придбаного майна, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з початку січня 2012 року вона та [PERSON] почали разом мешкати та вести сумісне господарство за адресою: [ADDRESS]. В березні 2012 року ними за сумісні кошти була придбана двокімнатна квартира по вул.Граве, 2/1 в м.Сніжне Донецької області, яка в подальшому була оформлена на відповідача [PERSON] Після сумісно проведеного ремонту в придбаній квартирі, з квітня 2013 року вони стали проживати у спірній квартирі, як подружжя. Вона з відповідачем у шлюбі не перебували і не перебувають, проте їх пов"язує спільний побут, вони мають взаємні права і обов"язки. Останній час спільне життя не склалось, відповідач проганяє її з квартири, не надає коштів на придбання продуктів харчування та одягу, подальше проживання як подружжя стало суперечити її інтересам. На даний час домовленості між нею та відповідачем щодо поділу сумісно придбаної квартири по вул.Граве, 2/1 в м.Сніжне не досягнуто. При зверненні до нотаріуса Сніжнянської державної нотарільної контори щодо надання копії договору купівлі-продажу двокімнатної квартири по вул.Граве, буд.2/1 м.Сніжне їй було відмовлено у видачі відповіді. Посилаючись на ці обставини, позивач просить суд поділити двокімнатну квартиру по вул.Граве, буд.2/1 м.Сніжне, що є спільною власністю між нею та [PERSON]Л., визнати за нею право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири по вул.Граве, буд.2/1 м.Сніжне. Стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена, повідомила причини неявки. Позивач до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений, повідомив причини неявки в судове засідання, до суду подав заяву з проханням слухати справу без його участі. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст.177 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до об'єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. За правилами ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтями 210 та 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з січня 2012 року проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки, що підтверджується відповідною довідкою територіального комітету "Новий Донбас". За час сумісного проживання, [PERSON] та [PERSON] 07 березня 2012 року за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру, розташовану [ADDRESS], що підтверджується письмовими поясненнями позивача та свідків. Згідно належним чином завіреної фотокопії договору купівлі-продажу квартири, 07 березня 2012 року в м.Сніжне Донецької області [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі продажу двокімнатну квартиру, розташованої [ADDRESS]. Продаж квартири здійснено за 20 000грн. Згідно письмових пояснень свідків:[PERSON], мешканки [INFO], [PERSON], мешканки [INFO] та [PERSON], мешканця [INFO], які надійшли на адерсу суду електронною поштою, [PERSON] та [PERSON] з січня 2012 року проживали разом [INFO] як подружжя. За сумісні кошти в березні 2012 року вони придбали двокімнатну квартиру, розташовану [ADDRESS], та після проведеного ремонту в ній стали проживати разом як подружжя без реєстрації шлюбу. Згідно ст.74 Сімейного кодексу України ( далі - СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Право власності відповідача на спірну квартиру виникло під час його проживання однією сім"єю з [PERSON], без перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, і згідно вимог ст. 74 СК України, вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 ст.60 СК України - вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до стст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна , спір може бути вирішений судом . При цьому поділі, суд бере до уваги інтереси дружини , чоловіка , дітей та інші обставини справи. Судом встановлено, що спірна квартира була придбана за спільні кошти, внаслідок спільних трудових та грошових затрат в ній був проведений ремонт, і зідно ст.62 СК України спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, суд, враховуючи встановлені обставини та відповідні ним спірні правовідносини, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та законними, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов [PERSON] задоволено, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Outcome: approved