Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] щодо складання розрахунку заборгованості по аліментам боржника\~[PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини від 26.02.2016 року згідно виконавчого листа № 2-1482. У скарзі просила скасувати розрахунок заборгованості по аліментам боржника, обґрунтовуючи тим, що державним виконавцем Карпушкіною В.С. було складено розрахунок з порушенням\~Закону України «Про виконавче провадження», податкового законодавства тощо. Зазначила, що всупереч положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, не отримавши відомостей щодо місця роботи та отримання доходу боржником за період з 14 травня 2002 року, зробила розрахунок заборгованості за той час, коли боржник працював, отримував заробітну плату та інші види доходу, виходячи не з фактичного доходу, отриманого боржником, а середньої заробітної плати для даної місцевості. Крім того, державний виконавець неправомірно врахувала наявність розписки [PERSON] на ім'я [PERSON] відносно відсутності заборгованості станом на 26.06.2012 року що дало підставою для зменшення суми заборгованості по аліментах за вказаний період. До початку розгляду скарги представник [PERSON] подала заяву про доповнення вимог та просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] щодо складання Розрахунку заборгованості по аліментам боржника [PERSON] на користь [PERSON] від 26.02.2016 року згідно виконавчого листа № 2-1482, а також зобовязати старшого державного виконавця Карпушкіну В.С. Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зробити розрахунок заборгованості боржника по аліментам [PERSON] за період з березня 2004 року. [PERSON] та її представник до судового засідання не з'явилися. Від заявника суду надійшла заява, у якій просила розглядати скаргу у її відсутність на підставі наданих суду документів. Старший державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] до судового засідання не зявилася. Про дату, час та місце судового засідання була повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 27). Причини неявки суду не відомі. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутність сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 травня 2002 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 25% неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, починаючи з 14 травня 2002 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа № 2-1482, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 22.08.2002 року 29.08.2002 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 9473608. 26.02.2016 року за заявою [PERSON] старшим державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби ХМУЮ [PERSON] здійснено розрахунок заборгованості по аліментам боржника\~[PERSON] на користь заявника. Копію розрахунку заявник отримала 10.03.2016 року. Розрахунок заборгованості по аліментам зроблено за період, починаючи з червня 2012 року, що суперечить тому факту, що боржник фактично перестав сплачувати аліменти 06.06.2006 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам розмір середньомісячної заробітної плати по м. Харкову у 2012 році дорівнював 713 грн. Тобто слід вважати, що боржником лише частково погашено заборгованість по аліментам за 2012 рік. Оскільки в матеріалах справи відсутні інші підтвердження сплати аліментів боржником на користь стягувача з 06.06.2006 року та до 26.06.2012 року, фактично ніяких грошей від боржника [PERSON], починаючи з 06.06.2006 року та до вказаної дати не отримувала, заявниця вважає, що розрахунок повинно бути зроблено включаючи період з 06.06.2006 р. по 26.06.2012 рік та з урахуванням передано суми (1700 грн.) у червні 2012 року. До березня 2004 року заявниця отримувала від боржника повідомлення про прості перекази від ХФ ДП «Вімм-Білль-Дамм», а починаючи з липня 2004 року та до 06.06.2006 року отримувала грошові перекази від боржника, які робились ним особисто від власного імені. Крім того, заявницею надані підтвердження того, що державним виконавцем не встановлено розмір фактичного доходу боржника за період з 14 травня 2002 року до липня 2011 року, а розмір доходу, який було вказано бухгалтерією ХФ ДП «Вімм-Білль-Дамм» за період з 01.01.2003 року по 01.07.2004 року значно менший, ніж фактичний, який вказано у довідках податкової служби. Таким чином, слід вважати, що з липня 2004 року боржник не працює, та з цього часу та до 06.06.2006 року включно аліменти визначав самостійно та сплачував їх не регулярно та періодично. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України по сумі виплачених доходів з 01.01.2005 року та по лютий 2011 року боржник [PERSON] займався підприємницькою діяльністю та отримував відповідний дохід з ТОВ «Ариол» та ТОВ «Айсберг». Таку інформацію, надану стягувачем державному виконавцю, ним також було проігноровано, внаслідок чого не було встановлено усі види доходів боржника та не розраховано розмір аліментів, виходячи з фактичного доходу [PERSON]. Згідно ч. 1 та 3\~ст. 195 СК України\~заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до\~ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»\~державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим\~Законом України "Про виконавче провадження", та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. В\~Рішенні\~Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі "[PERSON] проти України" (п.39) наголошено про те, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див.\~"[PERSON] проти Італії", заява N 22774/93, § 66, ЄСПЛ 1999-V). Оскільки питання щодо неправомірного складання розрахунку по аліментам не врегульоване в діючому законодавстві, суд не вважає за необхідне визнавати дії державного виконавця неправомірними та в цій частині скарги відмовляє. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.14 року, виходячи зі змісту\~ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Суд вважає за необхідне відновити права [PERSON] на отримання належних їй аліментів на утримання дитини у розмірі, встановленим законодавством, оскільки належних та допустимих доказів погашення заборгованості за період з 06.06.2006 року до 26.06.12 року не надано та судом не встановлено. Крім того, оскільки державним виконавцем не встановлено фактичного доходу боржника за період з 01.01.2003 року та по 01.02.2011 року, суд вважає доцільним та правомірним зобовязати державного виконавця встановити розмір доходів [PERSON] за цей період та зробити розрахунок заборгованості з урахуванням таких даних. На підставі викладеного та

Outcome: partial