Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк», - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.08.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і банком договір, про, що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, відповідач у порушення умов кредитного договору не виконав свої зобов'язання за вказаним договором Станом на 31.05.2017р. відповідач [PERSON] заборгувала Банку за вказаним договором кошти в сумі 13681 грн. 63 коп., з яких 1543 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом, 11010грн. 28 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 627 грн. 70 коп. - штраф (процентна складова). Враховуючи наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 13681 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 04.08.2011р. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 26.09.2018р. Мостиським районним судом Львівської області винесено заочне рішення у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, який задоволено повністю. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.08.2011 року в сумі 13681 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят одну)грн. 63коп., з яких 1543 (одна тисяча пятсот сорок три)грн. 65коп. - заборгованість за кредитом, 11010 (одинадцять тисяч десять)грн. 28коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 (п'ятсот) гривень - штраф (фіксована частина), 627 (шістсот двадцять сім)грн. 70 коп. - штраф (процентна складова), а також стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» - 1600 (одну тисячу шістсот) гривень сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 21.12.2018р. заяву Тарба (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] про перегляд заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26.09.2018 року за позовом Акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості,- задоволено та вищевказане заочне рішення скасовано і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.01.2019р. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судової повістки на офіційну електронну адресу позивача у відповідності до вимог ч.6 ст.128 ЦПК України, однак не повідомив про причини своєї неявки, не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, а також останнім не надсилались уточнені позовні вимоги після прийняття і отримання ним ухвали про скасування заочного рішення у вищевказаній справі. Відповідач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) О.С. в судове засідання не з'явилася, однак у заяві про перегляд заочного рішення просила у задоволенні позову відмовити. Покликалась на те, що між нею і банком було укладено додаткову угоду, якою зменшено суму заборгованості за даним договором і така нею погашена. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3\~ст.12 ЦПК України. Із змісту заяви, долучених до неї матеріалів, зокрема, копії анкети-заяви позичальника від 04.08.2011р., витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витягу з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, розрахунку заборгованості, Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, банківської ліцензії №22 від 05.10.2011р., витягу із статуту вбачається, що 04.08.2011р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір кредиту №б/н, за умовами якого відповідач отримала від позивача кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] (дівоче - [PERSON]) О.С. підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання ним зобовязань за договором, на вимогу позивача виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди останнього. При порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої ним частці в разі невиконання відповідачем своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Свої зобов'язання за Договором позивач виконав та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти шляхом відкриття карткового рахунку з встановленням кредитного ліміту у сумі 2000 гривень. Проте, всупереч вимогам даного договору, остання належним чином зобовязання, встановлені договором не виконала. Згідно поданих суду позивачем розрахунків, станом на 31.05.2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13681 грн. 63 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом 1543,65 гривень; - заборгованості по процентах за користування кредитом 11010,28 гривень; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500 гривень; - штраф (процента складова) 627,70 гривень. 20.12.2017 року між позивачем та відповідачем по справі укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № SAMDN50000048382830 від 04.08.2011р., згідно якої сторони узгодили зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн., по сплаті комісії на 0,00 грн., пені на 14044,78 грн. Вказані суми за рішенням Банку прощені. Встановлено на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 5622,67 грн., що складає заборгованість за основним боргом 1543,65 грн., відсотками 3251,85 грн., комісії 827,17 грн., пені 0,00 грн.. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором, визначеної п. 1.2 даної Додаткової угоди\~становить 21.12.2017 року. Згідно наданих відповідачем квитанцій від 20.12.2017 року та 21.12.2017року заборгованість за договором у розмірі 5622,67 грн. сплачена. Довідкою від 26.12.2017 №KQ2CJGOMCOOC5DOK [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» підтверджено відсутність заборгованості перед ним у відповідача. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1\~ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до\~глави 5 ЦПК України. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.\~ Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст.\~124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що позов є безпідставним, задоволенню не підлягає, оскільки з матеріалів справи, зокрема, з копій квитанцій та довідки вбачається відсутність зобовязань відповідача перед позивачем, з огляду на що суд вважає, що не має підстав для задоволення позову Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 13681,63 грн. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У звязку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача.

Outcome: dismissed