Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» Приходько В.О., надалі позивач, звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Банк "Демарк" за рахунок заставного майна, а саме: автомобіля марки MAZDA З, 1/6V, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], заборгованість за кредитним договором № 21-074 від 18.04.2008 року, та договором застави транспортного засобу №21-074/2 від 22.04.2008 року в розмірі - 5684,33 доларів США та 3787,50 грн. Встановити спосіб звернення стягнення заставленого майна шляхом продажу на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну заставленого майна згідно експертного висновку суб'єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження щодо виконання рішення суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не подавав. Тому, суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. 18 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк", який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Демарк" і [PERSON] було укладено кредитний договір № 21-074. Згідно даного договору Банк зобов'язувався надати позичальнику кредит на придбання автомобіля марки: MAZDA З, 1.6V 2005 року випуску, в розмірі 15000 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, з кінцевим строком повернення 17 квітня 2013 року. Згідно п. 3.7.1. Кредитного договору погашення заборгованості за кредитом та відсотками за цим договором здійснюється щомісячно не пізніше 10-го числа кожного місяця починаючи з місяця слідуючого за місяцем надання кредиту в сумі 352,00 доларів США, при цьому з суми, яка надійшла на погашення заборгованості, в першу чергу здійснюється погашення штрафу за порушення строків сплати процентів, нарахованих відсотків, а потім заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Банк свої зобов'язання по кредитному договору №21-074 від 18.04.2008 року виконав у повній мірі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 18.04.2008 року. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів с примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Позичальником в свою чергу умови договору було виконано частково: сплачено відсотки нараховані за період з 18.04.2008 року по 30.11.2013 року в сумі 6871,56 доларів США.; частково погашено основний борг по кредиту в розмірі - 10276,44 доларів США; частково сплачена щомісячна комісія за період з 18.04.2008 р. по 31.05.2011 р. в сумі 2878,5 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. В забезпечення виконання взятих зобов'язань позичальника, що випливають з кредитного договору № 21-074 від 18 квітня 2008 року, 22 квітня 2008 р. між ВАТ "Демарк" та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №21-074/2. Відповідно до п.1.1 Договору застави, заставою забезпечуються виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №21-074, що укладений між Заставодержателем і Заставодавцем, за умовами якого [PERSON], зокрема, зобов'язаний повернути заставодержателю кредит в розмірі 15000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 17 квітня 2013 року зі сплатою 12,5% річних. Відповідно до п. 1.2. договору застави заставодавець з метою викладених в договорі зобов'язань заставляє наступне рухоме майно, яке є предметом застави: автомобіль пасажирський марки MAZDA 3, 1.6V, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого Тернопільським МРЕВ ДАІ 22.04.2008 року. За домовленістю сторін загальна вартість предмету застави на дату підписання договору застави складала 100743,25 грн. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ст.1 Закону України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. У відповідності до ст. 589 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про заставу", п. 5.2 Кредитного договору, п.2.1.9, п.5.1-5.4 Договору застави у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Оскільки позичальник належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, у банку виникло право в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на передане в заставу майно та задовольнити свої вимоги за рахунок вказаного майна. Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно ч. З ст. 12 Закону на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який .визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Згідно ст. 24 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною 1 ст. 25 Закону визначено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно запису 1 у витягу № 47316858 від 30.06.2015 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк" 06.05.2015 року зареєстровано приватне обтяження рухомого майна згідно договору застави № 21-074/2 від 22.04.2008 року, а 01.07.2015 року зареєстровано звернення стягнення на це рухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1ст. 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки у [PERSON] наявна заборгованість перед ПАТ "Банк "Демарк" в сумі 5684,33 доларів США та 3787,50 грн., Банк "Демарк" має право в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на заставлене майно, передане в заставу [PERSON] згідно договору застави транспортного засобу № 21-074/2 від 22.04.2008 року. За таких обставин, враховуючи непогашення суми заборгованості по кредитному договору [PERSON], внесення запису до Державного реєстру обтяжень про заборону відчуження предмета застави, а також з огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставне майно підлягає до задоволення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір із відповідача слід стягнути в дохід Держави.

Outcome: approved