Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся прокурор Ставищенського району Київської області посилаючись на те, що прокуратурою району встановлено порушення земельного законодавства під час відведення [PERSON] земельної ділянки в оренду на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області для ведення фермерського господарства. Так, [PERSON] управлінням Держземагенства України в Київській області передано в оренду на 49 років фізичній особі [PERSON] на підставі договору оренди землі від 04.11.2014 року земельну ділянку площею 19, 5000 га на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області для ведення фермерського господарства. Вказаний договір укладений на підставі наказу ГУ Держземагенства України в Київській області №10-8740/15-14-сг від 28.10.2014 року про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки. Згідно п.5 вказаного договору оренди, вартість земельної ділянки площею 19, 5000 га з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106 становить 415 944 грн. 36 коп.. Відомості про надання [PERSON] в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.11.2014 року, цього ж дня до реєстру внесено відомості про інше речове право, а саме: право оренди земельної ділянки за вищевказаним договором оренди землі із [PERSON]. Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106, надана в оренду [PERSON], являється частиною земельної ділянки, що була надана в користування [PERSON], який створив СФГ «Колос», площею 23,9217 га, на праві постійного користування згідно державного акту про право постійного користування землею від 1992 року серії Б № 027818, що підтверджується листом ФОП [PERSON], який на замовлення голови СФГ «Колос» [PERSON] розробляє технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акту на право постійного користування землею виданого засновнику фермерського господарства [PERSON] та матеріалами вказаної технічної документації. СФГ «Колос» використовує земельну ділянку на праві постійного користування із моменту його державної реєстрації, тобто з 1992 року і по даний час, що підтверджується заявою члена СФГ «Колос» від 06.02.2015 року та листом начальника відділу Держземагенства України в Ставищенському районі №10-1024-0.2-212/2-15 від 19.02.2015 року про те, що інформація про вилучення земельних ділянок наданих засновнику СФГ «Колос» у відділі відсутня. Вищевикладене вказує на порушення встановленого державою порядку про надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства. [PERSON] управління Держземагентства України у Київській області прийнято наказ за № КИ/3224255100:02:005/00014443 від 25.02.2014 року всупереч вимогам законодавства України. Зокрема, в поданому [PERSON] клопотанні про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри вищевказаної земельної ділянки з урахуванням можливості її обробітку, необхідність отримання такої площі земельної ділянки, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства. Крім того, [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так, як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом державного інспектора відділу Державної інспекції сільського господарства в Київській області. [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у власність або оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Ставищенської селищної ради не звертався (листи № 06-20/183 від 13.02.2015 року, № 62 від 10.02.2015 року відповідно). Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є [PERSON] впродовж 2013-2015 років не проводилась (лист № 04.03-02/1 від 11.02.2015 р.). Наказ [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області №10-8740/15-14-сг від 28.10.2014 року про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106 загальною площею 19,5000 га, відповідно, прийнято з порушенням ст. 116 ч. 5, ст. 123 ч. 2 ЗК України, оскільки вказана земельна ділянка у СФГ «Колос» у встановленому законом порядку не вилучалась, відмова від права користування останнім не надавалась. Крім цього, порушено встановлений Законом України «Про фермерське господарство» порядок отримання земельних ділянок для здійснення фермерського господарства, що в свою чергу свідчить про недотримання встановленого законом порядку набуття і реалізації права на землю, а також принципу верховенства права закріпленого в ст. 8 Конституції України та порушення вимог ст. 19 Конституції України. Наказ [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області №10-8740/15-14-сг від 28.10.2014 р. прийнято в порушення вимог ст. ст. 13, 14, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 116, 123 ЗК України. Тому, накази [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області №10-8740/15-14-сг від 28.10.2014 року, № КИ/3224255100:02:005/00014443 від 25.02.2014 року повинні бути визнаними недійсними і скасованими на підставі ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, для відновлення становища, яке існувало до порушення. У зв'язку з тим, що на підставі наказу ГУ Держземагенства України в Київській області №10-8740/15-14-сг від 28.10.2014 року укладено договір оренди земельної ділянки, останній відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. 152 ЗК України підлягає визнанню недійсним. Застосування саме таких способів захисту забезпечить досягнення мети щодо захисту порушених прав та інтересів держави. Прокурор просить суд визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагентства України у Київській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 25.02.2014 року №КИ/3224255100:02:005/00014443; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» від 28.10.2014 року №10-8740/15-14-сг; визнати недійсним договір оренди землі від 04.11.2014 року, укладений між [PERSON] управлінням Держземагенства України у Київській області та [PERSON] та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області [PERSON] індексний номер: 17548072 від 27.11.2014 року; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області [PERSON], індексний номер: 17548072 від 27.11.2014 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106. В судовому засіданні прокурор Ставищенського району Турчин С.О. підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, на які посилається в своїй позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги прокурора не визнав, суду пояснив, що йому на законних підставах передано в оренду на 49 років на підставі договору оренди від 04.11.2014 року земельну ділянку площею 19,5000 га на території Ставищенської селищної ради для ведення фермерського господарства. У нього для цього є всі необхідні документи. Крім того, він має диплом спеціаліста, а саме агронома та необхідний досвід роботи в сільському господарстві. На даний час фермерського господарства він не реєстрував, сільськогосподарської техніки для обробітку землі він не має. До Ставищенської райдержадміністрації та Ставищенської селищної ради з приводу отримання земельної ділянки в оренду він не звертався. В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] управління Держземагентства України у Київській області [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що [PERSON] звертався до [PERSON] управління Держземагентства України у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області. До свого клопотання [PERSON] додав усі документи, передбачені для отримання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. З цього приводу відділ Держземагенства України в Ставищенському районі проводив відповідну перевірку і встановив, що будь-які обмеження щодо надання дозволу відсутні, земельна ділянка для передачі в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] не перебувала у власності чи користуванні третіх осіб. В звязку із відсутністю будь-яких даних, що унеможливлюють передачу земельної ділянки, було видано наказ про надання дозволу [PERSON] на розроблення документації із землеустрою. Твердження прокуратури про відсутність у [PERSON] зареєстрованої спеціальної техніки, необхідної для обробітку землі є хибним, оскільки на стадії надання дозволу на виготовлення проекту відведення [PERSON] управління не може та не зобовязане перевіряти наявність чи відсутність такої техніки, і тим більше це не може впливати на прийняття рішення розпорядником землі. Посилання позивача на відсутність відомостей про державну реєстрацію фермерського господарства, засновником якого є [PERSON], не вірне та не може братись судом до уваги, оскільки в даному випадку земельну ділянку отримує фізична особа без проведення аукціону з метою створення фермерського господарства, тобто вказана процедура відбувається уже після оформлення належним чином права на земельну ділянку. При внесенні до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором відділу Держземагентства України у Ставищенському районі відомостей про земельну ділянку [PERSON], будь-яких накладань меж земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки СФГ «Колос» виявлено не було. В іншому випадку присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку, що відводилась [PERSON] було б не можливим. Державний акт на право постійного користування землею виданий на імя [PERSON], а згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців головою СФГ «Колос» є [PERSON]. Оскільки ні право власності, ні право оренди на земельну ділянку [PERSON] у встановленому законом порядку оформлено не було, земельна ділянка на момент передачі [PERSON] в оренду перебувала у державній власності, а тому, підстави для скасування наказів [PERSON] управління Держземагенства України «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 25.02.2014 року №КИ/3224255100:02:005/00014443; «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» від 28.10.2014 року №10-8740/15-14-сг відсутні. В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держземагенства України в Ставищенському районі [PERSON] проти задоволення позову прокурора заперечила, суду пояснила, що відомості про межі земельної ділянки СФГ «Колос» в Державному земельному кадастрі відсутні. Державний акт на право користування землею від 1992 року серії Б №027818 виданий на імя [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею та договорів оренди землі за №027818 відділу Держземагенства України в Ставищенському районі. Зазначений державний акт є старого зразка, відповідно і кадастровий номер на земельну ділянку присвоєний не був, а отже відомості про дану земельну ділянку відсутні в Державному земельному кадастрі. Відповідно до поданого клопотання [PERSON] наказом [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області від 25.02.2014 року №КИ/3224255100:02:005/00014443 йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області. Розроблений проект відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» було погоджено з відділом Держземагенства України в Ставищенському районі Київської області у порядку, передбаченому ст. 186-1 ЗК України. Наказом [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області від 28.10.2014 року №10-8740/15-14-сг надано в оренду [PERSON] земельну ділянку площею 19,5000 га, кадастровим номером 3224255100:02:005:0106 для ведення фермерського господарства на 49 років, що розташована на території Ставищенської селищної ради. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється у відповідності із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка із кадастровим номером 3224255100:02:005:0106 перебуває у оренді [PERSON], форма власності державна. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору СФГ «Колос» [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову прокурора не заперечив, суду пояснив, що він є членом селянського фермерського господарства «Колос». Воно було створене [PERSON] на землях запасу Ставищенської селищної ради, які надані йому в постійне користування площею 23,9217 га згідно державного акту на право постійного користування серії Б №027818 виданого в 1992 році. 08.03.2012 року [PERSON] помер. На даний час головою СФГ «Колос» є [PERSON], що підтверджується статутом господарства, відповідними наказом та рішенням про її призначення головою даного господарства. СФГ «Колос» використовує земельну ділянку на праві постійного користування із моменту його державної реєстрації по даний час, жодних заяв до державних органів про відмову від використання земельної ділянки господарством не направлялось. До СФГ «Колос» щодо вилучення земельної ділянки, яку воно використовує, ніхто не звертавсь. Підстави припинення права користування СФГ «Колос» земельною ділянкою відсутні. Претензій до господарства з боку податкових органів щодо сплати податків не було. Земельна ділянка, що надана в оренду відповідачу [PERSON] частково накладається на площу земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні СФГ «Колос». Вважає, що даний позов прокурора Ставищенського району необхідно задовольнити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не зявився. З Реєстраційної служби до суду надійшов лист з проханням розгляд справи проводити без участі її представника, проти задоволення позову заперечень не має. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора Турчина С.О., відповідача [PERSON], представника відповідача - [PERSON] управління Держземагентства України у Київській області [PERSON], представника третьої особи відділу Держземагенства України в Ставищенському районі - [PERSON], представника третьої особи СФГ «Колос» - [PERSON], та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі державного акту на право користування землею від 1992 року серії Б №027818 [PERSON] для ведення селянського фермерського господарства було надано у постійне користування земельну ділянку площею 23,9217 га, що знаходиться на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області (а. с. 13-14, 93-94, 97-103). 15.02.1993 року розпорядженням Представника Президента України в Ставищенському районі Київської області за №34 зареєстровано селянське фермерське господарство «Колос», головою якого став [PERSON]. Рішенням Ставищенської районної ради 15 сесії 21 скликання від 14.02.1993 року йому було виділено із земель запасу району земельну ділянку площею 23,9 га. Згідно виписки з протоколу 11 сесії 21 скликання Ставищенської селищної ради від 16 жовтня 1992 року вирішено дати згоду на виділення земельної ділянки для ведення селянського фермерського господарства [PERSON] площею 23,9 га та перенесено межі земельної ділянки в натурі на місцевість (а. с. 11-12, 89-92, 94-96). Рішення про припинення права користування земельною ділянкою СФГ «Колос», наданої [PERSON] для ведення селянського фермерського господарства, Ставищенською районною радою та Ставищенською райдержадміністрацією не приймались (а. с. 86-87). 08 березня 2012 року [PERSON] помер (а. с. 173). [PERSON] СФГ «Колос» є [PERSON], що підтверджується статутом господарства, відповідними наказом та рішенням про її призначення головою даного господарства. (а. с. 17-18, 165-172, 175-176). Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є [PERSON] впродовж 2013-2015 років не проводилась (лист № 04.03-02/1 від 11.02.2015 р.) (а. с. 16). [PERSON] із заявами про отримання у власність або оренду земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Ставищенської селищної ради не звертався, що підтверджується листами №62 від 10.02.2015 року та № 06-20/183 від 13.02.2015 року (а. с. 15, 19). Згідно довідки державного інспектора інспекції сільського господарства в Київській області від 25.03.2015 року №3 за [PERSON] сільськогосподарська техніка не зареєстрована (а. с. 22). Наказом [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області від 25.02.2014 року №КИ/3224255100:02:005/00014443 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області (а. с. 21, 135-164). Наказом [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області від 28.10.2014 року №10-8740/15-14-сг надано в оренду [PERSON] земельну ділянку площею 19,5000 га, кадастровим номером 3224255100:02:005:0106 для ведення фермерського господарства на 49 років, що розташована на території Ставищенської селищної ради та укладено 04 листопада 2014 року відповідний договір оренди землі (а. с. 104-111). Право оренди даної земельної ділянки [PERSON], як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, було зареєстроване 27.11.2014 року (а. с. 10). Земельна ділянка з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106, надана в оренду [PERSON], являється частиною земельної ділянки, що була надана в постійне користування [PERSON], який створив СФГ «Колос», площею 23,9217 га, на праві постійного користування згідно державного акту про право постійного користування землею від 1992 року серії Б № 027818, що підтверджується листом ФОП [PERSON], який на замовлення голови СФГ «Колос» [PERSON] розробляє технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акту на право постійного користування землею виданого засновнику фермерського господарства [PERSON] та матеріалами технічної документації (а. с. 20, 203-204). СФГ «Колос» використовує земельну ділянку на праві постійного користування із моменту його державної реєстрації і по даний час, що підтверджується заявою члена СФГ «Колос» від 06.02.2015 року та листом начальника відділу Держземагенства у Ставищенському районі № 10-1024-0.2-212/2-15 від 19.02.2015 року про те, що інформація про вилучення земельних ділянок наданих засновнику СФГ «Колос» у відділі відсутня (а. с. 200-202). Згідно із ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, а органи влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. У статті 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зокрема, у ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно із ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Відповідно до Закону України «Про фермерське господарство» порядок створення фермерського господарства визначено у розділі ІІ. При цьому, у ч. 1 ст. 7 вказаного Закону визначено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Порядок державної реєстрації фермерського господарства визначено у ст. 8 зазначеного Закону згідно якої, після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Згідно ст. ст. 89, 91, 92 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державна реєстрація юридичних осіб це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. Відповідачем [PERSON] управлінням Держземагентства України у Київській області видано наказ за № КИ/3224255100:02:005/00014443 від 25.02.2014 року всупереч вимогам законодавства України. Зокрема, в поданому [PERSON] клопотанні про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри вищевказаної земельної ділянки з урахуванням можливості її обробітку, необхідність отримання такої площі земельної ділянки, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства. Крім того, [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так, як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом державного інспектора відділу Державної інспекції сільського господарства в Київській області. [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у власність або оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Ставищенської селищної ради не звертався (листи № 06-20/183 від 13.02.2015 року, № 62 від 10.02.2015 року відповідно). Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є [PERSON] впродовж 2013-2015 років не проводилась (лист № 04.03-02/1 від 11.02.2015 р.). У ч. 5 ст. 116 ЗК України зазначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Згідно ч. 2 абзацу другого ст. 123 ЗК України у клопотанні про надання дозволу на розробку проекту землеустрою зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Враховуючи вищевикладене, наказ [PERSON] управління Держземагенства в Київській області №10-8740/15-14-сг від 28.10.2014 року про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106 загальною площею 19, 5000 га, відповідно, прийнято з порушенням ст. ст. 116 ч. 5, 123 ч. 2 ЗК України, оскільки вказана земельна ділянка у СФГ «Колос» у встановленому законом порядку не вилучалась, відмова від права користування останнім не надавалась. Порушено, також, встановлений Законом України «Про фермерське господарство» порядок отримання земельних ділянок для здійснення фермерського господарства, що в свою чергу свідчить про недотримання порядку набуття і реалізації права на землю. Пунктом 2 Постанови КМ України "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" установлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Голова СФГ «Колос» [PERSON] про заміну державного акта на право користування землею старого зразка не зверталась, тобто державний акт на користування землею від 1992 року серії Б №027818, виданий на [PERSON] є чинним. Згідно Розділу VII п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. Тобто, земельна ділянка, яка надана на праві постійного користування СФГ «Колос» є сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера. Враховуючи вищезазначене, підстави припинення права користування земельною ділянкою, зазначені в ст. 141 ЗК України, у СФГ «Колос» відсутні. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 статті 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. На підставі наказу [PERSON] управління Держземагенства в Київській області №10-8740/15-14-сг від 28.10.2014 року укладено договір оренди земельної ділянки. Суд дійшов висновку, що даний договір відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. 152 ЗК України слід визнати недійсним. В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу, зокрема, щодо відповідності змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; наявності у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільного і відповідного внутрішній волі волевиявлення учасника правочину, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Вищевикладені порушення Конституції та Законів України у сфері земельних відносин та порушення принципів земельного законодавства, закріплених у ст. 5 ЗК України, у відповідності до п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» дають вмотивовані підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4 вказаного рішення Конституційного Суду України передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних наказів суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 ЗК України. Враховуючи те, що відповідно до статті 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. А згідно із ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України. Водночас законодавством не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (надійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з цивільним позовом, суд вважає, що прокурор обґрунтовано пред'явив цей позов у інтересах держави як позивач. За положеннями ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної власності (надання земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок комунальної власності тощо) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В статті 1 цього Закону зазначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно являє собою офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Слід зазначити, що рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 92, п. 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України від 22.09.2005 року №5-рп/2005, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; пункту 6 Постанови Верховної [PERSON] України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-XII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Таким чином, суд дійшов висновку, що накази [PERSON] управлінням Держземагенства України в Київській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 25.02.2014 року №КИ/3224255100:02:005/00014443 та «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» від 28.10.2014 року №10-8740/15-14-сг прийняті з грубим порушенням чинного законодавства України і їх слід визнати недійсними та скасувати; договір оренди землі від 04.11.2014 року, укладений між [PERSON] управлінням Держземагенства України у Київській області та [PERSON] та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області [PERSON] індексний номер: 17548072 від 27.11.2014 року слід визнати недійсним; рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області [PERSON], індексний номер: 17548072 від 27.11.2014 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3224255100:02:005:0106, слід скасувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] управління Держземагенства України в Київській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути судовий збір в сумі 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved