Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

19 червня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 20 жовтня 2020 року просить: позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над малолітньою дитиною [PERSON] , призначивши його опікуном [PERSON] ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є бабою [PERSON] , батьки якого самоусунулися від виховання сина. З 2011 року хлопчик проживає з позивачкою, яка весь час ним опікується, відповідачі життям дитини не цікавляться, не телефонують, не виявляють бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, навчанні, підготовці до самостійного життя, матеріально не допомагають. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] та її представник адвокат Власенко Л.В. позов підтримали, просили його задовольнити. В судове засідання на 27 січня 2021 року не з`явились, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, надали згоду на заочний розгляд справи (а.с.117). Малолітній [PERSON] пояснив, що він проживає з бабусею, [PERSON] та дідусем [PERSON] , які піклуються про нього, займаються його вихованням та утриманням, добре до нього ставляться, та з якими він бажає проживати. Мати та батько його не відвідують, не спілкуються з ним, не вітають з днем народження. Представник органу опіки та піклування і служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Яковець К.С. позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи тим, що відповідачі зловживають спиртними напоями, участі у вихованні дитини не приймають, матеріально не забезпечують, не піклуються про неї. Представник Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області, належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с.118). Відповідачу [PERSON] судові повістки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: [ADDRESS] . Однак повертались з відміткою, що він за вказаною адресою не проживає (а.с. 81, 97, 113). Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається, що він належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідачці [PERSON] судові повістки надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: [ADDRESS] . Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень вона отримала виклики до суду на 07 грудня 2020 року на 10:00 годину та на 27 січня 2021 року на 15:00 годину (а.с. 94, 116). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачі викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.1 11,112). Отже, відповідачі були належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явились в судове засідання без повідомлення причин та не подали відзиву, а позивачка погодилась на заочний розгляд справи. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. Вислухавши позивачку та її представника, думку малолітньої дитини, представника органу опіки та піклування та служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку про задоволенню позову з таких підстав. Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року),яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У абзаці 4 ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26 квітня 2001 року визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Ст.51 Конституції України та ст. ст.151, 180 СК України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 20 січня 2015 року вбачається, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). З довідки Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області від 12 грудня 2019 року за № 170 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований на території сільської ради за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає по [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно характеристики Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області, відповідач [PERSON] за період проживання на території сільської ради зарекомендував себе з негативного боку, зловживає спиртними напоями, постійної роботи не має. Перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] , з якою має спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Майже з народження вихованням дитини займається його мати [PERSON] та батько [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги та не цікавиться долею сина (а.с. 20). Як зазначено в акті обстеження житлово-побутових умов житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає один, стан житла задовільний, однак умов для проживання дитини немає. Догляд за дитиною він не здійснює, вихованням дитини займаються баба та дід. Постійного місця роботи не має, неодноразово виїзджав на працю до інших областей (а.с.16). З довідки Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області від 22 січня 2020 року за № 109 вбачається, що відповідачка [PERSON] фактично проживає без реєстрації у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , але зареєстрована по [ADDRESS] . Проживає одна (а.с.27). Згідно характеристики Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області, відповідачка [PERSON] не постійно проживає на території селищної ради, на території селища не працевлаштована. Має доньку від першого шлюбу, але стосунків не підтримують (а.с. 26). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає одна, стан житла задовільний, в будинку є три кімнати, відсутні умови для особистої гігієни. На даний час вона не працює, отримує пенсію, обробляє ділянку біля будинку. [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , у будинку батьків, який не придатний для проживання (а.с.17). З акту обстеження житлово-побутових умов житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина [PERSON] , 2009 року народження проживає з народження в сім`ї бабусі [PERSON] . Родина проживає в приватному будинку загальною площе 60 кв.м., який складається з 4 кімнат, кухні, ванної та кладової. У [PERSON] є окрема кімната. У всіх кімнатах є меблі, місця для відпочинку, телевізор, прибрано, тепло. На день обстеження є запас продуктів харчування. Відносини в сім`ї добрі, вихованням дитини займаються тільи баба та дід (а.с. 11). З характеристики Світлодолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Саратської районної ради Одеської області вбачається, що [PERSON] навчається в цій школі з першого класу, зарекомендував себе дуже відповідальним та старанний і охайним учнем. [PERSON] змалечку росте без мами, батьки не приймають участі у вихованні дитини, не відвідують батьківські збори. Дитину доглядають бабуся та дідусь, які для хлопчика як рідні батьки. Дитина має все необхідне шкільне приладдя, має гарну пам`ять, спокійний, дружелюбний, не конфліктний (а.с. 18). Свідок [PERSON] пояснила, що вона була класним керівником дитини з першого по четвертий клас Світлодолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Дитина дуже старанна, доброзичлива, завжди охайна та нагодована. Шкільну програму засвоював добре. Вихованням та утриманням дитини займаються бабуся та дідусь, які підтримують контакт зі школою. Батьки не цікавляться та не займаються вихованням сина, жодного разу школу не відвідували, не приділяють сину належної уваги, не цікавляться його успіхами, не піклються про нього. Згідно письмовому висновку Саратської районної державної адміністрації Одеської області як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини, відповідачів [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-38). Судом встановлено, що відповідачі не піклуються про сина, не забезпечують його матеріально, не цікавляться його долею, ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, тому з метою дотримання найкращих інтересів дитини відповідачів належить позбавити батьківських прав. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування-над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст.55 ЦК України). Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Частиною 3 ст.60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабою малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`є входять: чоловік [PERSON] , 1958 року народження та онук [PERSON] , [INFO] . Умови проживання в будинку задовільні, будинок має 4 кімнати, є всі умови для проживання дитини. Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов від 05.09.2019 року та довідкою Світлодолинськрої сільської ради Саратського району від 05.09.2019 року за № 120 (а.с.12, 21). [PERSON] характеризується позитивно, в громадських місцях веде себе добре, спокійна, врівноважена, займається домашнім господарством. З 2011 року на її утриманні знаходиться онук [PERSON] , [INFO] , оскільки батьки [PERSON] та [PERSON] вихованням дитини не займались (а.с.24). Відповідно висновку про стан здоров`я, наданого КЗ "Саратська ЦРЛ", [PERSON] має гарний стан здоров`я, не страждає на психічні, фізичні та інфекційні захворювання. Будь-які протипоказання для опікунства відсутні (а.с. 74). Згідно довідки Департаменту інформатизації МВС України серії ІІА № 2094613 (а.с. 75) [PERSON] , [INFO] , не притягувалась до кримінальної відповідальності. Відповідно до подання Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 08.10.2020 за № 02-34/1421, з метою захисту прав та інтересів дитини [PERSON] , [INFO] , Саратська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, просить призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.72-73). Таким чином, [PERSON] , [INFO] , може бути призначена опікуном, оскільки вона може забезпечити необхідні умови утримання та виховання свого онука, що буде відповідати найкращим інтересам дитини. Ч.2 ст.166 СК України встановлює, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на зазначене вище, з урахуванням обставин, які перелічені в ст.182 СК України, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідачів на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно з кожного з відповідачів, з урахуванням мінімально гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме положенням ч.5 ст. 183 СК України. Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону, і співвідноситься з позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 3 грудня 2018 року № 298/426/17, провадження № 61-29996св18, від 7 листопада 2018 року N 355/511/17, провадження № 61-32606св18. Згідно ст. 141 ЦПК з кожного з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved