Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасний факторинг" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 26 липня 2016 року між ТОВ "Сучасний факторинг" та [PERSON] укладено кредитний договір № Т0024903 про надання грошової позики, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5344,84 гривень на купівлю смартфона HUAWEI Y6Pro. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 5344,84 гривень на купівлю смартфона HUAWEI Y6Pro, проте відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату її розрахунку становить 16929,00 грн та складається з 5344,84 грн - заборгованості за кредитом, 6012,94 грн - заборгованості по комісії за управління кредитом, 2565,48 грн штраф, 1901,69 грн - інфляційні, 334,05 грн - 3 (три) відсотки річних. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати з оплати судового збору. Представник позивача проти винесення по справі заочного рішення не заперечив, розгляд справи просив проводити за його відсутності, про що зазначив у направленому до суду клопотанні. Відповідач відзиву, інших заяв, заперечень та клопотань не надав, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. За таких обставин справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України - "Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України. Позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача, викладені в позовній заяві. Тому, суд, дотримуючись норм закону, всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед банком, що є істотним порушенням умов кредитного договору № Т0024903 від 26 липня 2016 року, вважає позов обґрунтованим та доведеним належними доказами і підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача документально підтвердженої заборгованості станом на 1 серпня 2018 року, яка складається з 5344,84 грн - заборгованості за кредитом, 6012,94 грн - заборгованості по комісії за управління кредитом, 2565,48 грн штрафу, 1901,69 грн - інфляційних, 334,05 грн - 3 (три) відсотків річних. Відповідно до ст.264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1770 грн 00 копійок.

Outcome: approved