Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Прокурор м. Кіровограда в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив: - визнати незаконним та скасувати п. 1 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" в частині затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], у власність для ведення садівництва; - визнати незаконним та скасувати п. 20 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку по [ADDRESS], загальною площею 1200 кв.м., для ведення садівництва, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за умови переведення до земель ciльськогосподарського призначення; - визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯИ №684362 на право власності на земельну ділянку площею 1200,0 кв.м., для ведения садівництва, виданий [PERSON] на підставі рішення ceciї Кіровоградської міської ради № 3165 від 16.02.2010 року; - скасувати державну реєстрацію державного акту серія ЯИ № 684358 на право власності на земельну ділянку площею 1200,0 кв.м. для ведения садівництва, виданого [PERSON] на підставі рішення ceciї Кіровоградської міської ради № 3165 від 16.02.2010 року та зареєстрованого 05 серпня 2010 року за № 011039000419. В обґрунтування позову зазначено, що проведеною прокуратурою м. Кіровограда перевіркою встановлено, що рішенням Кіровоградської міської ради від 15 жовтня 2009 №2710 "Про затвердження матеріалів вибору та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по [ADDRESS]" затверджено матеріали вибору земельної ділянки на надано громадянам міста (згідно з додатком) дозвіл та вимоги на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], безоплатно у власність, для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі. Відповідно до п. 19 додатку вказаного рішення гр. [PERSON] надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва. Пунктом 1 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" затверджено громадянам міста проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] у власність для ведення садівництва площею 3,44га та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних з вилученням земельної ділянки. Пунктом 20 вказаного рішення [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 1200,00кв.м. для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі за умови переведення до земель сільськогосподарського призначення. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 684362, який зареєстровано 05 серпня 2010 року за № 011039000419. Вважає, що рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" та державний акт на право власності на землю є незаконними, як такі, що не відповідають вимогам ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України, ст. ст. 19, 20, 58-61 Земельного кодексу України. Спірна земельна ділянка, згідно земельно-кадастрових даних, схеми місця розташування, генерального плану міста Кіровограда та акту обстеження, знаходиться в межах земель, що належать до категорії земель водного фонду. Так, згідно акту обстеження земельної ділянки від 31 січня 2012 року, вбачається, що спірна земельна ділянка по [ADDRESS], знаходиться вздовж річки Інгул, та схематично розташована в межах прибережної захисної смуги, встановленої рішенням Кіровоградської міської ради від 21 серпня 2001 року №1133 "Про затвердження робочого проекту "Прибережні захисні смуги річки Інгул в місті Кіровограді". Таким чином, п.п. 1, 20 рішення Кіровоградської міської ради № 3165 від 16 лютого 2010 року суперечить вимогам ст. ст. 19, 20, 58-61 Земельного кодексу України, оскільки [PERSON] передано земельну ділянку із земель водного фонду, в тому числі за рахунок прибережної захисної смуги р. Інгул, для ведення садівництва, що заборонено Земельним кодексом України та унеможливлює використання вказаної земельної ділянки, в натурі, за цільовим призначенням. Оскаржуване рішення Кіровоградської міської ради порушує вимоги Земельного кодексу України щодо розпорядження землями визначеної категорії земель, оскільки, передача земельних ділянок у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови для ведення садівництва є порушенням норм Земельного кодексу України. Рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року №3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" містить умову, за якої земельна ділянка, загальною площею 1200,00 кв.м., по [ADDRESS], передається у власність гр. [PERSON], а саме - обов'язок гр. [PERSON] перевести вказану земельну ділянку до земель сільськогосподарського призначення. В той же час, Земельний кодекс України та інші законодавчі акти не передбачають повноважень Кіровоградської міської ради, як органу місцевого самоврядування, приймати рішення про передачу земельних ділянок у власність з визначенням умов такої передачі, а саме - майбутнього землевласника змінити категорію земельної ділянки, що йому передається. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч. 2 статті 20 Земельного кодексу України). Тобто, Кіровоградська міська рада, була зобов'язана при затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по [ADDRESS], та передачу спірної земельної ділянки у власність змінити категорію спірної земельної ділянки з земель житлової та громадської забудови на землі сільськогосподарського призначення. Однак, зазначених дій Кіровоградська міська рада не вчинила, поклавши обов'язок щодо зміни відповідної категорії земель на відповідача - [PERSON] Порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 502. Пунктом 2 вказаного порядку передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви (клопотання) її власника з наданням копії державного акта на право власності на земельну ділянку. Отже, державний акт та пункт 20 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3165 "Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS]" в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, суперечать вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, рішення прийняте без достатньої, передбаченої Конституцією і законами України, актами Кабінету Міністрів України, підстави. Оскільки оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку видано на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке визнається незаконним, і яке, відповідно, не створює юридичних наслідків, державний акт, що виданий на підставі цього рішення, також є недійсним та підлягає скасуванню. З урахуванням положень ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", систему органів державної реєстрації прав становить спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та його територіальні органи, які є органами державної реєстрації прав, та згідно з частиною 2 цієї ж статті є держателем Державного реєстру прав. Згідно з п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3205/2, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області надав письмові пояснення(а.с.222), позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити та подав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник Кіровоградської міської ради м. Кіровограда надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явилась, її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив посилаючись на наявні у матеріалах справи письмові заперечення та зміст ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.01.2014року, постановленої по даній справі. Представник третьої особи Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Вастановлено, що спірна земельна ділянка в [ADDRESS], відноситься до земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі. [PERSON] звернулася із заявою до Кіровоградської міської ради про надання земельної ділянки для садівництва. Пунктом 1 рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 № 3165 «Про передачу громадянам міста земельних ділянок по [ADDRESS], затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], у власність громадян для ведення садівництва площею 3,44га. та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних з вилученням земельної ділянки. Пунктом 20 вказаного рішення [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 1200,00 кв.м. (у тому числі по угіддях: 1200,00 кв.м. - землі одно-та двоповерхової житлової забудови) для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі за умови переведення до земель сільськогосподарського призначення. На підставі зазначеного рішення [PERSON] видано державний акт серії ЯИ № 684360 на право власності на земельну ділянку площею 1200,00 кв.м., розташовану по [ADDRESS]. В державному акті зазначено цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, право власності зареєстровано 30 червня 2010 року. Згідно акту обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 31 січня 2013 року спірна земельна ділянка - це масив зелених насаджень загального користування (багаторічні дерева: верба, акація, клен, маслина, кущі) і відповідає її природному стану, межі земельної ділянки, як масиву, в натурі не винесені, межові знаки не встановлені. В рамках даної справи Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року було скасовано рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2013 року. Скасовуючи рішення суддів, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на невідповідність позовних вимог, які ставить позивач, захищаючи інтереси держави в особі Держсільгоспінспекції, у сфері діяльності, в межах якої, згідно свої повноважень, вона може діяти. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням вимог земельного законодавства при набутті права власності на земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, міни, дарування, застави та іншими цивільними правовими угодами; дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі у власність, надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах. Обґрунтовуючи правомірність звернення в суд з даним позовом, позивач наголошував на повноваженнях Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області щодо здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель саме усіх категорій та форм власності. Відповідно до Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Законом України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» визначено, що сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - це вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов'язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі. Виходячи з вказаного, вбачається, що діяльність Держсільгоспінспекції України щодо здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства обмежена сферою діяльності агропромислового комплексу, а саме виробничо-економічною системою, спрямованою на одержання, транспортування, зберігання, переробку та реалізацію сільськогосподарської продукції. Земельна ділянка по [ADDRESS], не належить до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно, надання оскаржуваним рішенням даної земельної ділянки у власність [PERSON] не може бути предметом діяльності Держсільгоспінспекції. Крім того, відповідно, до п.п. 6.3. Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області, передбачено, що Держсільгоспінспекція може звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Таким чином, перевіривши повноваження та сферу діяльності Держсільгоспінспекції, проаналізувавши співвідношення прав та інтересів, щодо відновлення яких звернувся в суд позивач, суд дійшов висновку, що вимоги позову виходять за межі його законних інтересів. За таких обставин суд вважає, що позов прокурора м. Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та ст.ст. 10, 11, 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed