Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача - Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] помер його дід [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки, що передані безоплатно у приватну власність згідно рішення Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 29 вересня 1993 року №16/1, площею 0,60 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування будівель. [PERSON] залишив на користь позивача заповіт на все своє майно. Оскільки правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, то позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаних земельних ділянок після смерті [PERSON] . Представник відповідача Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із виписки з рішення Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 29 вересня 1993 року №16/1 «Про хід виконання обласної програми здійснення земельної реформи та приватизації землі» вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, надані для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га (а.с.13). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2005 року Лобачівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.9), [PERSON] помер [INFO] в с.Волиця-Лобачівська Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. Із довідки Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області №264 від 28 березня 2011 року (а.с.6), вбачається, що [PERSON] до [INFO] проживав разом із внуком [PERSON] . Дружина спадкодавця померла [INFO] . Заповіти посвідчені в Лобачівській сільській раді. Спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння спадковим майном до шести місяців шляхом спільного проживання. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Із заповіту посвідченого 12 вересня 2005 року секретарем Лобачівської сільської ради вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося та все, що буде належати йому на день смерті заповів своєму внукові [PERSON] . Із заповіту посвідченого 27 вересня 2005 року секретарем Лобачівської сільської ради вбачається, що [PERSON] заповів належний йому на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] №0192089, виданий Горохівською райдержадміністрацією від 28.05.1997 року та належний на праві особистої власності майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ВЛ №0215777, виданий Лобачівською сільською радою від 15.04.2002 року заповів своєму внукові [PERSON] . В подальшому заповіт не скасовувався та не змінювався, що вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 58816550 від 19 грудня 2019 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою. Згідно рішення Горохівського районного суду від 04 липня 2012 року за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Матеріалами спадкової справи № 64, заведеної 12 лютого 2008 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] стверджується, що крім позивача із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , ніхто не звертався. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , стверджується, що [PERSON] є \~внуком [PERSON] (а.с.11-12). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 09 листопада 2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.14). За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець майна померлого [PERSON] за заповітом, має право на спадкування його майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на його ім`я земельної ділянки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наданої спадкодавцю безоплатно у приватну власність згідно виписки з рішення сесії Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 29 вересня 1993 року №16/1, площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, після померлого [INFO] діда [PERSON] .

Outcome: approved