Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] . звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3328,75 грн. за період грудень 2012 року-лютий 2013 року, 27321,60 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Позов обґрунтовує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений з роботи з 19.02.2013 року за угодою сторін. Проте, у день звільнення з ним не було проведено розрахунку незважаючи на його вимоги. Позивач у судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та уточнення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки її виплати в розмірі 6657,50 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без її участі та письмове заперечення на позов, визнання позовних вимог в загальній сумі 6657,50 грн.. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З копії трудової книжки позивача [PERSON] вбачається, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ "ДЗАК" і був звільнений з роботи 28.10.2013 року згідно наказу №32-к від 28.10.2013 року за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку, його не повідомляли про розмір нарахованих сум. Доказів протилежного відповідачем суду не представлено. Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Згідно поданої довідки ПАТ «ДЗАК» від 14.10.2014 року №1101, таке визнає свою заборгованість за грудень 2012 року в сумі 1323,45 та за лютий 2013 року в розмірі 2005,30 грн. (а.с.2). Таким чином, судом встановлено, що позивач до сьогоднішнього дня не отримав розрахункових коштів в сумі 3328,75 грн.. За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розмір належних сум - спір вирішується органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку та з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. №100. Враховуючи позицію, викладену у Постанові Пленуму Верховного суду України «про практику застосування судами законодавства про оплату праці», а також, що сторони обумовили розмір компенсації за час затримки розрахунку в розмірі 3328,75 грн. з підстав співмірності з розміром заборгованості, то суд вважає за необхідне стягнути в користь позивача 6657,50 грн., що складається з 3328,75 грн. заборгованості по заробітній платі та 3328,75 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку, з урахуванням усіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно абзацу 5 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є, відповідно, обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, що зазначає в резолютивній частині рішення. Поряд з цим, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку в сумі 287,93 грн. підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved