Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Рівненський районний суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та позбавлення права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями №5 в с.Антопіль Рівненського району Рівненської області по вул.Південній на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2008 року, виданого державним нотаріусом Березнівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] Право власності позивача на вказане домоволодіння зареєстровано 27.07.2009 року КП "Рівненське ОБТІ". Колишній власник - відповідач [PERSON], продавши 20.10.2004 року домоволодіння, залишив його та проживає за іншою адресою. У зв"язку з тим, що відповідач зареєстрований та не проживає в зазначеному будинку з часу його продажу, не оплачує послуги за користування домоволодінням, не несе інших витрат по його утриманню, не приймає участь у спільному побуті та не є членом сім"ї позивача, останній звернувся до суду для вирішення питання про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та позбавлення права користування ним. Позивач в суді позов підтримав, просить його задоволити. Відповідач в суді позов визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] купила належні [PERSON] на праві приватної власності житловий будинок №5 з надвірними будівлями, що знаходяться в с.Антопіль Рівненського району Рівненської області по вул.Південній. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2008р., [PERSON] є спадкоємцем цілої частки зазначеного в заповіті майна, що складається з права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Антопіль Рівненського району Рівненської області по вул.Південній, буд. №5, після смерті його матері [PERSON], яка померла 23.09.2006 року. Право власності позивача на спадкове домоволодіння зареєстровано 27.07.2009 року КП "РОБТІ". Згідно довідки №1760 від 28.11.2013р., виданої Білокриницькою сільською радою, [PERSON] згідно будинкової книги №5, особовий рахунок №55, дійсно зареєстрований за адресою [INFO], однак за даною адресою не проживає з часу укладання договору купівлі-продажу від 12.10.2004 року, про що він фактично в суді підтвердив. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Між сторонами не укладалася угода щодо порядку користування будинковолодінням. Позивач та відповідач не ведуть спільне господарство, останній будинком не користується . В суді вказані обставини позивач та відповідач підтвердили. Отже, за змістом статтей 64, 156 ЖК Української РСР, відповідач не є членом сімї позивача. Свою згоду на вселення в будинок, як новий власник, позивач не надавав і не бажає надавати. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, що належить позивачеві. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003р., зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.317,391 ЦК України, ст.ст. 64, 156 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved