Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до територіальної громади Катеринівської сільської ради в особі Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позову [PERSON] та [PERSON] вказали, що [INFO] померла їхня матір [PERSON] . На час своєї смерті вона була зареєстрована та проживала в с. Катеринівка Великобурлуцького району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), розташованої на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Право власності на земельну ділянку було отримано [PERSON] в результаті розпаювання КСП ім. Ілліча. Згідно довідки відділу у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, [PERSON] . Великобурлуцькою РДА було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються по Катеринівській сільській раді 24.02.1997 р. за № 68. Розмір земельної частки (паю) становив 8,18 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до довідки Катеринівської сільської ради № 18 від 10.01.2017 р., реальний розмір земельної ділянки, належної [PERSON] складає 6,1038 га. У встановлений строк [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, за їх заявами була заведена спадкова справа № 283/2000, однак спадкове майно не змогли оформити, так як за життя спадкодавець загубила сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , внаслідок чого нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, позивачі позбавлені можливості оформити своє право на земельну частку (пай) через втрату правовстановлюючого документу (сертифікату), а тому вимушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права на земельну частку (пай). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивачів Агурєєв Є.О. про розгляд даної справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивачів, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі(а.с.78). Представник відповідача Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не з`явився. Від Катеринівського сільського голови Бахмет С.Л. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради. В даній заяві зазначається про повне визнання позову (а.с.53,72). Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.4 ЦПК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Матеріалами справи встановлено, [INFO] у с. Катеринівка Великобурлуцького району Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 28 вересня 2000 року (а.с.14). Як встановлено судом, спадщина відкрилася в момент смерті [PERSON] - [INFO], тобто в період чинності ЦК УРСР в редакції 1963 року. Спадковим майном є земельна частка (пай) земель КСП ім. Ілліча, розміром 8,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст.524 ЦК УРСР). Згідно зі ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12) та матір`ю позивача [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.57) та свідоцтва про шлюбу в якому зазначено, що [PERSON] після одруження присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.57). Право спадкодавця на земельну частку (пай), що розташована на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, підтверджується довідкою Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області № 18 від 10.01.2017 про те, що згідно розпаювання земель колективної власності КСП ім. Ілліча [PERSON] . дісталася земельна ділянка під № [NUMBER] площею 6,1038 га (а.с.17) та листом відділу у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про те, що [PERSON] Великобурлуцькою районною державною адміністрацією було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються по Катеринівській сільській раді 24 лютого 1997 року за № 68, розмір земельної частки (пай) становить 8,18 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 18). Згідно з довідкою Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, [PERSON] на день смерті [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На день смерті проживала одна(а.с.15). Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, відповідно до вимог ст.549 ч.1 п.1 ЦК Української РСР, 1963 року, прийняли спадщину після смерті матері і фактично вступили в управління її майном. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документа щодо належності земельної ділянки спадкодавцю, державний нотаріус Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.16). Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; - громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; - громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України гарантується право на землю. Право [PERSON] та [PERSON] на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право спадщину за законом, що дало позивачам право звернутися до суду за захистом своїх прав. Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) позивачі не мали можливості з тих підстав, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) було втрачено померлою [PERSON] . В газеті «Вісник Великобурлуччини» від 19 квітня 2019 року за № 16 було опубліковано оголошення про втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серія [NUMBER] (а.с.77). Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Інших спадкоємців, крім позивачів, немає ні по закону, ні по заповіту. Враховуючи те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] та [PERSON] не мають, оскільки його було втрачено та судом встановлено, що позивачі, являючись спадкоємцями за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , вступили в управління та володіння майном померлої, отже набули право на земельну частку (пай) померлої [PERSON] із земель КСП ім. Ілліча без визначення меж цієї частки в натурі на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Сукупність викладених обставин дають підстави для визнання за позивачами права, в порядку спадкування, на земельну частку (пай), розміром 8,18 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Питання про розподіл судових витрат позивачами не ставились, а тому суд вважає понесені ними судові витрати залишити за [PERSON] та [PERSON] На підставі ст.ст.524 526,529,ч.2 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved