Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень ДТГО «Львівська залізниця» (далі Позивач) звернулося в суд з позовом до Квасівської сільської ради (далі Відповідач 1), [PERSON] (далі Відповідач 2), третя особа на стороні відповідачів Управління Держгеокадастру у Рахівському районі, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції про визнання незаконним рішення Квасівської сільської ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації. Позов мотивовано тим, що в ході інвентаризації земель Львівської залізниці, яке проводило Приватне підприємство "Нові технології" Позивачу стало відомо про те, що в смузі відведення Залізниці по ВП "Івано-Франківська дистанція колії" з км 123+ 000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км на відстані від 36 м до 34 м від осі колії розташована земельна ділянка [PERSON], в той час, коли ширина смуги відведення залізниці в даному місці становить 40 м від осі колії. Перекриття земельної ділянки Відповідача 2 зі смугою відведення залізниці становить від 4 м до 6 м площею 0,0120 га, що підтверджується актом від 09.08.2013 з планом - схемою накладки. Вказана земельна ділянка площею 0,0536 га зареєстрована в державному земельному кадастрі за №[NUMBER]. Відповідно до рішення Квасівської сільської ради від 18.04.2008 №325 було надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації на земельну ділянку щодо посвідчення права власності на неї. Згадане вище рішення Відповідача 1 є таким, що суперечить чинному законодавству та таким, що порушує право Залізниці на користування наданою їй земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, а відтак таким, що підлягає визнанню незаконним, оскільки згідно "Плана полосы отвода линии Хриплин-Госграница Львовской железной дороги по Раховскому району»", 1975 року, ширина смуги відведення на ділянці км 123 + 000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км становить 40 м. В той час ділянка Відповідача 2 починається на відстані від 36 м до 34 м від осі колії. Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі. Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно нормативних актів, дійсних на той час. В подальшому при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Отже, Залізниця є землекористувачем спірної земельної ділянки та сплачує земельний податок на неї. Проте, всупереч цьому, частина земельної ділянки смуги відведення залізниці була передана у власність [PERSON], без погодження ні проекту відведення земельної ділянки, ні акту встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та у жодному випадку не надавала погодження на вилучення земельної ділянки. На підставі згаданого рішення та виданого державного акту на право власності на дану земельну ділянку, Відповідач 2 успадкував право власності на неї, які повинні бути визнані також недійсними. Укрзалізниця не втратила права користування на земельну ділянку, що являється предметом позов, а отже при прийнятті рішення Відповідача 1 і видачі державного акту порушено законодавство України й права та інтереси Залізниці, а тому оскаржуване рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню. У зв'язку з наведеним у позовній заяві ставиться вимога про визнання незаконним рішення Квасівської сільської ради про передачу4 земельної ділянки у приватну власність [PERSON] площею 0,0536 га кадастровий номер [NUMBER]; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] за кадастровим номером [NUMBER]; скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] у Державному реєстрі прав; стягнути з Відповідачів сплачені судові витрати. Представник Позивача [PERSON] 23.02.2016 року надав заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, з якої вбачається, що Відповідачем договору дарування від 28.02.2008 року, згідно з яким Відповідач набув у власність спірну земельну ділянку та з якого випливає, що первинним власником, якому була ця земельна ділянка надана, була [PERSON], яка набула її за рішенням Квасівської сільської ради від 29.12.1999 року. Таким чином, первинне рішення Квасівської сільської ради, яке підлягає визнанню незаконним, згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві, є рішення від 29.12.1999 року на [PERSON] Також, оскільки право власності [PERSON] набуто за договором дарування, то в цій частині слід збільшити позовні вимоги щодо визнання його недійсним. Отже, позовні вимоги збільшує, де Позивач просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 28.02.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за №1-564 Рахівської державної нотаріальної контори. Також уточнено позовні вимоги в частині визнання рішення Квасівської сільської ради, де просить визнати незаконним рішення Квасівської сільської ради від 29.12.1999 року про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] площею 0,0536 га. Одночасно представник Позивача [PERSON] просив залучити [PERSON] до участі у справі в статусі співвідповідача. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.03.2016 року за заявою представника Позивача [PERSON] було замінено первісного Позивача - Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» її правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця». Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року за заявою представника Позивача [PERSON] від 23.02.2016 року було залучено до участі в справі в статусі співвідповідача [PERSON]. В судове засідання представник Позивача не з'явився, [PERSON] надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника Позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Квасівської сільської ради жодного разу в судове засідання не з'явився, суд своєчасно та належним чином повідомляв Відповідача про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень на позов суду не надано. Представник [PERSON] - [PERSON] надав суду клопотання про розгляд справи у відсутності Відповідача 2 та його представника. Просить винести рішення, яким відмовити Позивачеві у задоволенні позову з підстав, викладених в запереченнях на позов та клопотанні про застосування строку позовної давності. Так, зокрема у заяві від 28.03.2016 року [PERSON] зазначив, що даний позов Залізницею пред'явлено з пропуском строку позовної давності, тому просить застосувати наслідки пропуску такої. У запереченнях на заяву про уточнення позовних вимог від 28.03.2016 року [PERSON] зазначив, що за своєю суттю позивач змінив предмет позову, а не збільшив позовні вимоги, та об'єднав у одному позові неоднорідні вимоги, а отже заява Позивача суперечить вимогам ЦПК та не може бути задоволена. Також, у заяві від 31.05.2016 року [PERSON] зазначав, що належна [PERSON] на праві власності земельна ділянка знаходиться в смузі відведення Залізниці по ВП "Івано-Франківська дистанція колії" з км 123+000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км на відстані від 36 м до 34 м від осі колії, в той час як ширина смуги відведення має становити 40 м від осі колії, тому, на думку Позивача, перекриття (накладка) земельною ділянкою [PERSON] земель відведення залізниці становить від 4 м до 6 м площею 0,0120 га. Відповідач заперечує зазначене і стверджує про відсутність накладки і порушення прав Позивача, а акт від 09.08.2013 року за участю представника сільської ради складався без участі Відповідача та не може прийматися як беззаперечний доказ, крім того надана схема розташування земельних ділянок (Відповідача і Позивача) розроблена ПП "Нові технології" не спростовує заперечень Відповідача. У зв'язку з наведеним, представник Відповідача заявляв клопотання про призначення експертизи для вирішення питання чи є накладка належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] на землі в смузі відведення ДТГО "Львівська залізниця" по ВП "Івано-Франківська дистанція колії" з км 123+000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км на відстані від 36 м до 34 м від осі колії? Якщо накладка має місце, то встановити яка площа накладки (перекриття) земельної ділянки [PERSON] на землю смуги відведення ДТГО "Львівська залізниця" по ВП Івано-Франківська дистанція колії" з км 123+000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км? В судовому засіданні 31 травня 2017 року, стверджував, що земельна ділянка [PERSON] знаходиться на відстані значно більшій, ніж та, яка зазначена у позовній заяві, тобто від 36 м. до 34 м від осі колії та ніяким чином не порушує ширину смуги відведення на ділянці км 123+000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу, яка становить 40 м. Проведення експертизи вважав необхідним, оскільки відстань земельної ділянки [PERSON] від осі колії розташована на відстані значно більшій, ніж 40 метрів, отже Відповідач 2 вважає, що немає накладки його земельної ділянки на землю Залізниці. Представник Управління Держгеокадастру в судове засідання не з'явився, у листі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 10.05.2018 року №9-7-0.7-3335/2-18 суд повідомлено про те, що, відповідно до Постанови КМУ від 14.01.2015 року було здійснено заходи з реорганізації територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органі Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Отже, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі 09.02.2018 року припинило свою діяльність, тому начальник головного управління просить розглядати дану справу без участі представника Управління Держгеокадастру у Рахівському районі. До припинення, зокрема 08.02.2015 року начальник управління Ю.Й.Дзядів надавав суду заперечення на позов, де зазначав, що у Позивача відсутні документи, які б посвідчували їх право користування земельною ділянкою, оскільки державного акту на право користування землею чи державного акту на право постійного користування Позивачами по смузі відведення Залізниці з км 119+150 на перегоні Ясіня-Рахів не виготовлено, то вони і не вступили в право користування спірною земельною ділянкою. Також, земельна ділянка [PERSON] є закріплена межовими знаками, у той час коли межі Укрзалізниці не винесені в натуру та не закріплені межовими знаками. Крім того, ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Межі земельної ділянки у натурі (на місцевості) [PERSON] є встановлені, земельна ділянка [PERSON] зареєстрована у Національній кадастровій системі, на що він отримав Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку також є посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку. А отже, перерозподілити земельну ділянку Відповідача не можна, також це не може бути підставою для припинення його права власності на земельну ділянку повністю або частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для припинення права власності на земельну ділянку є вичерпним. Крім того, Залізниця не була стороною договору дарування земельної ділянки, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], та не була власником цієї землі, тому вчиненим право чином не порушено її права чи законні інтереси, а отже й права, які вона просить захистити, їй не належать, тому просили відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за відсутності представника Управління. За клопотанням представника Відповідача [PERSON] ухвалою Рахівського районного суду від 15 вересня 2016 року було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, які зазначалися у клопотанні [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 12 ЗК України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 28.02.2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-564 державним нотаріусом Пріц О.І., являється власником земельної ділянки площею 0,0536 га, яка була передана для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом від 21.10.2009 року. Вказана земельна ділянка розташована в с.Кваси, Рахівського району, Закарпатської області та згідно з планом меж земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] межує з однієї сторони від точки А до Б з ділянкою [PERSON], від точки Б до В землі загального користування, від В до Г земельна ділянка [PERSON] та від точки Г до А землі запасу Квасівської сільської ради. Позивач у позовній заяві стверджує, що в ході інвентаризації земель Львівської залізниці, яке проводило Приватне підприємство "Нові технології", Позивачу стало відомо про те, що в смузі відведення Залізниці по ВП "Івано-Франківська дистанція колії" з км 123+ 000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км на відстані від 36 м до 34 м від осі колії розташована земельна ділянка [PERSON], в той час, коли ширина смуги відведення залізниці в даному місці становить 40 м від осі колії. Перекриття земельної ділянки Відповідача 2 з смугою відведення залізниці становить від 4 м до 6 м площею 0,0120 га, на підтвердження яких надав акт від 09.08.2013 року з Планом - схемою накладки. Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України, на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і Законам України. Ця правова норма також стосується статусу земельних ділянок у смугах відведення залізниць. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землі, що надаються в користування залізничному транспорту загального користування, та їх склад визначаються Законом України «Про транспорт». Смуга відведення - це землі залізничного транспорту, що зайняті залізничним полотном, інженерними та штучними спорудами, обладнанням, лінійно-колійними та іншими технологічними будівлями, пристроями залізничної сигналізації, енергетики та зв'язку, лініями електропостачання, захисними лісонасадженнями, спорудами тощо (частина 2 статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту. Частиною 1 статті 23 Закону України «Про транспорт», яка кореспондується з положеннями статті 68 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено що, до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. За таких обставин наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено Законом. Судом в ході розгляду справи було оглянуто План смуги відведення земель лінії Хриплин - Держкордон Львівської залізниці по Рахівському районі 1975 року та встановлено, що в межах с. Кваси, Рахівського району, Закарпатської області під об'єктами залізничного транспорту знаходиться земельна ділянка, якої ширина смуги відведення на ділянці км 123 + 000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км становить 40 м. Також встановлено, що ця земельна ділянка знаходиться поруч з ділянкою Відповідача 2 - [PERSON], що являється предметом позову. Право позивача на вказану земельну ділянку, в суді підтверджено Планом смуги відводу лінії Хриплин Держкордон Львівської залізничої дороги за 1975 рік, п. 54 та п. 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, Правилами технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. N 411, Інструкцією про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., Нормами відведення земель для залізниці 468 -74, затверджених постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року N 247, постановами Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року "Про порядок введення в дію Земельного кодексу України" та Про земельну реформу із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005, постановою Верховної Ради України від 12.09.91 року "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР", статтею 68 ЗК України та статтею 11 Закону України "Про транспорт". Відповідно до частини 1 статті 84 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під державними залізницями (пункт «б» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій відповідно до закону. Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз на виконання ухвали Рахівського районного суду про призначення судової земельно-технічної експертизи надав 30 серпня 2017 року висновок №8964, відповідно до якого слідує, що у Залізниці відсутній акт на право користування землею саме на ділянці смуги 123+000 км. перегону Ясіня-Рахів, а на клопотання експерта надійшов лист від «Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень» про те, що технічна документація знаходиться на доопрацюванні й не є остаточною. Під час огляду об'єкту в смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» з 123+000 км. перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км, межові знаки відсутні. За результатами огляду на підставі наданих документів встановлено, що на землі в смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» по ВП «Івано-Франківська дистанція колії» з км 123+000 перегону Ясіня-Рахів у Залізниці відсутні документи: індивідуальний проект з обґрунтовуванням полоси відводу залізниці в гірських районах, акт на право користування землею, координати осі колії на даний час не затверджені та не є остаточно прийнятими, межі смуги відводу ДТГО «Львівська залізниця» по ВП «Івано-Франківська дистанція колії» з км 123+000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км не закріплені на місцевості межовими знаками. Земельна ділянка [PERSON] кадастровий номер [NUMBER] має встановлені межі, просторові координати кутів поворотів меж земельної ділянки, визначена її площа та інформація на земельну ділянку [PERSON] внесена до Державного земельного кадастру. Натомість у наданих експерту матеріалах відсутні документи, які містять інформацію про площу та межі відведення земельної ділянки, меж смуги відводу з 123+000 км. перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони по ходу км, а саме відомості про категорію земельної ділянки залізниці 123+000 км. перегону Ясіня-Рахів, межі смуги відводу залізниці належним чином не встановлені, координати кутів поворотів меж смуги відводу не затверджені та не є остаточно прийнятими, а технічна документація доопрацьовується та не є остаточною. З огляду на викладене судовому експерту не вдалося встановити чи є накладання (перекриття) належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] на землі в смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» по ВП «Івано-Франківська дистанція колії» з км 123+000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони ходу км на відстані від 36 до 34 м від осі колії. З огляду на викладені у висновку факти суд приходить до висновку, що й приватне підприємство «Нові технології» на висновки якого посилається Позивач, не могло встановити накладку земельної ділянки [PERSON] на землі Залізниці, оскільки обстеження ним проводилося раніше, тому й зазначених вище документів у Залізниці не було чи принаймні доказів надання таких суду не надано. Ба більше, відповідно до п.10 Порядку проведення інвентаризації земель затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2012 року № 513 Про затвердження порядку проведення інвентаризації земель розробниками технічної документації (далі - виконавець) є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Позивач, посилаючись у позові на інвентаризацію земель Львівської залізниці, яка була проведена ліцензованою землевпорядною організацією «Нові технології», жодних доказів, на підтвердження законності здійснення ними цієї діяльності суду не надало, за таких обставин акт обстеження земельної ділянки, на який посилається Позивач, не може бути взятий до уваги судом як достовірний доказ. Отже, матеріали справи не містять належних та достовірних доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка накладається на земельну ділянку Відповідача. Також, як на підставу своїх вимог Позивач посилався на відсутність погодження Залізницею акту узгодження меж земельних ділянок. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року N 43 (далі - Інструкція), чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено відмови у видачі державного акта на землю за відсутності узгоджених меж. Відповідно до пункту 2.3 Інструкції межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Згідно з пунктом 2.4 Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менш двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним врахуванням координат поворотних точок меж (державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Таким чином, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки. Судом установлено, що межі земельної ділянки в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON], вказані згідно з планово-картографічними матеріалами та ця земельна ділянка зареєстрована у Національній кадастровій системі. Позивач звертаючись з позовом до суду вказує на порушення права Залізниці на користування наданою їй відповідно до норм чинного законодавства земельною ділянкою, розташованою в селі Кваси Рахівського району Закарпатської області у смузі відведення земель залізничного транспорту, оскільки [PERSON] на підставі рішення Квасівської сільської ради видано державний акт про право власності на земельну ділянку, яка відноситься до земель залізничного транспорту. Однак, разом з цим право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, та якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319 ЦК України). Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Сукупність зібраних по справі доказів та доводів Позивача не доводять те, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] накладається на землі в смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» по ВП «Івано-Франківська дистанція колії» з км 123+000 перегону Ясіня-Рахів з лівої сторони ходу км на відстані від 36 до 34 м від осі колії, а також те, що [PERSON] та попереднім власником [PERSON] було порушено встановленого земельним законодавством України порядку отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, які б стали підставою для задоволення уточнених та збільшених позовних вимог у частині визнання незаконним рішення Квасівської сільської ради від 29.12.1999 року про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] площею 0,0536 га. Також, оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 28.02.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за №1-564 Рахівської державної нотаріальної контори, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] за кадастровим номером [NUMBER]; скасування запису у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] у Державному реєстрі прав, є похідними від вимоги про визнання рішення Квасівської сільської ради від 29.12.1999 року про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] площею 0,0536 га, а також враховуючи те, що судом в ході розгляду справи не було встановлено підстав для визнання недійсним зазначеного договору та Державного акту й скасування запису у Поземельній книзі й державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, тому слід відмовити у задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю. Також, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за Позивачем, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову. Відповідачі питання про стягнення судових витрат не ставили.

Outcome: dismissed