Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 02.06.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ФОП [PERSON] укладений кредитний договір № 00308/Р, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на суму 1444620,00 дол. США на наступні цілі: 1400000,00 дол. США на придбання нежитлового приміщення та 44620,00 дол. США на оплату страхових платежів строком з 02.06.2008 року по 29.05.2009 року та сплатою 13 % річних за фактичний період користування кредитом. Згідно умов п. 3.2.3.2., п. 3.2.3.3., п. 3.2.3.4., п. 3.2.3.5., п. З.2.З.6., п. 3.2.3.7. кредитного договору, строк дії кредитного договору продовжується до 01.06.2015 року. 23.04.2009 р., 29.12.2009 р., 01.09.2010 р., 18.11.2011 р., 20.09.2012 р. та 17.10.2013 р. І були внесені зміни до кредитного договору № 00308/Р від 02.06.2008 р. в частині зміни 1 графіку та валюти кредитування, замість доларів США на національну валюту гривню. Відповідно до п. 4.1.3. кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань позичальником за цим договором є іпотека нежитлових приміщень (магазин непродовольчих товарів), загальною площею 83,6 кв.м., розташованих за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Леніна, буд. 61, що належать на праві власності [PERSON]. Згідно п. 1.2. договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (магазин непродовольчих товарів), розташовані за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Леніна, будинок 61 (шістдесят один). У зв'язку з систематичним невиконання та порушенням позичальником умов кредитного договору, банком 21.01.2014 року було направлено позичальнику вимогу за вих. № 43 від 23.01.2014 року про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору та надано строк для погашення боргу. Однак вимога банка була проігнорована та не виконана, чим надано право стягувати борг в примусовому порядку. 01.09.2015 року Октябрським районним судом м.Полтави по цивільній справі № 554/5323/14-ц було ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ФОП [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованість у розмірі 11658187,15 грн. за кредитним договором № 00308/Р від 02 червня 2008 року, укладеним між ВАТ «МОРСЬКИЙ [PERSON]» та ФОП [PERSON] 29 січня 2016 року банком було направлено на ім'я позичальника, іпотекодавця, вимогу № 67/07 щодо погашення заборгованості та попереджено, що у разі невиконання даної вимоги, банк прийме рішення про звернення стягнення. Вимога банка № 67/07 від 26.01.2016 року була іпотекодавцем не виконана та проігнорована. З наведених підстав просили суд задовольнити позов, звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, за останньою відомою адресою місця проживання він відсутній, в звязку з чим відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач є належно повідомленим про час та місце розгляду справи, та суд вважає можливим розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів. Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ФОП [PERSON] укладений кредитний договір № 00308/Р, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на суму 1444620,00 дол. США на наступні цілі: 1400000,00 дол. США на придбання нежитлового приміщення загальною площею 748,6 кв.м, розташованого за адресою м. Полтава, вул. Леніна, 13, та 44620,00 дол. США на оплату страхових платежів строком з 02.06.2008 року і терміном погашення по 29.05.2009 року та сплатою 13 % річних за фактичний період користування кредитом, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 20-24). Згідно умов п. 3.2.3.2., п. 3.2.3.3., п. 3.2.3.4., п. 3.2.3.5., п. 3.2.3.6., п. 3.2.3.7. кредитного договору, строк його дії продовжується до 01.06.2015 року. Також судом встановлено, що 23.04.2009 р., 29.12.2009 р., 01.09.2010 р., 18.11.2011 р., 20.09.2012 р. та 17.10.2013 р. внесені зміни до кредитного договору № 00308/Р від 02.06.2008 р., у тому числі в частині зміни графіку та валюти кредитування, замість доларів США на національну валюту гривню, що підтверджується копіями відповідних договорів (а.с. 25-42). Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «МОРСЬКИЙ [PERSON]», що підтверджується копіями правоустановчих документів (а.с. 59-72). Відповідно до п. 3.2.5. кредитного договору № 00308/Р від 02.06.2008 року, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного будь-яких зобов'язань за цим договором або договорами, укладеними в забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором, в тому числі прострочення сплати чергового платежу за кредитом та процентів за користування кредитом понад 1 місяць. Згідно п. 3.3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, використати кредит на передбачені договором цілі. Судом встановлено, що у звязку з невиконанням у мов кредитного договору, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.09.2015 року по цивільній справі № 554/5323/14-ц задоволено позов ПАТ «МАРФІН БАНК» та стягнуто солідарно з ФОП [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 11658187,15 грн. за кредитним договором № 00308/Р від 02 червня 2008 року (а.с. 55-58). Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.04.2015 року заборгованість [PERSON] за цим кредитним договором складає 11658187,15 гривень, з яких: 10932933,68 гривень заборгованість за кредитом, процентах та комісії, 725253,47 гривень заборгованість за пенею та штрафом (а.с. 6-7). Таким чином суд вважає доведеним позивачем факт існування заборгованості за кредитним договором перед Банком у позичальника [PERSON] на час звернення до суду цим з позовом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобовязань. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.1,2 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що відповідно до п. 4.1.3. кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань позичальником за цим договором є іпотека нежитлових приміщень (магазин непродовольчих товарів), загальною площею 83,6 кв.м., розташованих за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Леніна, будинок 61, що належать на праві власності відповідачу [PERSON] Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ФОП [PERSON], 18.11.2011 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «МАРФІН БАНК» було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку передано нежитлове приміщення розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, буд. 61, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 21.04.2008 року, реєстровий №2281. Крім того 20.09.2012 року між сторонами укладений договір № 1 про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки. Вказане підтверджується копією іпотечного договору від 18.11.2011 року (а.с. 13-18). Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань позичальника по всіх наданих позичальнику траншах за кредитом. Перелічені вище, а також всі інші умови кредитного договору іпотекодавцю добре відомі, повністю зрозумілі і він погоджується з ними. Іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих іпотекодержателю внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору чи порушення іпотекодавцем умов цього договору, інші вимоги, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно п. 1.2. договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (магазин непродовольчих товарів), розташовані за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Леніна, будинок 61 (шістдесят один), яке в цілому складається з: літ. А-9-10 - нежитлові приміщення, загальною площею 83,6 кв.м. Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку порушення позичальником будь-яких зобов'язань, що випливають з кредитного договору або порушення іпотекодавцем умов цього договору. Згідно п. 4.2. договору іпотеки, у разі порушення кредитного договору та/або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Судом встановлено, що 29.01.2016 року позивачем направлено на ім'я позичальника [PERSON], іпотекодавця [PERSON], вимогу № 67/07 щодо погашення заборгованості, із зазначенням розміру заборгованості, та повідомленням про необхідність повного погашення заборгованості в тридцятиденний строк, та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання даної вимоги, що підтверджується копією вимоги та копіями поштових повідомлень (а.с. 8-12). Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Крім того, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові у справі № 73цс13 від 04.03.2013 року, згідно якої статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. У справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції залишив поза увагою положення ст. 33 Закону України "Про іпотеку". За таких обставин, враховуючі наявні в справі відомості щодо заборгованості за кредитним договором, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням вимог ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором кредиту, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою ціною реалізації встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 51 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 526, 549, 575, 589, 611, 625, 629, 1050, ЦК України, ст.ст. 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», постанови ВСУ у справі № 73цс13 від 04.03.2013 року,

Outcome: approved