Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому зазначила, що до 17 липня 2017 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем по справі, працювала прибиральником службових приміщень виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з 01 лютого 2016 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 10165 гривень 14 копійок, а також за період часу з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 14883 гривні 13 копійок. Позивач просить: -стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період часу з 01 лютого 2016 року по 31 серпня 2016 року, а також за період часу з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в загальному розмірі 25048 гривень 27 копійок. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.29). Представник АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву (а.с.37-40), в якому просив розглянути справу за його відсутності та відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини: - місце роботи позивача знаходилось на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що та у зв`язку з відсутністю доступу до первинних документів (зокрема, до табелів обліку робочого часу) нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року було припинено; - АТ «Українська залізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин на підставі Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2; - надана позивачем довідка не є належним доказом, оскільки виготовлена на непідконтрольній українській владі території, не містить дати її видачі, підписана особами, повноваження яких не визначені, оформлена з порушенням вимог чинного законодавства. - відповідач з незалежних від нього причин не може виконати вимоги ст.116 КЗпП України в частині нарахування заробітної плати, сплатити всю суму, що належить [PERSON] від підприємства та провести з нею остаточний розрахунок; З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, працювала прибиральником службових приміщень у виробничому підрозділі «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.12-17). 17 липня 2017 року [PERSON] звільнена із займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.12-17). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип та найменування відповідача по справі на акціонерне товариство «Українська залізниця». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною першою статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період часу з 01 лютого по 31 серпня 2016 року позивачка [PERSON] надала копію зведеної відомості № 94 на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» за 2016 рік (а.с.6), виготовлену на аркуші паперу, а не на бланку структурного/виробничого підрозділу, без зазначення дати її складання, не підписану уповноваженою на її складання посадовою особою, із змісту якої вбачається, що сума включеної до передавальної відомості заборгованості перед [PERSON] становить 10165грн 14коп. Відповідно до пункту 11 параграфу 1 "Загальні вимоги до створення управлінських документів" розділу II "Документування управлінської інформації" Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5, оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування мають відповідати Національному стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року № 55. Відповідно до пунктів 1, 2 параграфу 2 "Бланки документів" розділу II "Документування управлінської інформації" цих Правил організаційно-розпорядчі документи оформляють на бланках. Розміщення реквізитів на бланку повинно відповідати ДСТУ 4163-2003. Зразки бланків затверджуються розпорядчим документом установи. Установи розробляють бланки документів структурних підрозділів, відокремлених підрозділів та бланки документів посадової особи в тому разі, якщо керівник структурного підрозділу, відокремленого підрозділу чи посадова особа мають право підписувати документи в межах їх повноважень. Згідно пунктів 1, 2 параграфу 3 "Печатки" зазначених Правил право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності). В установах дозволяється також застосовувати печатки структурних підрозділів (служби діловодства, бухгалтерії, кадрової служби тощо), печатки для окремих категорій документів (для копій, перепусток, конвертів тощо), а також металеві печатки - для опечатування приміщень, шаф, сейфів. Проте, надана позивачкою [PERSON] на підтвердження заявлених позовних вимог копія зведеної відомості № 94 (а.с.6) про розмір заборгованості по заробітній платі наведеним вище вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 не відповідає, оскільки не містить зазначення підприємства, яке її видало, дати її видачі, не засвідчена печаткою та підписом особи, уповноваженої на її складання, зважаючи на що не є належним, достовірним та достатнім доказом. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період часу з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року позивачка [PERSON] надала копії розрахункових листів (табуляграм) (а.с.7-11), з яких вбачається, що позивачці нараховано заробітну плату за березень 2017 року - 2927 грн 12 коп (до виплати 2327 грн 60коп), за квітень 2017 року - 1713 грн 42 коп (сума до виплати - 1362грн 49коп), за травень 2017 року - 1713грн 42коп (сума до виплати - 1362грн 49коп), за червень 2017 року - 488грн 00коп (сума до виплати - 388грн 05коп), за липень 2017 року - 8041 грн 17коп (сума до виплати - 6433грн 10коп). На виконання ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2019 року (в частині витребування доказів) відповідачем надано довідки від 19 вересня 2019 року № 1018 (а.с.42-43), від 19 вересня 2019 року № 1018/2 (а.с.44), зведену відомість на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» станом на 21 лютого 2017 року № 1018/4 від 19 вересня 2019 року (а.с.46) з яких вбачається, що сума заробітної плати, яка була передана до Дирекції з непідконтрольної Україні території за період роботи [PERSON] в ДП «Донецька залізниця» складає 10165 грн 14коп, станом на 21 лютого 2017 року сума у розмірі 3364 грн 00коп перерахована на особистий рахунок [PERSON] , отже заборгованість складає 6801 грн 14коп. За березень 2017 року [PERSON] нараховано заробітну плату в розмірі 1478 грн 95коп, до виплати належить 1176 грн 03 копійок (за вирахуванням податків та обов`язкових платежів у розмірі 302 грн 92коп). З період часу з квітня по липень 2017 року заробітна плата не нараховувалась. Станом на день звільнення [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати за період часу січень- липень 2017 року відсутня. Відповідно до відомості на виплату грошей № 3 за березень 2017 року [PERSON] 26 липня 2017 року отримала заробітну плату за першу половину березня 2017 року у розмірі 1176 грн 03 коп (а.с.47-48). З індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] Реєстру застрахованих осіб, сформованих станом на 11 вересня 2019 року (а.с.34), вбачається, що в лютому 2016 року страхувальником - Ясинуватським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням «Державного підприємства «Донецька залізниця» (код 26222152) було нараховано [PERSON] заробітну плату в розмірі 2005грн 56коп; з березня по серпень 2016 року відсутні відомості про нарахування заробітної плати. В березні 2017 року страхувальником - регіональна філія «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (код 40150216) [PERSON] нараховано заробітну плату в розмірі 2927 грн 12коп, з квітня по липень 2017 року відсутні відомості про нарахування заробітної плати. Суд зауважує, що відповідно до записів у трудовій книжці позивачки Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління «Державного підприємства «Донецька залізниця» було реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.12-17). Відповідно до статті 20 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування. Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 5 розділу I "Загальні положення" Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який затверджений постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб забезпечує, в тому числі, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до пункту 2 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" зазначеного Положення до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності; відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Отже, відомості про заробітну плату, що подаються роботодавцями до Реєстру застрахованих осіб, є офіційними відомостями, а тому індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) є належним доказом, що містить інформацію щодо предмету доказування у цій справі - розміру нарахованої позивачці [PERSON] заробітної плати. Щодо заборгованості по заробітній платі за лютий-серпень 2016 року суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з довідки відповідача по справі від 19 вересня 2019 року № 1018 (а.с.42-43), відповідачем визнається заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період її роботи в ДП «Донецька залізниця» в 2016 році в розмірі 6801 грн 14коп (з урахуванням часткового погашення у розмірі 3364грн 00коп). Заборгованість відповідача по заробітній платі перед [PERSON] за період її роботи в ДП «Донецька залізниця» в розмірі 6801 грн 14коп підтверджується зведеною відомістю на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» станом на 27 лютого 2017 року від 19 вересня 2019 року № 1018/4 (а.с.46). Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості за період роботи в ДП «Донецька залізниця» (лютий-серпень 2016 року) - в розмірі 6801 грн 14 коп, оскільки саме цей розмір заборгованості підтверджений належним допустимим та достовірним доказом - зведеною відомістю на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» станом на 27 лютого 2017 року від 19 вересня 2019 року № 1018/4 (а.с.46) та визнаний відповідачем. Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за період часу з березня по липень 2017 року суд дійшов наступних висновків. Інших доказів, окрім довідки від 19 вересня 2019 року № 1018/2 та відомості на виплату грошей № 3 про часткову виплату [PERSON] 26 липня 2017 року заробітної плати за березень 2017 року відповідачем суду не надано. Суд не бере до уваги розрахунок позивачки [PERSON] про розмір заборгованості по заробітній платі за період часу з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року (а.с.5), оскільки він не узгоджується із індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] (форма ОК-5) станом на 11 вересня 2019 року (а.с.34). Враховуючи, що згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб, які сформовані станом на 11 вересня 2019 року, [PERSON] за березень 2017 року нараховано заробітну плату у сумі 2927грн 12коп, а виплачено - 1478грн 95коп (за вирахуванням податків 1176 грн 03коп), невиплачена заробітна плата за березень 2017 року у розмірі 1448 грн 17 коп (2927грн 12коп- 1478грн 95коп), підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Отже з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути заборгованість за період її роботи в ДП «Донецька залізниця» (лютий- серпень 2016 року) в розмірі 6801 грн 14коп та заборгованість за березень 2017 року у розмірі 1448 грн 17коп. Заборгованість по заробітній платі за лютий-серпень 2016 року у розмірі 6801грн 14коп та за березень 2017 року в сумі 1448грн 17коп підлягає виплаті позивачці за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Зважаючи на те, що [PERSON] до 17 липня 2017 року знаходилась у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», майнові вимоги позивачки щодо оплати її праці, зокрема в доведеній частині заборгованості, відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини. Враховуючи, що згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб, які сформовані станом на 11 вересня 2019 року в період з квітня по липень 2017 року заробітна плата [PERSON] не нараховувалася, інших доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності щодо нарахованої заробітної плати, позивачем суду не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2017 року по липень 2017 року у зв`язку з їх недоведеністю. Надані позивачкою на підтвердження заборгованості по заробітній платі за період часу з квітня по липень 2017 року розрахункові листи (табуляграми), які не узгоджуються за змістом із відомостями з Реєстру застрахованих осіб, за відсутності інших доказів щодо часу роботи та нарахування заробітної плати не можна вважати належними доказами. Згідно висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області; тривалими перервами в роботі транспорту, регламентованими умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою є ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони об`єктивно впливають на її обов`язки, передбачені законодавством України про працю, зокрема ст.ст.115, 116 КЗпП України та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобов`язальної сторони, якою є ПАТ «Українська залізниця регіональна філія «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» за невиконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема ст.ст. 115, 116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування ст.4 КЗпП України та ст.ст.9, 263, 617 ЦК України (а.с.49-57). Зазначений висновок свідчить про відсутність вини АТ «Українська залізниця» у невиконанні своїх обов`язків перед працівниками, проте, на переконання суду, не звільняє відповідача від обов`язку виплатити [PERSON] заборгованість по заробітній платі. Посилання відповідача на припинення нарахування позивачці [PERSON] заробітної плати з 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю доступу до первинних документів не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial