Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення Красноармійської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є користувачем земельної ділянки, що знаходиться у м. Покровську (Красноармійську) Донецької області, по вулиці Сорокіна, 96. На даній земельній ділянці розташований належний йому на праві власності житловий будинок № 96 по вулиці Сорокіна, м. Покровська (Красноармійська). Поряд із земельною ділянкою, якою він користується, розташована земельна ділянка [PERSON], яка розташована за адресою: м Покровськ (Красноармійськ), вулиця Сорокіна, 98. Між ним та [PERSON] неодноразово виникав спір стосовно меж земельних ділянок, якими вони користуються, та з цього приводу судовими рішеннями були скасовані їх державні акти про право власності на землю. У зв'язку з тим, що попередню приватизацію земельної ділянки, якою він користується, було скасовано, він вирішив повторно приватизувати належну йому земельну ділянку. Однак при зборі відповідних для цієї процедури документів ним було з'ясовано, що [PERSON] у 2012 році приватизувала земельну ділянку площею 0,0664 га по вулиці Сорокіна, 98 в м. Покровську (Красноармійську) Донецької області. Позивач вважає, що процедура приватизації земельної ділянки [PERSON] було проведено з порушенням норм діючого законодавства та його прав землекористувача, так як під час приватизації з ним не було узгоджено межі земельної ділянки, що є порушенням вимог ст.198 ЗК України, пунктів 2.8, 3.12 Інструкції про вставлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010р. № 367. Так, під час обстеження меж вищевказаної земельної ділянки він не був присутній, так як його ніхто не запрошував на таке обстеження. Як зазначено в акті обстеження від 14.10.2011р. комісією зі слів [PERSON] було встановлено, що вона провела із ним співбесіду щодо узгодження меж земельної ділянки, під час якої отримала безпідставну відмову в узгодженні межі суміжної земельної ділянки, мотивуючи тим, що має місце межовий спір, у зв'язку з чим вищевказана комісія самостійно узгодила вказані межі, без його відома. Однак [PERSON] жодного разу не зверталася до нього з пропозицією узгодити із ним межі земельної ділянки для можливості у подальшому приватизувати земельну ділянку. За його думкою [PERSON] навмисно приховувався від нього факт приватизації нею земельної ділянки, так як вона достовірно знала про існуючий між ними спір і навмисно робила все можливе, що із ним не узгоджувати межі. Крім того, його жодним чином не було повідомлено про дату та час закріплення в натурі межовими знаками меж земельної ділянки, що передається [PERSON], у зв'язку з чим він взагалі не знав про цю обставину. Серед іншого, йому як користувачу суміжної земельної ділянки не надавався для підписання акт прийому-передачі межових знаків даної земельної ділянки від 27.10.2011р., а коли він отримав копію даного акту, то побачив, що в нього зазначено, що претензій щодо встановлення меж земельної ділянки сусідніми землекористувачами не заявлено. Однак, по-перше, він не міг заявити про свої претензії, оскільки йому взагалі не було відомо про наміри [PERSON] щодо приватизації земельної ділянки, і він не був повідомлений про проведення обстеження меж земельної ділянки, про закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі, а також з ним не узгоджувались межі даної земельної ділянки; по-друге, акт прийому-передачі межових знаків знаходиться у протиріччі з раніш складеним актом обстеження земельної ділянки від 14.10.2011р., в якому комісією зазначено, що [PERSON] вказує на наявність між ними межового спору. Крім того, навіть якщо б він і був присутнім під час встановлення межових знаків та відмовився би від підписання акту прийому-передачі межових знаків, то як зазначено у листі Держкомземагентства від 26.10.2012р. № 17616/27/К3313-12 у випадку відмови суміжного землекористувача підписати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, то такі земельні спори згідно ч.3 ст.158 ЗК України у межах населених пунктів повинен вирішуватися органами місцевого самоврядування. Як ним було з'ясовано в подальшому [PERSON] зверталась до в.о. голови Красноармійського міського голови [PERSON] з письмовим зверненням, в якому просила назначити спеціальну комісію міської ради по узгодженню меж по вулиці Сорокіна, 98 в м. Красноармійську. Однак цим були порушені його права, оскільки земельні спори щодо меж земельних ділянок у межах населених пунктів, які перебувають у власності і користуванні громадян, а також щодо додержання громадами правил добросусідства підвідомчі органам місцевого самоврядування. Так, [PERSON] звернулась до відповідача не з заявою про вирішення спору щодо узгодження меж земельних ділянок, а зі зверненням. У даному випадку відповідач повинен був відреагувати на цей лист відповідно до Закону України "Про звернення громадян", а не призначати комісію щодо узгодження меж. Його не було повідомлено про час та місце розгляду земельного спору, у зв'язку з чим він не брав участі під час розгляду питання стосовно узгодження меж земельної ділянки, яка передається [PERSON] По закінченню розгляду земельного спору приймається рішення. Однак, як вбачається з матеріалів технічної документації, рішення щодо вирішення питання по узгодженню меж не приймалося та до технічної документації не було долучено. В матеріалах технічної документації немає жодного документу, в якому було б зазначено, що межі зазначеної земельної ділянки, які межують з його домоволодінням, було узгоджено. Все наведене вказує на наявність підстав для визнання рішення Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької області № 6/19-174 від 27.06.2012р. "Про затвердження технічної документації по землеустрою для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] по вул. Сорокіна, 98 в м. Красноармійськ", яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 1413200000:09:069:1201) площею 0,0664 га для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд, незаконним та його скасування. Крім того, позивач зазначив, що ним було пропущено строк на звернення до суду з даним позовом з поважних причин, так як достовірно про порушення свого права дізнався після отримання оскаржуваного рішення в березні 2014 року у відповідача згідно запиту адвоката, після чого одразу ж звернувся до суду з позовом про визнання рішення протиправним та його скасування. Дана справа розглядалась в порядку адміністративного судочинства та судовим рішенням апеляційної інстанції його позовні вимоги були задоволені повністю. Однак, суд касаційної інстанції скасував попередні рішення судів першої та касаційної інстанцій з тих підстав, що розгляд такої категорії справ повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Копію цієї ухвали він отримав лише 23 грудня 2015 року і одразу ж звернувся до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала і суду пояснила, що постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2010 року були скасовані державні акти про передачу у приватну власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], після чого [PERSON] повторно звернулась до ради із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку та господарських будівель за адресою: м. Красноармійськ, вулиця Сорокіна, 98, якою вона користується, і на якій розташований її будинок, а також про призначення спеціальної комісії міської ради для узгодження меж земельної ділянки. Посилання позивача на те, що його не було повідомлено про дату узгодження меж земельних ділянок, за думкою відповідача, є безпідставним, що підтверджується актом про відмову позивача підписувати план меж земельної ділянки по вулиці Сорокіна, 98, в якому зазначено, що той був присутнім при складанні плану та акту, обстеженні меж присадибної земельної ділянки, разом із своєю дружиною сів в автомобіль і поїхав. Крім того, представник відповідача послалась на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, що також є підставою для відмови в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] суду пояснила, що її сусід [PERSON] переставав паркан на її межу, привласнивши таким чином частину земельної ділянки, на частині якої самовільно збудував гараж. Вона звернулась до відповідача із заявою про приватизацію земельної ділянки, яка надана їй у користування. Там же зустрілась із дружиною позивача, яка їй повідомила, що вони з чоловіком не мають наміру підписувати акт погодження меж земельної ділянки. Позивач відмовився бути присутнім при погодженні меж земельної ділянки і разом із своєю дружиною поїхали на автомобілі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] суду пояснила, що посилання позивача про неналежне оповіщення про час та місце погодження меж земельних ділянок для приватизації [PERSON] спростовується актом про відмову позивача підписувати план меж земельної ділянки по вулиці Сорокіна, 98. На її думку [PERSON] навмисно уникає можливості підписання акту погодження меж земельної ділянки. Гараж було збудовано позивачем з порушенням будівельних норм, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки він дізнався про існування оспорюваного рішення ще у 2011 році. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням Красноармійської міської ради Донецької області від 27 червня 2012 року № 6/19-174 "Про затвердження технічної документації гр. [PERSON] по вул. Сорокіна, 98" затверджено технічну документацію із землеустрою для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] по вулиці Сорокіна, 98 в м. Красноармійську; передано у власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 1413200000:09:069:1201) площею 0,0664 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вулиці Сорокіна, 98 в м. Красноармійськ із земель жилої та громадської забудівлі; зобов'язано останню отримати державний акт на право власності на земельну ділянку і виконати його державну реєстрацію у встановленому порядку в двомісячний строк після прийняття цього рішення. Зазначеному рішенню передувало виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за заявою третьої особи, обстеження меж присадибної земельної ділянки, яка підлягала передачі у власність третій особі, комісією у складі в.о. Красноармійського міського голови [PERSON], секретаря комісії [PERSON], начальника Відділу Держкомзему в м. Красноармійську [PERSON] та начальника управління архітектури та містобудування [PERSON], яка дійшла висновку про відсутність факту порушень земельного законодавства зі сторони третьої особи - власника домоволодіння № 98 по вулиці Сорокіна в м. Красноармійську. Порушення були виявлені зі сторони мешканця домоволодіння № 96 тієї ж вулиці у вигляді самовільного зайняття частини земельної ділянки [PERSON] при будівництві гаражу [PERSON], про що свідчить постанова інспекції ДАБК у Донецькій області про адміністративне правопорушення при будівництві гаражу позивачем. У зв'язку з цим відмова позивача в узгоджені меж земельної ділянки, що передавалась у власність [PERSON], комісією була визнана необґрунтованою, комісія сама узгодила межі земельної ділянки та провела встановлення в натурі межі земельної ділянки, що слідує з відповідних актів. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінено назву Красноармійської міської ради Донецької області на Покровську міську раду Донецької області, у зв'язку з чим ухвалою суду було уточнено назву відповідача. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є його дружиною, з якою вони проживають у житловому будинку № 98 по вулиці Сорокіна в м. Покровську. [PERSON] проживає з ними по сусідству в будинку № 96 по вулиці Сорокіна в м. Покровську. Після того, як [PERSON] став власником будинку, він пересунув паркан у бік їх будинку, щоб збільшити місце для будівництва гаража. На сьогоднішній час відстань від будинку до паркана становить близько 80 см, дружина позивача б'є їм вікна у будинку, і така напружена ситуація триває вже досить тривалий період часу. Точної дати не пам'ятає, але стверджує, що бачив, як представники органів землевпорядкування робили необхідні заміри земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON], позивач був при цьому присутній, але згодом демонстративно сів разом із своєю дружиною в автомобіль і поїхав. Свідок [PERSON] показала, що підписала акт про відмову у підписанні [PERSON] плану зовнішніх меж земельної ділянки від 14 жовтня 2011 року, який їй принесла [PERSON], не читаючи його. Бачила короткий проміжок часу якусь сварку, і як подружжя [PERSON] від'їхало від свого будинку на автомобілі. Свідок [PERSON] показала, що входила у склад комісії, яка проводила узгодження меж земельної ділянки та проведення встановлення в натурі межі земельної ділянки, яку мала намір приватизувати [PERSON] Коли члени комісії прибули на місце обстеження - вулицю Сорокіна в м. Красноармійську, зі своїх домоволодінь вийшли [PERSON] і [PERSON], згодом відбулась словесна суперечка, після якої [PERSON] та його дружина покинули місце роботи комісії. Про те, хто здійснював підготовку до проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі, зокрема, повідомлення суміжних землекористувачів та власників земельних ділянок, що межують із земельною ділянкою [PERSON], а також чи малися на той час відомості про належне їх повідомлення про дату та час проведення робіт, їй невідомо. Свідок [PERSON] показав, що восени 2011 або 2012 років, проходячи по вулиці Сорокіна в м. Красноармійську, побачив якихось людей, які розмовляли на підвищених тонах, серед них була і [PERSON] Підійшовши ближче, побачив, як якісь чоловік та жінка сіли в автомобіль та поїхали, не підписавши документи. Акт про відмову у підписанні [PERSON] плану зовнішніх меж земельної ділянки йому приніс онук [PERSON], який розповів про ситуацію, яка склалася, і він підписав той акт. Свідок [PERSON] показала, що навесні 2014 року дізнались про факт приватизації земельної ділянки [PERSON], отримавши за запитом адвоката копію оскаржуваного рішення. Ані її чоловік [PERSON], ані вона не отримували від відповідача повідомлення про дату і час проведення погодження меж земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим законом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або наданні у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які передає земельні ділянки державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погорджуваного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з положеннями ст.198 ЗК України при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрова зйомка виконуваних для визначення меж земельних ділянок), які включають у тому числі й погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010р. № 376, зареєстрованої і Міністерстві юстиції України 16.06.2010р. за № 391/17686 (далі - Інструкція). Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, і вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно пункту 3.12 Інструкції виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнахдження яких невідомо, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем доказів належного повідомлення позивача по час та місце проведення обстеження меж земельної ділянки третьої особи 14 жовтня 2011 року, як то передбачено пунктом 3.12 Інструкції, не надано, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що акт обстеження меж присадибної земельної ділянки, яка підлягає передачі у власність гр. [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Сорокіна, 98 у м. Красноармійськ від 14 жовтня 2011 року був складений з порушенням Інструкції. Таким чином, рішення Красноармійської міської ради Донецької області від 27 червня 2012 року № 6/19-174 "Про затвердження технічної документації гр. [PERSON] по вул. Сорокіна, 98", яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 1413200000:09:069:1201) площею 0,0664 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вулиці Сорокіна, 98 в м. Красноармійську було прийнято відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Суд не може погодитися з думкою відповідача, третьої особи та її представника про те, що відповідач був присутній при погодженні комісією меж земельної ділянки, однак відмовився від підпису в акті і покинув місце огляду, що свідчить про те, що про час та місце проведення обстеження йому було відомо, оскільки сам по собі факт відмови від підписання акту обстеження меж земельної ділянки позивачем не спростовує відсутність доказів встановленого законом повідомлення позивача по час та місце такого обстеження. Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність тривалість загальної позовної давності визначена у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що позивач дізнався про приватизацію земельної ділянки [PERSON] у березні 2014 року, отримавши копію оскаржуваного рішення відповідача за запитом адвоката, і ця обставина представником відповідача оспорена не була, отже дізнався про порушення своїх земельних прав саме у березні 2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач не пропустив встановлений законом загальний строк позовної давності і своєчасно звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права, а тому підстав для поновлення строку позовної давності немає. Відповідно до ст.ст.116, 118, 198 СК України, пунктів 2.8, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010р. № 376, зареєстрованої і Міністерстві юстиції України 16.06.2010р. за № 391/17686,

Outcome: approved