Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

06.10.2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. В позовні зазначено про те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2012 р., який розірвано 25.12.2015 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Відповідач свідомо з березня 2015 року покинув сім"ю і вибув у невідомому напрямку, не цікавиться долею доньки та ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Байдуже ставлення відповідача до батьківських обов"язків та долі дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за адресою реєстрації проживання, однак судові повідомлення були повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Представник Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації також подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2012 р., який розірвано 25.12.2015 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва (а.с. 5, 7). [INFO] р. у сторін народилася донька - [PERSON] (а. с. 6). Дитина проживає за місцем реєстрації проживання позивачки, має позитивний стан здоров"я, її вихованням займається позивачка, а також бабуся з дідусем та відчим. Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач з дитиною не спілкується з 2015 року, матеріально не допомагає, станом здоров"я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо. Дитина повністю знаходяться на утриманні матері. Позивачка жодних перешкод спілкуванню батька з дитиною не чинить. Служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації надала до суду Висновок органу опіки та піклування № 101-14036/03 від 26.12.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки [PERSON], [INFO] (а. с. 25-26). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складений вказаною службою від 30.11.2017 року, дитина проживає з позивачкою в чотирьоїкімнатній квартирі з усіма побутовими зручностями; стосунки в сім"ї добрі та дружні, для дитини створені належні умови для проживання, розвитку, відпочинку та навчання (а.с. 24). Згідно статті 150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов"язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов"язків щодо своєї дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідач жодного з покладеного законом на батька обов"язків не виконує. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов"язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved