Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати договір оренди землі від 06.11.2008 року, який укладено між [PERSON] райдержадміністрацією та [PERSON] недійсним зобов»язати [PERSON] повернути земельну ділянку у первісний стан зобов»язати Добрпоільську державну районну адміністрацію провести земельні торги відповідно до ст..134 ЗК України щодо передачі земельної ділянки площею 37 га, яка розташована на території Золотоколодязької сільської ради за межами населених пунктів. Обгрунтовуючи позов позивач зазначає, що в березні 2014 року він звернувся до [PERSON] районної адміністрації з заявою щодо надання йому в користування земельної ділянки площею 37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Золотоколодязької сільської ради за межами населених пунктів. З відповіді управління Держемагенства у Добропільському районі Донецької області від 04.04.2014 року за № 1052 він дізнався, що вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у [PERSON]. З подальшої переписки він дізнався, що вказана земельна ділянка була передана в оренду [PERSON] з порушенням вимог діючого земельного законодавства, а саме договір оренди був укладений без проведення земельних торгів, що передбачено статтями 124, 134 ЗК України, чим було порушено його право та інших осіб, які виявили бажання використовувати вказану земельну ділянку. Передавши в оренду вказану земельну ділянку [PERSON] без законної процедури передачі земельної ділянки в оренду, державна районна адміністрація фактично позбавила його права на оренду ним цієї земельної ділянки. На підставі ст..215 ЦК України, ст..134 ЗК України просить визнати договір оренди землі від 06.11.2008 року, який укладено між [PERSON] райдержадміністрацією та [PERSON] недійсним і задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві і зазначила, що вищевказана земельна ділянка находиться в незаконному використанні у [PERSON], який відповідно до припису Краматорського міжрайонного природоохоронного прокурора № 225 від 27.02.2010 року повинен був повернути земельну ділянку, а [PERSON] РДА її прийняти. Але цього зроблено не було. Земельна ділянка була передана [PERSON] в оренду без проведення земельних торгів, що свідчить про недійсність вказаного договору оренди від 06.11.2008 року. Також зазначила, що заява від 28.02.2006 року про передачу в оренду землі, яка нібито написана [PERSON], взагалі писалася не [PERSON], а його сестрою і підпис на вказаній стоїть не голови райдержадміністрації [PERSON], тому вважає, що насправді [PERSON] не звертався з заявою про передачу в оренду йому земельної ділянки площею 37 га. Також зазначила, що вказаною земельною ділянкою користується не [PERSON], а інші особи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову і зазначила, що в 2006 році [PERSON] звернувся до Добрпоільської державної районної адміністрація з заявою про надання йому в оренду земельної ділянки площею 42,2 га, яка розташована за межами населених пунктів Золотоколодязької сільської ради. Розробивши всі необхідні документи, розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 03.05.2006 року № 161, було прийнято рішення про передачу [PERSON] П,П. в оренду строком на 25 років земельної ділянку загальною площею 37 га. На даний час [PERSON] належним чином користується вказаною ділянкою на підставі договору оренди, який був укладено в 2008 році, справно платить орендну плату. Тому вважає, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що позовні вимоги позивача [PERSON] районна державна адміністрація Донецької області не визнає. Зазначила, що укладаючи договір оренди з [PERSON] у 2008 році, [PERSON] райдержадміністрація ніяким ником не порушувала права інших осіб, як б виявили бажання використовувати земельну ділянку, яка є предметом вказаного позову. Вважає, що позивач використовує норми ЗК України, які діють на сьогоднішній день і не враховуючи, що зазначений кодекс прийнятий у 2001 році і протягом всього часу до нього вносилися зміни. Земельна ділянка [PERSON] була надана на підставі рішення про передачу йому в оренду земельної ділянки від 03.05.2006 року № 161. Приймаючи вказане рішення [PERSON] райдержадміністрація діяла на підставі ст..124 ЗК України, яка передбачала, що в оренду земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності, передаються на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Зазначена стаття не вказувала строк, протягом якого необхідно було укласти договір з моменту прийняття рішення. Договір оренди був укладений 06 листопада 2008 року на виконання розпорядження голови райдержадміністрації від 03.05.2006 року № 161. Крім того зазначила, що дійсно на час укладення договору оренди стаття 124 ЗК України передбачала, що передача земельних ділянок в оренду здійснюється за результатами проведення земельних торгів, але в перехідних положенням розділу Х ЗК України було передбачено, що земельна ділянка передається в оренду із земель державної та комунальної власності без проведення земельних торгів (аукціонів), якщо рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки було прийнято до 01 січня 2008 року. Враховуючи те, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, яку [PERSON] мав намір взяти в оренду, було прийнято 20.03.2006 року, вважає, що для передачі в оренду вказаної земельної ділянки [PERSON] проведення земельних торгів було не потрібно. При передачі в оренду [PERSON] земельної ділянки [PERSON] райдержадміністрація діяла в рамках діючого на той час законодавства. Також зазначила, що дійсно [PERSON] в своїй заяві про надання в оренду земельної ділянки просив передати йому земельну ділянку площею 42,2 га, яка знаходилась на території Золотоколодязької сільської ради за межами населених пунктів. Але при розроблені проектної документації щодо відведення земельної ділянки було з»ясовано, що вільною є земельна ділянка площею 37,4620 га, тому [PERSON] була надана в оренду земельна ділянка саме площею 37,4620 га, проти чого останній не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З заяви [PERSON] (а.с.88) вбачається, що 28.02.2006 року він звернувся до голови Добрпоільської райдержадміністрації з проханням передати йому в оренду із земель сільськогосподарського призначення земельну ділянку площею 42,2 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Золотоколодязької сільської ради, строком на 25 років. 20.03.2006 року розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № 93 (а.с.91) [PERSON] був наданий дозвіл на підготовку матеріалів для укладення договору оренди земельної ділянки, яка розташована на території Золотоколодязької сільської ради за межами населених пунктів. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] звернувся до відповідних органів для розроблення проекту відведення земельної ділянки. Вказані документи були розроблені, про що свідчить копія реєстраційної справи (а.с.93-105). 03 травня 2006 року головою [PERSON] районної державної адміністрації, на підставі розглянутих матеріалів для укладення договору оренди землі, було видано розпорядження за № 161 (а.с.108), з якого вбачається, що [PERSON] передано в оренду строком на 25 років земельну ділянку загальною площею 37,46,20 га, в тому числі 37,4620 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Золотоколодязької сільської ради за межами населених пунктів. У розпорядженні від 03.05.2006 року №161 також зазначено, що [PERSON] необхідно укласти договір оренди земельної ділянки з райдержадміністрацією та зареєструвати його згідно чинного законодавства. 06.11.2008 року між [PERSON] районною державною адміністрацією (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки площею 37,4620 га, яка знаходиться на території Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.4-9). Звертаючись до суду позивач вважав, що вищевказаний договір оренди землі є недійсним внаслідок того, що [PERSON] районною державною адміністрацією була порушена процедура передачі вказаної земельної ділянки в оренду [PERSON], а саме позивач вважає, що перед тим, як укласти договір оренди [PERSON] райдержадміністрація повинна була провести земельні торги та тільки після цього, за результатами торгів, укласти вказаний договір. Так як, норми ЗК України були не додержані при укладені договору оренди, позивач просив визнати вказаний договір недійсним. Також зазначав, що в результаті таких на даний час, внаслідок незаконності передачі в оренду цієї земельної ділянки, фактично порушується його право на оренду вказаної земельної ділянки. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1ст. 118 Конституції України, місцеві державні адміністрації здійснюють виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі. Статус та повноваження місцевих державних адміністрацій визначаються насамперед ст. 118 Конституції України, а також Законом України "Про місцеві державні адміністрації". Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою (ст. 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації"). Стаття 17 Земельного кодексу України визначає повноваження місцевих державний адміністрацій, до яких відноситься в тому числі: право розпоряджатися землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ст..16 ЗУ «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Відповідно до ст.124 ЗК України (яка діяла станом на 03.05.2006 року, тобто на день винесення розпорядження № 161), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до п.12 розділу Х Перехідних положень ЗК України (станом на 03.05.2006 року), до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до ч.2 ст..125 ЗК України (яка діяла станом на 03.05.2006 року), право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Як вбачається з аналізу діючого на той час законодавства, земельний кодекс України не передбачав строку, в який необхідно було укласти договір оренди землі з моменту прийняття рішення про передачу в оренду земельної ділянки. Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки між [PERSON] районною державною адміністрацією та [PERSON] було укладено 06 листопада 2008 року на підставі розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 03.05.2006 року №161. Вказаний договір був належним чином зареєстрований у Добропільському міському відділі Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.11.2008 року за № 4АА007273040717400488 (а.с.4-6). Зміни, якими передбачено, що набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, були внесені до ч.1 ст.124 ЗК України в 2008 році законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 309-VI від 03.06.2008 року. В цій редакції стаття 124 ЗК України набула чинності з 04.06.2008 року. Законом України від 16.09.2008 р. N 509-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» стаття 124 ЗК України була викладена в новій редакції і також передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Цим же законом від 16.09.2008 р. N 509-VI (який набрав чинності 14.10.2008 року), пункт 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України був доповнений абзацами другим і третім такого змісту: "Установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів)". Тобто зі змісту діючого на той час земельного законодавства (на час укладення договору оренди землі від 06.11.2008 року) вбачалось, що в разі прийняття відповідними органами рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року (судом встановлено, що таке рішення було прийнято головою [PERSON] райдержадміністрації 03.05.2006 року) передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності могла здійснюватися без проведення земельних торгів. Згідно розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 16.09.2008 р. N 509-VI (який набрав чинності 14.10.2008 року) вбачається, що абзац третій підпункту 17 пункту 2 розділу I цього Закону, яким були винесені зміни до земельного кодексу України, які передбачали, що передача в оренду земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів, в разі прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01.01.2008 року, діє протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом, тобто в період з 14.10.2008 року (з дати набрання чинності ЗУ від 16.09.2008 р. N 509-VI) до 14.10.2009 року. Тобто, вказана норма діяла в період укладення договору оренди від 06.11.2008 року і дозволяла укладати договір оренди землі без проведення земельних торгів. Крім цього суд звертає увагу, що рішення про передачу [PERSON] в оренду земельної ділянки було ще прийнято в травні 2006 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що договір оренди землі від 06.11.2008 року укладено з порушенням норм діючого земельного законодавства є необругрунтованими, так як на думку суду [PERSON] держрайадміністрація при укладанні договору оренди від 06.11.2008 року діяла у межах повноважень, наданих законом, з дотриманням норм ЗК України. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи наведене, а також дослідженні в ході судового розгляду докази, те, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких правових підстав для визнання договору оренди землі від 06.11.2008 року недійсним, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, як і не підлягає задоволенню решта позовних вимог.

Outcome: dismissed