Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється єдиною спадкоємицею за законом після померлого [INFO] [PERSON], оскільки діти [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини в установленому законом порядку. У встановлений законом термін та порядок, позивачка 20 січня 2014 року звернулась до Ірпінської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого. 07 липня 2014 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про видачу на моє ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Однак 07 липня 2014 року державним нотаріусом Журавель А.М. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанову вмотивовано тим, що померлий за життя не зареєстрував своє право власності на квартиру в БТІ, а відтак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на підставі ст.25 діючого Цивільного кодексу України та глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20505. Нотаріусом було встановлено згідно відповіді, наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 10.04.2014р., що майно зареєстроване за попереднім власником - [PERSON], який продав квартиру на Київській універсальній біржі спадкодавцю [PERSON]. Однак [PERSON] свої права на нерухомість в БТІ не зареєстрував. Крім цього позивачка зазначає, що нею було подано правовстановлюючий документ на квартиру, який підтвердив право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно: Договір купівлі-продажу нерухомості від 14 серпня 1997 року, укладений на Київській універсальній біржі. Позивачка вказує, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на нерухоме майно внаслідок укладення угоди - Договору купівлі-продажу нерухомості, в момент укладення цього Договору і реєстрації його на біржі -14 серпня 1997 року. Позивачка вважає, що нотаріус в своїй Постанові безпідставно посилається на ст.25 Цивільного кодексу України, оскільки ця норма не встановлює підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Стаття встановлює поняття цивільної правоздатності фізичної особи. Але позивачка не просила державного нотаріуса вчинити нотаріальні дії на набуття прав померлим [PERSON] після його смерті. Спадкодавець набув право власності на нерухоме майно за життя відповідно до норм законодавства, яке діяло в момент укладення Договору купівлі-продажу нерухомості. На думку позивачки, державний нотаріус незаконно, з порушенням норм ст.40 Закону України "Про нотаріат", відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] У зв'язку з вищевикладеним, просила визнати незаконною Постанову державного нотаріуса Журавель А.М. від 07.07.2014р. № 1055/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; зобов'язати державного нотаріуса видати мені свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] Позивач та його представник в судове засідання з'явилися. Позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від представника відповідача з проханням слухати справу у їх відсутність і винести рішення у відповідність до діючого законодавства України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволеннявиходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що[INFO] помер [PERSON] (а.с.9). Після його смерті позивачка являється єдиною спадкоємицею за законом після померлого [INFO] [PERSON], оскільки діти [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини в установленому законом порядку. Встановлено, що 20 січня 2014 року позивачка звернулась до Ірпінської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого. 07 липня 2014 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про видачу на моє ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Однак 07 липня 2014 року державним нотаріусом Журавель А.М. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6). Постанову вмотивовано тим, що померлий за життя не зареєстрував своє право власності на квартиру в БТІ, а відтак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на підставі ст.25 діючого Цивільного кодексу України та глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20505. Так, судом встановлено, що позивачкою було подано правовстановлюючий документ на квартиру, який підтвердив право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно: Договір купівлі-продажу нерухомості від 14 серпня 1997 року, укладений на Київській універсальній біржі (а.с.7). Однак згідно інформаційної довідки право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.8). Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині 2 даної статті зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини третьої ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, які повинні бути підтверджені доказами з дотриманням ст.57-60 вказаного Кодексу. Питання видачі нотаріусами свідоцтв про право на спадщину та винесення постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України«Про нотаріат»та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно з п.1 ч.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Частиною четвертою ст.49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ч. 3 от. 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Підстави відмови у вчиненні нотаріальної дії зазначені в ст. 49 Закону України "Про нотаріат" згідно вимог яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: - вчинення такої дії суперечить законодавству України; - не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; - дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; - є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; - з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; - правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; - особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; - в інших випадках, передбачених Законом України "Про нотаріат". Відповідно до ст.49 Закону України "Про нотаріат" перелік підстав до відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним і встановлюється Законом України "Про нотаріат". Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні,нотаріального акта має особа,прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Право власності на квартиру [ADDRESS],що відчужуються, може бути підтверджено одним з таких документів або їх дублікатів, зокрема договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, за умови реєстрації права власності в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Оскільки квартира [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, згідно Київської універсальної біржі 14 серпня 1997 року, а право власності на цю квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою №1 від 27.10.1992р. та зареєстровано в бюро за реєстровим №34173, тому у державного нотаріуса були правові підстави відмови у видачі на ім'я позивачки свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області від 07.07.2014 року, у вчинені нотаріально дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на квартиру[ADDRESS]було відмовлено, з підстав того, що Договір купівлі продажу нерухомості між [PERSON] та [PERSON], який був укладений 14.08.1997р. Київською універсальною біржею не був зареєстрований у БТІ. Тому на підставі ст.49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус постановив відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Згідно інформаційної довідки право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано за [PERSON] Відповідно до Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що 07.07.2014 року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. було правомірно винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], оскільки вчинення такої нотаріальної дії, в даному випадку - видача свідоцтва про право на спадщину за законом, буде суперечити законодавству України. Оскаржувана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому підстав для визнання її незаконною (безпідставною) та зобов'язання нотаріуса видати позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, не має. Оскільки судом встановлено, що дії державного нотаріуса Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. є законними, бо у даному випадку законно відмовив у вчинені нотаріальної дії, то суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 15, 16, 1241, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 294 ЦПК України, ст.ст.5, 30, 34, 46, 49, 50, 53-55 ЗУ «Про нотаріат», гл. 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»,суд, -

Outcome: dismissed