Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Заявник звернулась до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що вона перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], знаходячись на тимчасово окупованій території в м. Донецьк Донецької області у центрі охорони матері та дитини, 24.02.2018 року народила дитину жіночої статі - [PERSON]. На тимчасово окупованій території їй було видано документи, що свідчать про народження дитини. Вказала, що зареєструвати народження дитини неможливо, оскільки документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження - не приймаються органами державної реєстрації актів цивільного стану, у зв'язку з чим, заявник змушений звернутись до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, враховуючи положення ч.ч.1, 3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заявника обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293, п. 7 ч. 1, ст. 315, ст.317 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Згідно ч.ч.2, 3, 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про\~шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС № 193869 від 06.07.2017 року (а.с.16). Батько дитини є громадянином України та зареєстрований за адресою: [INFO], мати дитини є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.5-6, 9-12). Згідно з медичним свідоцтвом про народження № 378 від 26.02.2018 року, виданого Центром охорони материнства та дитинства підтверджено, що у громадянки [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], об 18 год. 50 хв. 24.02.2018 року народилась дитина дівчинка, вагою 3 250 грам. Медичні документи завірені печаткою лікарні (а.с.14). У свідоцтві про народження, виданому на тимчасово-окупованій території зазначено, що [PERSON] народилася у м. Сніжне, Донецької області, 24.02.2018 року, її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Відповідно до постанови Верховної\~Ради України\~від 17.03.2015\~року №\~252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІ, м. Сніжне, Донецької області визнане тимчасово окупованою територією. Згідно положень розпорядження Кабінету\~Міністрів України\~від 07.11.2014\~року №\~1085-р м. Сніжне, Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. При зверненні заявника до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй було відмовлено в реєстрації народження дитини, оскільки надані нею медичні документи видані на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.17). Таким чином, оскільки отримане заявником лікарське свідоцтво про народження дитини є недійсним, то єдиною підставою для державної реєстрації народження дитини є виключно рішення суду про встановлення факту народження дитини в певний час. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Згідно з абз.3 ст. 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, який набув чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. З огляду на викладене, свідоцтво про народження, суд приймає як доказ з урахуванням Закону № 2268-VIII, оскільки воно містить фактичні дані, які відповідно до ст.\~76\~ЦПК України підтверджують вимоги заявника про встановлення факту народження [PERSON], крім того, лікарське свідоцтво про народження також підтверджує факт народження останньої. В той же час, оскільки в наданих заявником документах вказано, що її дитина народилася в м. Сніжне, Донецької області то в частині заяви про встановлення народження дитини в м. Донецьк слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial