Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про визнання транзакцій нечинними та відновлення залишку коштів на рахунку. Позов мотивовано тим, що 28.07.2020 року, звернувшись до територіального відокремленого безбалансового відділення №1000170175 філії Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» (м. Вінниця вул. Коцюбинського, 78), позивач отримала виписку по картковому рахунку [NUMBER] , який їй належить. Ознайомившись із вказаною випискою по рахунку, позивач з`ясувала, що 06.04.2020 року о 10:15 год. невідомими особами, з належного їй карткового рахунку [NUMBER] , безпідставно, без її фізичної присутності, та без використання її платіжної картки, двома транзакціями, списано (перераховано) грошові кошти в сумі 19195,00 грн., та 3540,00 грн. В зв`язку з виявленням позивачем факту платіжної операції, яку вона не виконувала, позивач звернулася до представників територіального відокремленого безбалансового відділення №1000170175 філії Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», з відповідною заявою клієнта, в якій просила надати їй пояснення стосовно проведених трансакцій по рахунку. Листом №101.29-09/1388//5978/2020-01/с від 28.07.2020 року, АТ «Державний ощадний банк України» повідомило [PERSON] , що оскільки картка з якої незаконно були зняті кошти, себе скомпрометувала її бажано замінити на нову. 05.11.2020 року, в зв`язку з тим, що 06.04.2020 року о 10:15 год. платіжна операція, по картковому рахунку виконана без фізичного пред`явлення позивачем електронного платіжного засобу та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, а картку позивач не втрачала і третім особам не передавала, ПІН код або іншу інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції теж нікому не повідомляла, позивач звернулася до відповідача з заявою про відновлення залишку коштів на її рахунку. Однак, листом №101.14-12/795 від 20.11.2020 року, АТ «Державний ощадний банк України» повідомив, що оскільки списання коштів відбулося внаслідок недотримання позивачем вимог п.9.14 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в відновленні залишку коштів на її рахунку, відмовлено. Такі дії та бездіяльність відповідача позивач вважає незаконними, а тому просить визнати незаконними транзакції від 06.04.2020 року о 10:15 год., якими відбулося списання (переказ) грошових коштів в сумі 19195,00 грн., та сумі 3540,00 грн. з карткового рахунку [NUMBER] в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», який належить [PERSON] . Зобов`язати акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» негайно відновити залишок коштів на картковому рахунку [NUMBER] до того стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованої платіжної операції, що мала місце 06.04.2020 року о 10:15 год., тобто у сумі 22735,00 грн. Скасувати нарахування відсотків, пені (штрафні санкції), нараховані акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», за транзакцією щодо переказу 06.04.2020 року о 10:15 год., грошових коштів в сумі 19195,00 грн., та сумі 3540,00 грн. з карткового рахунку [NUMBER] в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», який належить [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року позовну заяву було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву. Однак, відповідач наданим йому правом не скористався. Так, будучи належно повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, в судове засідання відповідач не з`явився, участь уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, у визначений судом строк відзиву не надав. На адресу відповідача, судом надіслано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року, якою клопотання позивача про витребування доказів задоволено та покладено на відповідача обов`язок в найкоротший строк надати на адресу суду витребувані докази, або ж повідомити про неможливість їх надання. Незважаючи на отримання вищевказаної ухвали суду, відповідачем її вимоги не виконано. Натомість, на адресу суду, від відповідача надійшов лист №46-13/3418/3626-БТ від 06.04.2021 року, згідно якого відповідач підтвердив факт перерахування з карткового рахунку [NUMBER] , що належить позивачеві [PERSON] грошових коштів в сумі 19195,00 грн., та 3540,00 грн. двома транзакціями, в день та час зазначені позивачем у позовній заяві. Представник позивача в су4дове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позові, посилаючись норми матеріального права та на ряд наданих суду письмових доказів, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений. За таких умов, у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.07.2020 року позивачеві стало відомо, що 06.04.2020 року о 10:15 год. невідомими особами, з належного їй карткового рахунку [NUMBER] , безпідставно, без її фізичної присутності, та без використання її платіжної картки, двома транзакціями, списано (перераховано) грошові кошти в сумі 19195,00 грн., та 3540,00 грн. Грошові кошти, якими заволоділи невідомі особи, віднесені відповідачем - АТ «Державний ощадний банк України», на рахунок кредитних зобов`язань позивача, з відповідним нарахуванням їй комісій банку, відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредитних зобов`язань. 28.07.2020 року, в зв`язку з виявленням факту платіжної операції, яку вона не виконувала, позивач вернулася до представників територіального відокремленого безбалансового відділення №1000170175 філії Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», з відповідною заявою клієнта, в якій просила надати їй пояснення стосовно проведених трансакцій по рахунку. Однак, вимоги позивача щодо надання пояснень стосовно незаконних транзакцій, суми яких були дебітовані з її карткового рахунку, відповідач не виконав. 28.07.2020 року, позивач звернулася з заявою про вчинення відносно неї злочину до Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №12552 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.07.2020 року. 15.08.2020 року, відомості по заяві про вчинення злочину внесено до ЄРДР за №12020025020000240, що підтверджується Витягом з ЄРДР від 18.08.2020 року та листом Лівобережного ВП за №Б1305/201 від 17.08.2020 року. Листом №101.29-09/137 від 21.10.2020 року відповідач відмовив позивачеві в припиненні нарахування відсотків та штрафних санкцій по спірній кредитній заборгованості. Судом встановлено і це не заперечувалося відповідачем, що 06.04.2020 року о 10:15 год. платіжна операція, по картковому рахунку [PERSON] виконана без фізичного пред`явлення нею електронного платіжного засобу та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, картку вона не втрачала, третім особам не передавала, ПІН код або іншу інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції теж нікому не повідомляла, про що свідчить заява про відновлення залишку коштів рахунку від 05.11.2020 року. Незнайшли свого підтвердження доводи відповідача, викладені в листі №101.14-12/795 від 20.11.2020 року про те, що списання коштів відбулося внаслідок недотримання позивачем вимог п.9.14 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За таких обставин суд розцінює дії та бездіяльність відповідача, які полягають в нарахуванні відсотків та штрафних санкцій по спірній кредитній заборгованості що виникла внаслідок платіжної операції, яка за твердженням позивача нею не виконувалася та відмову в відновленні залишку коштів на картковому рахунку позивача до того стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованої платіжної операції, що мала місце 06.04.2020 року о 10:15 год., незаконними. Відповідно до частин третьої, статті 207 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Приписами пунктів 7, 8, 9 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705, на емітента покладено обов`язок після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Разом з тим, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Водночас у відповідності до пункту 8 розділу VI постанови НБУ Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява N 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 рокуу справі "Парафіягреко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії", заява N 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі "Кантоні проти Франції", заява N 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України", заява N 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі "S. W. проти Сполученого Королівства", заява N 20166/92, § 36). Відтак, вимога про зобов`язання відновлення залишку коштів на рахунку, які існували до виникнення неправомірних транзакцій, що в свою чергу тягне за собою скасування нарахувань відсотків та неустойки після їх проведення, є правомірною. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1816,00грн. (за дві вимоги немайнового характеру). На підставі викладеного,

Outcome: approved