Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним державний акт серії ЯП № 605708, виданий [PERSON] Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, на земельну ділянку в садівничому товаристві "Зайчевське" (далі - СТ "Зайчевське"). Вказував, що [PERSON] приватизував земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] загальною площею 0,0826 га, захопивши частину суміжних земельних ділянок загальною площею 0,0026 га, вийшовши за межі площі земельних ділянок, що були передані йому в користування. А також на суміжній ділянці [NUMBER], яка в подальшому була передана громадянці [PERSON], без дозволу побудував свій туалет. Під час розгляду справи СТ "Зайчевське" збільшило свої вимоги і просило скасувати розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 277-р від 19 травня 2010 року про передачу [PERSON] земельної ділянки, а також зобов'язати позивача, тобто самого ж себе, провести роботи по знесенню туалету зі стягненням з [PERSON] на свою користь витрати по проведенню цих робіт в сумі 1302 грн. 08 коп. За клопотанням представника позивача до участі в справі ухвалою суду від 7 вересня 2012 року було залучено в якості співвідповідача Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області. Крім того, до участі в ній був залучений в якості правонаступника померлого первісного відповідача [PERSON] його спадкоємець - [PERSON] Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що доказами не підтверджено порушення площі земельної ділянки і її приватизація відбулася в межах дозволених норм та відповідно до законодавства. Представник відповідача Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, оскільки [PERSON] приватизував частину земельної ділянки, яка потім була передана їй в користування, та поставив на її ділянці свій туалет, що порушує її права землекористувача. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності представника Жовтневої районної державної адміністрації, заслухавши пояснення присутніх на засіданні учасників розгляду, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] був членом СТ "Зайчевське" і йому в постійне користування були виділені земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER], по 0,04 га кожна. Розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 277-р від 19 травня 2010 року вказані земельні ділянки були передані йому у приватну власність. 1 вересня 2010 року він отримав Державний акт серії ЯП № 605708 на приватизовані земельні ділянки. Загальна площа земельної ділянки склала 0,0826 га.; розміри ділянки згідно її схематичного зображення в цьому ж Державному акті - 31,71 м. х 26,42 м. х 32,21 м. х 25,44 м. На час приватизації, земельні ділянки [PERSON] межували з ділянками [NUMBER] та [NUMBER], і які не були передані будь-кому в користування або у власність та знаходилися у віданні СТ "Зайчевське". 16 квітня 2011 року в члени СТ "Зайчевське" була прийнята [PERSON], якій була передана в користування земельна ділянка [NUMBER], площею 0,04 га, та 0,01 га ділянки [NUMBER]. При ступивши до використання ділянки вона дізналася, що суміжний землевласник [PERSON] приватизував частину переданої їй в користування земельної ділянки, а також поставив там свій туалет. Про це вона повідомила керівництво садівництва. [INFO] року [PERSON] помер і його спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який був залучений до участі в справі в якості правонаступника. Відповідно до положень ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Положення ч. 1 ст. 103 ЗК України вказують, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обрати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що при оформленні та складанні технічної документації на земельну ділянкуу [PERSON], розміри та площа земельної ділянки на місцевості визначалася за його поясненнями та вказівками; узгодження меж із суміжниками не відбувалося. На той час суміжні земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER], що прилягали до задньої частини ділянок [PERSON], нікому в садівництві не були передані, тому узгодження меж між цими ділянками повинно було проводитися з керівництвом садівництва. Однак голова правління СТ "Зайчевське" заперечував, що узгоджував ці межі. Всіма можливими діями суду не вдалося встановити місце знаходження та отримати технічну документацію на земельну ділянку, що отримав у приватну власність [PERSON] Ним та його спадкоємцем вона також не була надана. В той же час, наданими позивачем письмовими доказами підтверджується, що [PERSON] були надані в користування дві земельні ділянки, площею по 0,04 га кожна, і дозвіл на приватизацію ділянок надавався тільки в межах цих розмірів (а.с. 8, 9, 119). Іншими письмовими доказами підтверджується, що земельна ділянка [PERSON] в приватизованих розмірах накладається на частину суміжних земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER] (акт обстеження від 7 травня 2011 року - а.с. 63-64, копія генерального плану садівництва - а.с. 109-112, уточнена схема ділянок - надана на останньому засіданні). Факт приватизації земельної ділянки в більшому розмірі не заперечувався в судовому засіданні і представниками відповідача. А також це вбачається і з самого Державного акту, виданого [PERSON] За такого суд приходить до висновку, що при передачі земельної ділянки у власність [PERSON] були порушені норми ст. 198 ЗК України та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему № 42 від 4 травня 1999 року (зі змінами, чинними на час оформлення права власності). Тому вимоги в частині визнання Державного акту недійсним та скасування розпорядження райдержадміністрації про передачу ділянки у приватну власність [PERSON] підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог по зобов'язанню позивача самовільно знести туалет на ділянці, переданій [PERSON], то суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак вимоги по відновленню порушеного права саме шляхом зобов'язання СТ "Зайчевське" самостійно знести туалет з подальшим стягненням із відповідача витрат по проведенню даних робіт, не можуть бути судом задоволені, так як це суперечить положенням ст. 212 ЗК України, яка передбачає, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок або ж знесення будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Законодавством України не передбачено покладення в судовому порядку обов'язку на позивача вчинити певні дії в тому числі відновити своє порушене право. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам та документально підтверджені. З відповідачів підлягає стягненню в рівних частках судовий збір сплачений позивачем щодо немайнових вимог - 107 грн. 30 коп., по 53 грн. 65 коп. з кожного. Прохання позивача стягнути судові витрати у виді витрат на правову допомогу не можуть бути задоволені, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Надана довідка про внесення коштів (а.с. 30) не є цьому підтвердження, оскільки вона не відповідає формі фінансового документу, підтверджуючого сплату коштів. На підставі викладеного,

Outcome: partial