Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство „Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради, про відшкодування майнової шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , яка розташована на четверговому поверсі. Одночасно відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в цьому ж будинку, яка розташована над квартирою позивача на п`ятому поверсі. Так, 04.03.2018 року відбулося затоплення квартири позивача. В момент затоплення в квартирі [PERSON] нікого ні було, повідомлення про затоплення вона отримала по телефону приблизно о 19.00 годині від сусідів з квартири [ADDRESS] , після чого, негайно зателефонувала в диспетчерську службу по обслуговуванню будинку та приїхала на місце події. За наслідками обстеження квартири, 07.03.2019 року комісією у складі провідного інженера та майстрів Комунального підприємства „Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради, яке здійснює обслуговування житлового будинку, складено відповідний акт обстеження технічного стану квартири, яким встановлено численні сліди залиття стелі та стін кухні, стелі та стін кімнати, стелі коридору, стелі ванної, здуття ламінату на підлозі ламінату та коридору. Даним актом також було встановлено, що залиття квартири відбулося з вище розташованої квартири [ADDRESS] халатності мешканця, що підтверджується також відповіддю Комунального підприємства „Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради, за вих. № К-560 від 02.04.2018 року. Відповідно до Переліку та вартості відновлюваних робіт за калькуляцією, складеного ТОВ „РАУНД-СК", розмір спричиненої позивачу майнової шкоди внаслідок ушкодження майна складає 18 316 грн. 42 коп. [PERSON] зверталася з вмотивованою претензією до [PERSON] з вимогою відшкодувати завдану шкоду. Проте відповідач своєї провини в аварійної ситуації не визнає, посилаючись на відсутність її вини в заподіяній шкоди, та на порушення складання акту, у зв`язку з чим [PERSON] вимушена звернутись до суду з даним позовом. З урахуванням фактичної вартості здійсненого відновлюваного ремонту квартири з врахуванням вартості використаних матеріалів, відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000041 від 17.09.2018 року, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування шкоди 19 516 грн. 31 коп. та сплачений судовий збір при поданні позовної заяви до суду у сумі 704 грн. 80 коп. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повній мірі та просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити в зв`язку з його безпідставністю, підтримала письмовий відзив на позовну заяву при цьому зазначила, що її вина відповідача у залитті квартири позивача відсутня, а тому вона не повинна відповідати за даним позовом. Ані її причетність, ані причетність мешканців квартири [ADDRESS] до затоплення квартири [ADDRESS] , не встановлена та не підтверджена належними та допустимими доказами. Вважає, що акт складено з порушенням обов`язкового порядку, форми та змісту передбаченого чинним законодавством, оскільки лише констатація факту затоплення квартири [ADDRESS] без підтвердження причини та встановлення винних осіб не може вважатися доказом підтвердження вини або причетності мешканців квартири [ADDRESS] до затоплення квартири [ADDRESS] . Уповноважений представник третьої особи Комунального підприємства „Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради в судовому засіданні вважав позов обґрунтованим, пояснив, що мало місце разове залиття квартири, а тому просив позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, думку третьої особи, допитавши свідків, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування свої вимог та заперечень, вивчивши матеріали справи у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судовим розглядом справи встановлено, що будинок [ADDRESS] є п`ятиповерховим та належна відповідачу квартира [ADDRESS] [PERSON] в своєму позові та в судовому засіданні зазначає, що з вини відповідача 04.03.2018 року сталось залиття належної їй квартири. Відповідно до даних акту, складеного 04.03.2018 року комісією в складі представників Комунального підприємства „Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради провідного інженера Бейм О . М ., майстрів [PERSON] , [PERSON] , які провели обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] , зроблено висновок про те, що розводка ХВП, ГВП, каналізація в квартирі [ADDRESS] та випробування трубопроводу каналізації між квартирами [ADDRESS] і [ADDRESS], трубопроводи в робочому стані, витоків немає. При цьому зі змісту акту вбачається, що при візуальному обстеженні квартири було встановлено, що на кухні: стеля обшита гіпсокартоном, по стикам плит перекриття спостерігаються сухі сліди залитті; в кімнаті: на стелі спостерігаються сухі сліди залиття по стикам плит перекриття та над балконними дверима; в коридорі: стеля обшита гіпсокартоном, по стикам плит перекриття спостерігаються сухі сліди залиття, стіни обшиті гіпсокартоном, слідів залиття не спостерігається; у ванні: стеля обшита пластиком видно сухі сліди залиття по стиках плит перекриття і місцях кріплення каркаса, стіни облицьовані кахельною плиткою, слідів залиття не спостерігається. Як вбачається з листа Комунального підприємства „Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради, за вих. № К-560 від 02.04.2018 року, відповідно до акту обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] , майстром Комунального підприємства „ Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради було встановлено, що залиття відбулося з вище розташованої квартири [ADDRESS] халатності мешканця. Згідно зі ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Положеннями ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на його власника. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, належна відповідачу квартира [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Така особа може бути звільнена від відшкодування шкоди, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом вищезазначеної ст. 1166 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як докази заподіяння шкоди позивач надала акт обстеження її квартири, лист Комунального підприємства „Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради, за вих. № К-560 від 02.04.2018 року, Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000041 від 17.09.2014 року та квитанцію. Згідно договору підряду № 41, судом вбачається, що 31.08.2018 року між позивачем та ФОП [PERSON] укладено договір на здійснення відновлюваного ремонту квартири [ADDRESS] після її затоплення. Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000041 від 17.09.2014 року, фактична вартість здійсненого відновлюваного ремонту квартири [ADDRESS] склала 19 516 грн. 31 коп. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 85, 21.09.2018 року, загальна вартість відновлювальних робіт квартири позивача становила 19 516 грн. 31 коп. Однак, зазначені докази доводять лише факт заподіяння позивачці збитків і не доводять факту, що ці збитки заподіяні їй з вини відповідача. Вирішуючи питання щодо належності та достатності доказів, наданих позивачкою на підтвердження своїх вимог, суд враховує наступне. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, передбачено форму та зміст акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. В акті повинен міститись висновок про те хто заподіяв шкоду. При цьому з актом ознайомлюються мешканці залитої квартири та квартири, з якої відбулося залиття. У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 „Щодо ремонту квартири після залиття"також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи та представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. З наведеного вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його квартири, зокрема комісійний акт, який складено із додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття. Як вбачається з акту обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] від 04.03.2018 року, затвердженого начальником виробничого підрозділу управління житловими будинками по Вознесенівському району, при проведенні обстеження квартири [ADDRESS] та складанні акту не було запрошено відповідача [PERSON] для надання доступу до її квартири [ADDRESS] та огляду наявності або відсутності прояву протікання води та виявлення причини залиття. При цьому матеріали справи не містять даних про відмову відповідача у наданні доступу до квартири [ADDRESS] , як і не містять даних про проведення обстежень квартир, що знаходяться над квартирами відповідача. Згідно з пунктом 3 статті 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", внутрішньо будинковими системи багатоквартирного будинку визнається механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 75 ЦПК України. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. І саме абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за № 76, визначає таким доказом у разі залиття, аварії квартир саме акт, форма якого визначена в Додатку 4 до відповідних Правил. Тобто, факт залиття квартири, характер та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі потерпілої та винної особи, а також представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. Дослідивши вищезазначений вище акт про залиття, суд вважає, що Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року та до додатку до пункту 2.3.6 Правил № 4, він не відповідає. Даний акт не є належними та допустимими доказом, оскільки на час складання акту його складено без огляду квартири [ADDRESS] , з якої, як вказано, відбулося залиття, що підтверджується також поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків, отже, без належного з`ясування причин цього залиття. Суд звертає увагу на те, що при складанні акту до складу осіб, які засвідчували наявність залиття квартири та пошкоджень після такого залиття не був залучений представник ОСББ, не зафіксована відмова як посадових осіб, так і власника квартири, з якої відбувалось залиття, від складання вказаного акту чи його підпису. Крім того, в акті не зазначено, що для підтвердження зазначеного були запрошені мешканці будинку, сусіди позивача. В акті не вказано, яким чином встановлено причину залиття. Згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON] , сусідів сторін у справі, причини залиття квартири позивача 04.03.2018 року не встановлено, що спростовує факт залиття квартири позивача відповідачем про що зазначено в акті, і останні не підтвердили факту, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача. Свідки підтверджують аварійний стан їх будинку. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , а саме мешканець квартири [ADDRESS] , який станом на 04.03.2018 року мешкав в квартирі відповідача, суду пояснив, що норми користування сантехнікою тощо ними не порушувались, його вина в залитті відсутня. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вищевказаний акт складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Тобто висновок членів комісії, який вказаний в акті обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] від 04.03.2018 року про те, що залиття квартири [ADDRESS] сталося саме по халатності мешканця вище розташованої квартири № [ADDRESS] фактично ґрунтується лише на візуальному обстеженні членами комісії належної позивачу квартири без належного встановлення причин залиття. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено в діях відповідача юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Надані та оглянуті судом фотографії також не встановлюють вини відповідача у залитті квартири. Крім того, як вказано у позовній заяві та це фактично не заперечувалось відповідачем, раніше мали місце випадки залиття водою належної позивачу квартири із квартири відповідача [ADDRESS], при цьому остання в судовому засіданні пояснила, що нею та особами, які фактично проживали у її квартирі, позивачу відшкодовувались збитки завдані внаслідок такого залиття ще в 2016 року. Ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, стороною позивача не надано на протязі часу розгляду справи належних та достатніх доказів наявності факту залиття квартири з вини відповідача. Усі доводи, наведені позивачем та її представником, неспроможні та спростовуються вищезазначеним. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно абз. 2, 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі", обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі „Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення „поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі „Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт того, що мало місце залиття належної їй квартири, внаслідок чого їй спричинено матеріальну шкоду, однак останньою не надано суду належні докази, на підставі яких можливо б було встановити причини залиття належної їй квартири. Таким чином позивачем не доведено факт того, що залиття належної їй квартири мало місце саме внаслідок протиправної поведінки відповідача та з її вини, а тому у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди необхідно відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачці в задоволенні позову відмовлено судовий збір не підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: dismissed