Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Представник ПАТ «КБ „Надра звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 16.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Надра" в особі філії ПАТ „КБ „Надра" Запорізьке РУ та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 16/2007/840/0251/ЮМК, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 76 500,00 доларів США з терміном користування до 10.08.2012 року. 06.02.2012 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя ухвалив заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Комерційного банка „Надра до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. 20.02.2017 року, відповідач [PERSON] подала суду заяву про перегляд заочного рішення від 06.02.2012 року, оскільки була не обізнана про існування такого рішення. Ухвалою суду від 10.03.2017 року заочне рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.02.2012 року було скасовано суддею Добрєвим М.В. та призначено судовий розгляд. Після припинення повноважень суддею Добрєвим М.В., ухвалою суду від 07.11.2018 року дана цивільна справа була прийнята у провадження суддею Ленінського районного суду м.Запоріжжя Козловою Н.Ю. До початку судового розгляду, представником ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» подано до суду клопотання про заміну сторони позивача. Клопотання мотивоване тим, що за результатами проведення прилюдних торгів, оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року, що відбулись на підставі Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «КБ «НАДРА» № 922 від 12.05.2020 року, між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (код ЄДРПОУ: 40696815) було укладено Договір №GL48N718070_Ur_2 про відступлення прав вимоги від 31 липня 2020 року, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. та внесено до реєстру за №1020, згідно п.1 якого Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 /до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту, договорами про відкриття кредитних ліній, договорами овердрафту, договорами поруки іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру. Згідно з Додатком №1 до Договору про відступлення прав вимоги ПАТ «КБ «НАДРА» відступив своє право грошової вимоги на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (Новий кредитор) за Кредитним договором про надання кредитної лінії №16/2007/840/0251/ЮМК від 16.08.2007, Договором застави транспортного засобу, посвідченого Гармашовим Г.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстраційним номером 5035 та Договором застави транспортного засобу, посвідченого Гармашовим Г.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстраційним номером 6092. 25.11.2020 року ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя залучено до участі у справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». У судове засідання представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача. При ухваленні рішення просить суд врахувати її заперечення, які вона подавала до суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю сторін на підставі наданих письмових доказах, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~13, ч. 1 ст.81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Надра" в особі філії ПАТ „КБ „Надра" Запорізьке РУ та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 16/2007/840/0251/ЮМК, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 76 500,00 доларів США з терміном користування до 10.08.2012 року. Плата за користування кредитними коштами складає 14,4 відсотків річних. У разі прострочення Позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів по погашенню кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов`язань, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.\~ Для забезпечення повернення кредитних коштів Позичальника на користь Банку був укладений договір поруки № 16/2007/840/0251/ЮМК від 16.08.2007 року. Договорі поруки укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Надра" в особі філії ПАТ „КБ „Надра" Запорізьке РУ та [PERSON] . Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 договору поруки Поручитель солідарно відповідає перед Банком за належне виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі за кредитний договір № 16/2007/840/0251/ЮМК. Відповідно до умов договору та на підставі договору застави транспортного засобу № 16/2007/840/0251/ЮМК-2 Поручитель передає Банку в заставу автомобіль марки CHRYSLER, модель SEBRING, 2005 року випуску, чорного кольору, номер кузову [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16. У кредитному договорі сторони не домовлялися про збільшення позовної давності до позовних вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів). Домовленість сторін про збільшення позовної давності відсутня. Як наслідок подання позову в січні 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором не могло перервати перебіг позовної давності, оскільки такий позов був поданий поза межами трьохрічної позовної давності. У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Стосовно стягнення заборгованості з поручителя, суд виходить з наступного: У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки. З матеріалів справи вбачається що позов до поручителя пред`явлений після спливу трьох років з моменту укладення договору поруки. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зазначений в позовній заяві Поручитель (згідно договору Поруки від 16.08.2008 року, а.с.20) - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 128). За загальним правилом (ст. 608 Цивільного кодексу України ЦК ) зобов`язання припиняється смертю боржника. Таким чином, аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Outcome: dismissed