Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Головне управління державної міграційної служби в особі Рахівського районного відділу ГУДМС України в Закарпатській області про захист житлових прав, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що в червні 2006 року її дочка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], які стали проживати в її будинку, що знаходиться в [ADDRESS], та в якому, з її та чоловіка згоди був прописаний відповідач. Проживши біля двох років у шлюбі з її дочкою, відповідач покинув сім'ю і переїхав на проживання в м. Івано-Франківськ, де як їй відомо проживає і на даний час. 02.04.2014 року шлюб між її дочкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду. Договору житлового найму між нею, як власником нерухомого майна та відповідачем не укладалося. Знятися з реєстрації місця проживання відповідач в добровільному порядку відмовляється. В зв'язку з тим, що в даний час [PERSON] зареєстрований в її будинку, порушується її право приватної власності на житло, як на саму власність, так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження. Членом її сім'ї відповідач не являється. Вона неодноразово зверталася до Рахівського районного відділу ДМС України в Закарпатській області з проханням проведення адміністративної виписки відповідача із житлового будинку, однак у проведенні таких дій їй було відмовлено. Оскільки у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вказаному будинку, просила винести судове рішення, яким захистити її житлові права та усунути перешкоди в здійсненні нею права власності на житловий будинок [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловою площею будинку [ADDRESS] та зняття з реєстрації з житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно надісланої ним до суду заяви позовні вимоги визнає. Пояснює, що позивачка є матір'ю його колишньої дружини. На даний момент він не проживає за місцем його реєстрації та мав намір і сам здійснити зняття реєстрації із житлового будинку [ADDRESS] та зареєструватись за місцем фактичного проживання. Але на даний час він займається пошуком роботи в м. Івано-Франківськ, тому не мав змоги відлучатись на цілий день для поїздки в м. Рахів. Не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Головного управління ДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, начальник управління надав заяву про розгляд справи без їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації, і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. З матеріалів справи слідує, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Лазещинської сільської ради позивач, [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Так, наразі у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], при цьому останній фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. Вказана обставина стверджена довідкою Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 778 від 4 квітня 2014 року та власною заявою відповідача про визнання позовних вимог. Таким чином з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вищезазначеному будинку, доказів про вселення його у спірне житло у визначеному законом порядку та набуття права користування ним суду не представлено. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності. За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що реєстрацією відповідача в житловому приміщенні чиняться перешкоди у здійсненні позивачем, [PERSON] право власності, розпорядження нерухомим майном, то суд приходить до висновку, що позов з наведених підстав слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України, та враховуючи, що позивачка в силу ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, як інвалід 2 групи загального захворювання, з відповідача слід стягнути судові витрати, що складаються із 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved