Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, 30 жовтня 2012 року між позивачкою та відповідачем було укладено добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.12.2144858, а саме: автомобіля "Opel Astra" державний номерний знак "[NUMBER]". 10 квітня 2013 року близько 21 години 20 хвилин під час дії вказаного договору вона, керуючи застрахованим автомобілем, не впоралась з керуванням та скоїла дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок якої пошкодила автомобіль. Відразу після ДТП позивачка викликала працівників ДАІ та зателефонувала оператору страховика, якому повідомила про страховий випадок, виконала всі вказівки щодо надання йому необхідних для страхового відшкодування документів та забезпечення безперешкодного доступу незалежним експертам товарознавцям до автомобіля. Однак, 17 червня 2013 року вона отримала лист № 5018 від 11.06.2013 року, згідно якого страховик відмовив їй у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що вона нібито свідомо надала йому неправдиві відомості про факт та обставини настання страхового випадку, а автомобілем керувала особа не зазначена в заяві на страхування, як така що допущена до керування. Позивачка вважає дану відмову незаконною, безпідставною і такою, що грубо порушує її права та інтереси, оскільки вона належним чином виконала всі умови договору, вчасно повідомила страхвика про обставини події. Крім того, на час настання страхового випадку саме вона керувала автомобілем, про що свідчить складений працівниками ДАІ протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП, а також постанова Нетішинського міського суду від 25.04.2013 року, якою її визнано винною у вчиненні вищевказаної ДТП. На підставі наведеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь відшкодування заподіяної їй майнової шкоди в розмірі 139635 гривень 99 копійок, тобто суму страхового відшкодування за настання страхового випадку, 3% пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 506878 гривень 64 копійки відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, а також вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1120 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Пояснила, що жіночий голос на звукозаписі телефонної розмови з оператором диспетчерської служби в день ДТП належить їй, а голос чоловіка, який розмовляв з оператором, належить її двоюрідному брату [PERSON] Однак, той факт, що така розмова відбувалася, вона не пам'ятає. Представник позивачки в судовому засіданні пояснив, що телефонну розмову зафіксовану на носії даних та стенографічно не можна рахувати повідомленням про страховий випадок, оскільки з матеріалів наданих відповідачем вбачається, що аудіозапис розмови був отриманий з лінії [NUMBER], в той час як в договорі страхування зазначено, що повідомлення страховика має відбуватися за номером диспетчерської служби технічного асистансу [NUMBER]. Крім того, в п.16.3 договору передбачено, що повідомлення та заяви сторін або довіреної особи страхувальника, водіїв, банку пов'язані з цим договором, повинні здійснюватися в письмовому вигляді. Представник вважає, що стенографія телефонної розмови [PERSON] та її аудіозапис є недопустимими доказами, оскільки вона не давала жодної згоди на фіксацію своєї телефонної розмови та можливе подальше її використання і це є грубим порушенням її конституційних прав, закріплених в ст.31 Конституції України, ст.306 ЦК України. Згідно пояснень позивачки та свідків в судовому засіданні, висновку комісійної психолого - психіатричної експертизи вбачається, що [PERSON] відразу після ДТП могла перебувати в стані фрустрації, в стані вираженого емоційного збудження та в стресовому стані. В такому стані може спостерігатися часткова амнезія, звуження свідомості, зниження запам'ятовування. Тому представник вважає, що під час телефонної розмови [PERSON] не могла цілком свідомо повідомляти правильні факти про обставини ДТП. Крім того, посилання відповідача на те, що за кермом застрахованого автомобіля була не [PERSON], а стороння особа не підтверджено належними та допустимими доказами. Твердження відповідача про те, що позивач не має права на отримання страхового відшкодування, так як вигодонабувачем у договорі страхування зазначено ПАТ "Укрсоцбанк" не заслуговує на увагу, оскільки позивачкою ще до подання позову до суду було погашено кредит та знято обтяження з автомобіля. Представник позивача вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень пояснила, що позивачка при повідомленні до диспетчерської служби та при написанні заяви про подію виклала дві різні та взаємовиключні версії щодо обставин настання страхового випадку, тобто нею було надано страховику свідомо неправдиві відомості про зазначені обставини. Крім того, якщо відповідає дійсності повідомлення, надане до диспетчерської служби, керування автомобілем під час ДТП здійснювала особа, не передбачена заявою на страхування. Посилаючись на ч.4, 5 ст.306 ЦК України, представник зазначила, що інформація надана у звукозаписі телефонної розмови позивачки містить безпосередні докази, що мають значення для вирішення справи, таким чином даний доказ є допустимим і може використовуватися як засіб доказування. Долучення такої кореспонденції до матеріалів справи не вважається розголошенням інформації. Крім того, в судовому засіданні позивачка підтвердила, що саме вона здійснила повідомлення на гарячу лінію про ДТП, а також той факт, що вона повідомляла відомості, зазначені в ньому. Проведеною судовою психолого - психіатричною експертизою прямо встановлено, що діагностувати в [PERSON] будь - який стан порушення свідомості неможливо. Отже, позивачкою не доведено, що після ДТП вона перебувала в несвідомому стані, а надання недостовірних відомостей про обставини ДТП є прямою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, позивачем невірно проведено розрахунок страхового відшкодування, безпідставно нараховано пеню згідно п.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів". Вимоги про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та моральної шкоди також є безпідставними, оскільки компенсація таких витрат та відшкодування моральної шкоди договором страхування не передбачені. Представник також зазначила, що позивач взагалі не має права на отримання страхового відшкодування, так як в договорі страхування вигодонабувачем призначено ПАТ "Укрсоцбанк". Вислухавши позивачку, її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Допитана в судовому засіданні як свідок позивачка [PERSON] показала, що ввечері 10.04.2013 року вона, керуючи автомобілем "Опель Астра", відвозила свого двоюрідного брата [PERSON] додому, по зустрічній смузі їхали легкові автомобілі, автобус, а за ним мопед. Раптово перед автомобілем вибігла собака, тому вона повернула кермо вліво, а побачивши, що вріжеться в автобус, різко повернула вправо, але там була яма і насип, тому автомобіль перевернувся. Що відбувалося після ДТП не пам'ятає, навіть як вибралася з автомобіля. Хтось дав їй нашатир і вона прийшла до свідомості. Після аварії боліли ноги, голова. Брат, який сидів на пасажирському сидінні вдарився головою. Чіткіше пам'ятає той період коли приїхали працівники ДАІ. [PERSON] пояснила, що не пам'ятає чи телефонувала в страхову компанію, але ознайомившись з стенограмою телефонної розмови, допускає, що така розмова могла бути. За медичною допомогою після ДТП не зверталася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що ввечері 10.04.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем "Опель Астра", відвозила його додому. Він був на пасажирському місці. На дорозі рухалася якась велика машина, а за нею метрів через 100 мопед чи мотоцикл. На перехресті, перед автомобілем раптово вибігла якась тварина, тому [PERSON] покрутила кермом вліво - вправо, машина потрапила в яму, а потім в насип і перевернулася. Що відбувалося далі не пам'ятає. Під час аварії вдарився головою, але в лікарню не звертався. Свідок пояснив, що не пам'ятає чи телефонувала [PERSON] в страхову компанію, а також не пам'ятає чи говорив з оператором страхової компанії. Ознайомившись з стенограмою телефонної розмови, допускає, що така розмова могла бути. Свідок [PERSON] - інспектор ДАІ в судовому засіданні показав, що приїхав на місце ДТП приблизно через півтори години після того, яка вона сталася. Позивачка була дуже схвильована, метушилася, переживала, її трусило. Трохи заспокоївшись пояснила, що дорогу перебігла собака, вона не справилась з керуванням, наїхала на насип піску і автомобіль перевернувся. Свідків ДТП не було. Судом встановлено, що 31 жовтня 2012 року між публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено договір кредиту № 962АІ10121031001 на купівлю транспортних засобів, згідно якого банк надав позивачці кредит в сумі 108736 гривень для оплати придбаного автомобіля "Opel Astra", 2012 року випуску. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу. 08.07.2013 року з автомобіля було знято обтяження у вигляді застави, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису). 30 жовтня 2012 року між ТДВ "Експрес Страхування" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №202.12.2144858 (далі - договір страхування). Предметом договору страхування є транспортний засіб "Opel Astra" державний номерний знак "[NUMBER]", вигодонабувач - ПАТ "Укрсоцбанк". В заяві на добровільне страхування наземного транспорту в переліку осіб, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом зазначено [PERSON] З постанови Нетішинського міського суду від 25 квітня 2013 року вбачається, що 10 квітня 2013 року близько 21 години 20 хвилин на автодорозі Р-05 - 211 км.+400м. [PERSON], керуючи автомобілем Опель - Астра, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого допустила пошкодження транспортного засобу. Вказаною постановою [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вищевказаною постановою суду встановлено, що дорожньо - транспортна пригода за участю [PERSON] мала місце і була вчинена саме нею. Тому суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що застрахованим автомобілем керувала інша особа, а не позивачка. Відповідно до пп.10.1.2, 10.1.3 договору страхування, при настанні події, яка має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов'язаний негайно, з місця події (як тільки стало відомо про її настання) повідомити про таку подію страховика (шляхом повідомлення диспетчерської служби технічного асистансу тел.0-800-502-300 (цілодобово), виконувати всі вказівки страховика. Письмово повідомити страховика протягом 3 робочих днів з дня настання події, включно, із зазначенням обставин пригоди, характеру та розміру збитків. Отже, договором передбачено обов'язок страхувальника повідомити про страховий випадок, як телефоном через диспетчерську службу технічного асистансу, так і письмово. Згідно договору про надання послуг № 55/2 - ЕС від 28.11.2011 року та додатку № 1 до нього, ТОВ "Юніверсал Асістанс" надає ТДВ "Експрес Страхування" послуги з прийому дзвінків. Зокрема виклики, що надходять за номером 0-800-502-300, автоматично перенаправляються на номер (044) 481-00-84, обробляються за участю операторів та автоматичних систем. Як вбачається з пояснень позивачки в судовому засіданні, відтвореного звукозапису телефонного повідомлення [PERSON] про ДТП, що сталася 10.04.2013 року, отриманого з номеру (044) 481-00-84 та стенографії вказаного повідомлення, складеної ТОВ "Юніверсал Асістанс", 10.04.2013 року [PERSON] зателефонувала в диспетчерську службу технічного асистансу та повідомила оператору, що перебувала в якості пасажира в автомобілі "Опель Астра" державний знак "[NUMBER]" і бачила, як перед автомобілем вискочив мотоцикліст і водій спробував його об'їхати, але це зробити не вдалося і автомобіль перекинувся. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1, 4 ст.306 ЦК України, фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції. Листи, телеграми тощо є власністю адресата. Кореспонденція, яка стосується фізичної особи, може бути долучена до судової справи лише у разі, якщо в ній містяться докази, що мають значення для вирішення справи. Інформація, яка міститься в такій кореспонденції, не підлягає розголошенню. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги твердження представника позивачки про те, що звукозапис телефонного повідомлення позивачки про ДТП та його стенографія є недопустимими доказами, оскільки вступаючи в договірні відносини з відповідачем, [PERSON] взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору, зокрема і п.10.1.2, яким прямо передбачено обов'язок повідомити про страховий випадок диспетчерську службу технічного асистансу в телефонному режимі. Вказане передбачає подальше фіксування отриманої інформації, оскільки стосується відомостей про страховий випадок. Крім того, звукозапис телефонного повідомлення про ДТП та його стенографія містять докази, що мають значення для вирішення справи і використання в судовому засіданні інформації, викладеної в них, не є її розголошенням. В заяві про подію та поясненнях про обставини події від 13.04.2013 року, [PERSON] повідомила, що 10 квітня 2013 року о 21 годині 20 хвилин, коли вона керувала застрахованим автомобілем, раптово на дорогу вибігла собака і вона, щоб уникнути наїзду на неї повернула вліво на зустрічну смугу, але не справилась з керуванням і відбулося перекидання автомобіля. Отже, в телефонному повідомленні до диспетчерської служби технічного асистансу та при написанні заяви про подію позивачка виклала дві різні версії обставин дорожньо - транспортної пригоди. Як вбачається з листа ТДВ "Експрес Страхування" № 5018 від 11.06.2013 року, [PERSON] відмовлено у здійсненні страхового відшкодування за пошкодження отримані автомобілем "Opel Astra" державний номерний знак "[NUMBER]" під час події, що сталася 10.04.2013 року, з посиланням на п.12.2.5, п.13.1.4 договору страхування, згідно яких страховик не відшкодовує збитки завдані під час керування транспортним засобом особою, яка не зазначена в заяві на страхування, як така, що є допущеною до керування транспортним засобом; підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником або особою допущеною до керування транспортним засобом, свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт на обставини настання страхового випадку. Відповідно до ст.1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст.16 Закону України "Про страхування", ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.6 Закону України "Про страхування", добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту. Отже, при настанні страхового випадку правовідносини між сторонами регулюються умовами укладеного між ними договору страхування. Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування", страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України "Про страхування", підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Відповідно до п.13.1.4 договору страхування, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником або особою допущеною до керування транспортним засобом, свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт та обставини настання страхового випадку. Як вбачається з акту комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 167 від 07.04.2014 року, достовірно оцінити психічний стан [PERSON] зразу після ДТП, діагностувати будь - який із емоційних станів не представляється можливим. Позивачкою та її представником не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час здійснення телефонного повідомлення про обставини ДТП [PERSON] перебувала в несвідомому стані чи будь - якому іншому стані, який суттєво впливав на її свідомість. Отже, з наведеного вбачається, що в телефонному повідомленні до диспетчерської служби технічного асистансу та при написанні заяви про подію позивачка виклала дві різні версії обставин дорожньо - транспортної пригоди, тобто свідомо надала неправдиві відомості про обставини настання страхового випадку, що є прямою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано відмовлено позивачці у виплаті страхового відшкодування, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed