Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому зазначив, що 13.05.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/1841/82/133103 за умовами якого банк зобов`язався надати кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 40000 доларів США строком до 14.05.2018року, а позичальник зобов`язалась повернути суму отриманого кредиту та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати інші зобов`язання в порядку та строку, визначені кредитним договором. 13.05.2008 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №1, згідно якої договір доповнено пунктом 1.1.3 про те, що виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором № 014/1841/82/133103 від 13.05.2008 року забезпечується іпотекою нерухомості-квартирою загальною площею 60 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Умови іпотеки встановлюються іпотечним договором, який позичальник зобов`язується укласти з кредитором у термін до 23.05.2008 року шляхом оформлення договору іпотеки на квартиру за вищевказаною адресою. 19.03.2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення Кредиту, у зв`язку з чим було укладено Додаткову угоду №2, якою строк кредитування збільшили на 112 календарних місяців, визначивши датою остаточного погашення кредиту 14.05.2028 року. З метою врегулювання заборгованості між сторонами було укладено Додаткові угоди , визначено строк остаточного погашення кредиту 10.06.2028 року, а також що з 30.09.2015 року процентна ставка за користування кредитом встановлююється у розмірі 10, 5%. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 20.05.2008 року та [PERSON] було укладено договір іпотеки . У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 11.07.2018 року за відповідачами рахується заборгованість, яка становить 181078 гривень 50 копійок та складається з заборгованості за кредитом в сумі 174888, 98 гривень, в тому числі прострочена заборгованість 3215, 01 гривня; заборгованості за процентами в сумі 6189, 52 гривні, в тому числі простроченої заборгованості за процентами в сумі 6139, 21 гривня. Рішенням суду просить у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/1841/82/133103від 13.05.2008 року у сумі 181078, 50 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижче 304631 гривня 35 копійок. Одночасно просив стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 2716, 18 гривень та витрат по проведенню оцінки заставного майна в сумі 1500 гривень. 16.05.2019 року АТ"Райффайзен Банк Аваль" звернулось з заявою про заміну сторони у справі. Ухвалою суду від 16.05.2019 року в задоволення поданої заяви, на підставі ст.55 ЦПК України, залучено до участі у справі, як правонаступника позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія". Судові засідання у справі призначались неодноразово. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача письмово повідомив про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак жодного разу в судове засідання не з`явились. 16.08.2019 року [PERSON] надала клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з хворобою, а [PERSON] подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою матері. Ухвалою суду в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі було відмовлено. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлено, що 13.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/1841/82/133103 про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 40000 доларів США строком до 14.05.2018 року. Відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язалась повернути суму отриманого кредиту та сплачувати кошти за користування кредитом в розмірі 145% річних, комісію згідно тарифів кредитора. 13.05.2008 року, 19.03.2009 року, 30.04.2010 року, 09.09.2013 року, 10.09.2013 року, 29.09.2015 року між сторонами укладались додаткові угоди про внесення змін до договору кредитного договору №014/1841/82/133103 від 13.05.2008 року, зокрема додатковою угодою №1 від 13.05.2008 року сторони дійшли згоди про забезпечення зобов`язання за кредитним договором іпотекою нерухомості у виді квартири, загальною площею, 60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , про що до 23.05.2008 року позичальник зобов`язалась оформити договір іпотеки на квартиру за вказаною адресою. З метою забезпечення виконання зобов`язань за укладеним [PERSON] кредитним довором з [PERSON] 20.05.2008 року було укладено договір поруки, зі змісту якого слідує, що остання зобов"язалась перед кредитором нести солідарну майнову відповідальність за виконання зобов"язань [PERSON] , які полягають в своєчасному поверненні кредиту позичальником і зобов"язались у разі невиконання або неналежного виконання ним зобов"язань по поверненню кредиту виконати їх за нього на умовах та в порядку і в строки встановлені договором. Таким чином поручившись за [PERSON] , [PERSON] прийняла на себе ризик невиконання [PERSON] зобов`язань згідно укладеного Договору В цей же день, 20.05.2008 року , між стороною позивача та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого Банку в іпотеку передано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 18.01.2001 року. У зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачами умов кредитного договору утворилась заборгованість, загальний розмір якої, станом на 11.07.2018року, становить 181078, 50 гривень, з яких заборгованість за кредитом 174888, 98 гривень, в тому числі прострочена заборгованість 3215, 01 гривень та заборгованість по процентам в розмірі 6189, 52 в тому числі прострочена заборгованість по процентам 6139, 21 гривень. Правильність нарахувань відповідачами на час розгляду справи не оспорена та не спростована. Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 554 ЦК України передбачає солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором, в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчать підписи сторін. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простороченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Суть іпотеки, як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань, полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду. Частиною 1 ст.12, ч.1 ст.33 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно ч. 6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38, ст.39 Закону України «Про іпотеку », у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Указаний правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-1205цс15. З врахуванням наведеного початкову ціну продажу предмета іпотеки слід встановити на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом визначеною в сумі 304631, 35 гривень. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved