Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну під час виконання ним трудових обовязків у розмірі 3\~022,47 гривні. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, за час перебування у яких з вини останнього було допущено порушення та притягнуто його до дисциплінарної відповідальності. Однак, як зазначається в позові, шкоду, що була заподіяна природному середовищу внаслідок порушення, зокрема, з боку відповідача, він добровільно не відшкодував. В судове засідання сторони у справі не зявились. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча останній був завчасно та належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про день та час розгляду справи, беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Наказом по ДП "Житомирський військовий лісгосп" за № 113-к від 25 грудня 2013 року, зокрема, відповідача прийнято на роботу до даного підприємства на посаду майстра лісу та лісоруба за сумісництвом Зарічанського військового лісництва (а.с.5). Того ж дня між сторонами у даній справі укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно умов якого [PERSON], серед іншого, зобовязувався дбайливо ставитись до переданих йому для збереження або інших цілей матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів до запобігання збитків, своєчасно повідомляти підприємство про всі обставини, які загрожують забезпеченню зберігання довірених йому матеріальних цінностей. На виконання листа Житомирської міжрайонної природоохоронної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області 17 та 18 червня 2014 року прийнято участь у проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Корбутівського та Зарічанського військових лісництв ДП "Житомирський військовий лісгосп", за наслідками якої виявлено незаконну порубку одного сухостійного дерева породи "дуб звичайний" за межами виділеної земельної ділянки, яке не намічене в рубку, при чому було заподіяно шкоду у розмірі 2\~779,40 гривень, а також одного дерева породи "сосна", за зруб якого було заподіяно шкоду у розмірі 4\~234,07 гривні (а.с.10-12). За виявлені вищевказані порушення вимог лісового законодавства, зокрема, [PERSON] наказом № 63-к від 18 липня 2014 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності і запропоновано відшкодувати в добровільному порядку на рахунок лісгоспу заподіяну шкоду у розмірі 7\~013,47 гривень (а.с.9). Заявою на імя керівника ДП "Житомирський військовий лісгосп" від 27 листопада 2014 року (а.с.7) відповідач просив здійснювати відрахування з його заробітної плати в рахунок погашення вищевказаної шкоди у розмірі 30% від заробітної плати, в наслідок чого останнім частково було погашено кошти за заподіяну шкоду, а саме у розмірі 3\~991,00 гривня. Наказом за № 18-к від 31 березня 2015 року (а.с.8) відповідача звільнено з роботи на підставі його заяви. 23 квітня 2014 року [PERSON] було отримано письмову вимогу позивача про необхідність повного відшкодування заподіяної ним шкоди, з урахуванням вже сплачених коштів, у розмірі 3\~022,47 гривні (а.с.13-14). Однак, як вказує представник позивача, дана вимога відповідачем була проігноровано, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, регулюються наступними положеннями норм матеріального права. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності (ст. 130 КЗпП України). Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п. 1 ч. 1 ст. 134 Кодексу). Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей (речення перше ч. 1 ст. 135-1 Кодексу). У відповідності до розяснень, викладених у реченні першому абзацу третього п. 3 ПП ВСУ № 14 від 29 грудня 1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже як встановлено в ході розгляду справи, відповідач, будучи особою матеріально відповідальною допустив порушення вимог законодавства, внаслідок чого ним було заподіяно шкоду, до кінця останнім не відшкодовану, а отже така шкода має бути стягнута з останнього. Окрім цього, враховуючи, що позов підлягає до задоволення, на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, які складаються із судового збору у розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved