Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 2005 року працював на шахті "Самсонівська-Західна" гірничоробітником очисного вибою. Працюючи в нічну зміну з 7 на 8 травня 2009 року, він був травмований на робочому місці внаслідок випадіння уламка породи з покрівлі, який вдарив йому по спині. Однак, свою зміну позивач допрацював, після чого звернувся до старшого у ланці [PERSON], який бачив, як його травмувало, із проханням зайти разом до медичного пункту та зареєструвати отриману травму. Проте, медична сестра [PERSON] відмовилася це зробити, пояснивши це тим, що їй заборонено реєструвати дрібні травми. До лікарні позивач одразу не звернувся, оскільки був вихідний та він думав, що біль пройде. У зв'язку з погіршенням самопочуття, позивач 11.05.2009 року звернувся до Суходільської міської лікарні за допомогою. 14.05.2009 року його направили на стаціонарне лікування до неврологічного відділення центральної міської лікарні м. Краснодона, звідки виписали 21.05.2009 року з діагнозом "вертеброгенна таракалгія". Однак, позивач не згодний з цим діагнозом, оскільки він не відповідає перебігу хвороби. Крім того, у вересні 2009 року він проходив обстеження в українсько-ізраїльській медичній компанії, за результатами якого було виявлено застарілий не зрослий перелом відростка шийного хребця. Наявнять цих пошкоджень та отримання їх у зазначений період підтверджена також висновком експерта у 2012 році. 22.05.2009 року позивач звернувся до директора шахти "Самсонівська-Західна" з заявою, у якій просив визнати травму виробничою та скласти акт форми Н-1. За результатами розслідування був складений акт, з яким позивач не погодився та звернувся до Краснодонської державної гірничотехнічної інспекції, якою було проведено нове розслідування та складено акт форми Н-5, у якому було зазначено, що факту виробничої травми не встановлено. Даний акт позивач оскаржив у судовому порядку, однак, рішенням Краснодонського міськрайонного суду від 20.11.2012 року, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20.11.2012 року, у задоволенні його позовних вимог було відмовлено, оскільки не встановлено факту отримання виробничої травми. У зв'язку з наведеним позивач просить суд встановити факт отримання ним виробничої травми під час роботи у нічній зміні з 7 на 8 травня 2009 року. Ухвалою Краснодонського міськрайонного суду від 29.05.2013 року [PERSON] було відмовлено у відкритті провадження по вказаній справі в порядку ч. 2 ст. 122 ЦПК України. Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 09.07.2013 року було скасовано зазначену ухвалу Краснодонського міськрайонного суду від 29.05.2013 року та передано справу на новий розгляд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх у повному обсязі та зазначили, що з 7 на 8 травня 2009 року [PERSON] працював в нічну зміну. Уламок породи відломився з покрівлі та вдарив його по спині, після чого він впав та лежав 30 хвилин без руху. Про ці обставини позивач повідомив [PERSON], який сказав працювати до кінця зміни. Позивач пробув на дільниці до кінця зміни, однак через біль у спині не міг працювати, а просто сидів. У медпункті медична сестра [PERSON] сказала, що не буде реєструвати травму. Після цього позивач сів в автомобіль та поїхав додому. У с. Придорожне біля магазина побачив своїх товаришів та попросив одного з них, [PERSON], сісти за руль та відвезти його додому. Наступного дня у нього був вихідний, але до лікарні позивач не пішов, думав, що біль мине. 10.05.2009 року знову вийшов на роботу та працював цілий день. Однак, 11.05.2009 року звернувся до лікарні м. Суходільську, оскільки після робочого дня у нього звело руку та шию. Звідти його направили до Краснодонської лікарні у неврологічне відділення, де з 14.05.2009 року по 21.05.2009 року він перебував на стаціонарному лікуванні, після чого його знову направили на роботу на легку працю. 22.05.2009 року позивач звертався із заявою до директора шахти, на яку йому відповіли, що за такими діагнозами розслідування не проводиться, так як у лікарні йому встановили діагноз "остеохондроз". 13.10.2009 року писав заяву на ім'я директора ВАТ "Краснодонвугілля", на що отримав відповідь, що розслідування було здійснено у відповідності з Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, а також роз'яснення, які дії слід здійснити у разі незгоди з висновками комісії. 09.06.2010 року звернувся до Держгірпромнагляду з письмовою заявою. Висновком комісії йому знову відмовили. Представник відповідача ПАТ "Краснодонвугілля" за довіреністю - Решетніков І.В. в судовому засіданні зазначив, що не згоден з позовними вимогами позивача, вказав, що відповідно до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У порушення п. 8 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112, позивач 08.05.2009 року не повідомив керівника робіт про нещасний випадок, самостійно покинув місце роботи та поїхав додому. 21.05.2009 року позивач здав на підтприємство лист непрацездатності, де вказані захворювання, не пов'язані з виробничою травмою. Спеціалістами шахти "Самсонівська-Західна" був складений обґрунтований акт форми Н-5, яким не встановлено факту травмування позивача на виробництві. Жоден зі свідків цього факту не підтвердив. Проведеною судово-медичною експертизою цього також не встановлено. Зазначеним порядком передбачено, що у судовому порядку може бути оскаржене рішення посадової особи органу Держнаглядохоронпраці, до якого позивачем вимог не заявлено. Представник відповідача також надав письмові заперечення проти позову. Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і профзахворювання України в м. Краснодоні Луганської області за довіреністю Гребенар О.В. також висловив свою незгоду з позовними вимогами позивача, просив відмовити у його задоволенні, зазначив, що відповідно до ст. 256 ЦПК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, у судовому порядку факт нещасного випадку встановлюється лише у разі ліквідації підприємства-роботодавця. На даний час СП "Самсонівська-Західна" ПАТ "Краснодонвугілля" не ліквідований. У судовому порядку може бути оскаржене рішення посадової особи органу Держнаглядохоронпраці. Крім того, є підстави для закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Рішенням Краснодонського міськрайонного суду від 20.1.2012 року та ухвалою апеляційного суду Луганської області від 28.01.2013 року було встановлено, що факт отримання позивачем виробничої травми не підтверджено належними доказами. Висновки експертизи, на які посилається позивач, не можуть бути належними доказами, оскільки вона була проведена в іншій справі. Висновки лікарів, які встановили йому діагноз за загальним захворюванням, позивач не оскаржував. Представник відповідача також надав суду письмові заперечення проти позову. Від представника третьої особи Територіального управління Держгірпромнагляду Луганської області надійшла письмоав заява, у якій він просив розглянути справу за його відсутності. Свідок [PERSON] зазначив, що з позивачем проживають в одному будинку, спілкуються. 08.05.2009 року свідок з другом [PERSON] їхали з Луганська та зупинилися біля магазина у с. Придорожне. Позивач їхав в автомобілі, зупинився та попросив [PERSON] сісти за кермо та підвезти його додому. Позивач показував їм подряпини на спині, скаржився на травму біля шеї. Свідок [PERSON] зазначила, що проживала разом з позивачем з серпня 2008 року. 07.08.2009 року він прийшов додому після третьої зміни, вранці вона побачила у нього подряпини на спині, він пояснив, що отримав травму на шахті. До лікарні звернувся не відразу, через два-три дні черз біль у шиї, де йому призначили лікування. До цієї травми за час їх сумісного проживання він ніколи не скаржився на біль у спині, після травми спина постійно турбує, через це він два рази звертався до лікаря. Свідок [PERSON] повідомив суду, що 08.05.2009 року допомагав позивачу митися у лазні, оскільки у нього на шиї були подряпини, тому позивач не мав можливості помити спину. Позивач пояснив, що отримав травму на шахті. Потім свідок бачив його біля медпункту близько четвертої години ранку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 7 на 8 травня 2009 року виїхав після третьої зміни та прямував до виходу, біля медпункту зустрів позивача, якого оглядала медсестра. На питання свідка про те, чи не потрібна позивачеві якась допомога, позивач відповів негативно. Свідок [PERSON] повідомив суду, що у 2009 році 8 травня приблизно о 3 год. 30 хв. ранку бачив позивача, який розповів, що його травмувало у шахті. Свідок [PERSON] пояснив суду, що пам'ятає, що у середині травня 2009 року до лікарні потрапив позивач, розповідав, що його травмувало у шахті. Сам свідок бачив у позивача в районі шийного хребту садно, синяки та гулі. Разом з позивачем у лікарні вони пролежали приблизно 15 днів. Суд, вислухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі у їх сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.05.2009 року позивач звернувся до СП шахта "Самсонівська-Західна" ВАТ "Краснодонвугілля" з заявою, якою повідомив, що 08.05.2009 року він був травмований на робочому місці внаслідок випадіння уламка породи з покрівлі, який вдарив йому по спині, та просив визнати отриману травму виробничою (а.с. 11). З лікарняних листів, епікризів та витягу з медичної картки, вбачається, що 11.05.2009 року позивач звернувся до Суходільської міської поліклініки, де йому було встановлено первинний діагноз "вертеброгенна торакалгія"; з 14.05.2009 року по 21.05.2009 року він перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Краснодонської центральної міської лікарні, де йому було встановлено первинний діагноз "вертеброгенна люмбалгія у стадії загострення"; згодом позивачу було встановлено заключний клінічний діагноз: "розповсюджений остеохондроз хребту, вертеброгенна торакалгія, цервікалгія, помірний больовий синдром"; 21.05.2009 року позивача було виписано з покращеннями, рекомендовано уникати переохолоджень, "Д" спостереження у невролога, а також, видана довідка на легку працю на 10 днів (а.с. 12 - 16, 18-19). 24.09.2009 року позивач звернувся до Суходільської міської поліклініки, де перебував на амбулаторному лікуванні до 16.10.2009 року з первинним діагнозом "гостровертеброгенна цервікалгія", виписаний був з діагнозом "остеохондроз шийого відділу хребту, радікулоневрокалгія" (а.с. 17). 29.09.2009 року позивача було обстежено в Українсько - Ізраїльській медичній компанії на комп'ютених тамогрофах та виявлено у нього ознаки старого не зрощеного перелому остистого відростку 7-го шийного хребцю, консолідованого крайового перелому суглобу відростку 7-го шийного хребцю справа, форминальних протрузій дисків С5-С6, С6-С7, початкові прояви остеохондроза шийного відділу хребту (а.с. 20). 19.06.2009 року на СП шахта "Самсонівська-Західна" ВАТ "Краснодонвугілля" був складений Акт засідання комісії по розгляду заяви [PERSON] про випадок, що стався 8 травня 2009 року о 19 год. 00 хв. (зі слів потерпілого) (а.с. 6-7) . У п. 2 цього акту йдеться, що зі слів позивача під час оформлення лунки для встановлення стійки з покрівлі випав шматок породи та вдарив його по спині, внаслідок чого він отримав травму хребта. За допомогою до медичного пункту не звертався. Під час опитування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] факт травми не підтвердився. В акті міститься висновок комісії, за яким факт виробничої травми не встановлений, діагноз: "розповсюджений остеохондроз хребту, вертеброгенна торакалгія, цервікалгія, помірний больовий синдром" відноситься згідно Міжнародного класифікатора хвороб МБК1 до загального захворювання. 28.06.2010 року комісією СП шахта "Самсонівська-Західна" ВАТ "Краснодонвугілля" був складений акт (спеціального) розслідування нещасного випадку, за висновком якого факт виробничої травми не було встановлено, діагноз віднесений до загального захворювання (а.с. 8-10). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Так, рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 20.11.2012 року було відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] про визнання недійсним акту розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 28.06.2010 року та визнання травми, отриманої ним 08.05.2009 року, виробничою (а.с. 21-24). При розгляді зазначеної справи судом було встановлено, що експертний висновок № 209/134 від 16.07.2012 року не підтверджений іншими доказами у справі, показання свідків є суперечливими, документально факт отримання позивачем травми на виробництві при вказаних ним обставинах з 7 на 8 травня 2009 року не підтверджено. Дане рішення набрало законної сили 28.01.2013 року, про що у ньому є відповідна відмітка. В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено, що докази факту отримання позивачем травми на виробництві з 7 на 8 травня 2009 року відсутні. Жодних інших належних та допустимих доказів у підтвердження цього факту позивачем суду не надано і на даний час. Так, суд не сприймає до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з приводу їх зацікавленості у результатах розгляду справи, адже [PERSON] та [PERSON] перебувають у дружніх стосунках з позивачем, а [PERSON] перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах. Показання свідка [PERSON] суд також оцінює критично, оскільки з них неможливо встановити, що подряпини, які свідок бачив на спині позивача, останній отримав саме внаслідок нещасного випадку з 7 на 8 травня 2009 року. Свідок сам зазначив, що знає про це зі слів позивача. З тих самих підстав суд не бере до уваги і показання свідка [PERSON] Показання свідка [PERSON] жодним чином не підтверджують факту отримання позивачем травми на виробництві у вказаний ним час та дату. Суперечать зазначеному факту і дії самого позивача. Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що тільки 22.05.2009 року позивач повідомив керівництво шахти про те, що був травмований, що суперечить п.8 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112, що діяв на вказаний позивачем період часу щодо отримання травми (травень 2009 року) (надалі - Порядок), де вказано, що про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку, повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до подання необхідної допомоги потерпілому. В порядку п.9 Порядку, лікувально-профілактичний заклад повинен про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві без направлення підприємства передати протягом доби з використанням засобів зв'язку екстрене повідомлення за формою згідно з додатком 1, як підприємству, де працює потерпілий, так і вказаним цим Порядком органам. З медичних документів, наявних у справі, вбачається, що позивач тільки 11.05.2009 року звернувся до лікарні м. Суходільську, де йому було встановлено первинний діагноз "вертеброгенна таракалгія". Жодних доказів передання повідомлення ліквальним закладом підприємства, де працював позивач, про його звернення з посиланням на нещасний випадок на виробництві, матеріали справи не містять Довідка обстеження позивача в Українсько - Ізраїльській медичній компанії на комп'ютених тамогрофах від 29.09.2009 року не містить періоду отримання перелому відростків хребту, в ній зазначено лише про ознаки старого не зрощеного перелому. Больше того, слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 13 Порядку, обстеження місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, свідків та причетних до нещасного випадку осіб, з'ясування обставин і причин нещасного випадку, визначення, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, установлення осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці та складання акту розслідування нещасного випадку віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку. У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту нещасного випадку розглядається у судовому порядку. (ч. 2 п. 26 Порядку). Відповідно до п. 38 Порядку, посадова особа органу Держнаглядохоронпраці має право у разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт форми Н-5, акт форми Н-1 (або форми НПВ) чи незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або форми НПВ), надходження скарги або незгоди з висновками розслідування про обставини та причини нещасного випадку чи приховання нещасного випадку видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду - у разі нещасного випадку з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, приписи за формою Н-9 згідно з додатком 8 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або форми НПВ), визнання чи невизнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом і складення акта форми Н-1 (або форми НПВ). Рішення посадової особи органу Держнаглядохоронпраці може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису припиняється. Аналогічне викладене і у ч. ч. 3, 4 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV, страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 14 вказаного Закону, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Сторонами не заперечувалося, що СП шахта "Самсонівська-Західна" ВАТ "Краснодонвугілля» на даний час не ліквідоване. В порядку ст. ст. 57-60 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували ці обставини. З огляду на зазначені положення ст. 22 Закону України «Про охорону праці», положення пунктів 26, 38 Порядку та ст. ст. 13, 14 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV, вимоги позивача про встановлення факту отримання виробничої травми, які за своєю суттю є вимогами про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, не підлягають розгляду в суді, за винятком випадків ліквідації підприємства - роботодавця, адже суд не може перебрати на себе повноваження комісії з розслідування нещасного випадку. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволення даного позову у звя'зку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed