Jurisdiction: commercial
Date: 2018-09-10 00:00:00

Сторонами не заперечується, 08.08.2017 зі станції Авдіївка Донецької залізниці відправником, ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», на станцію призначення Нікополь Придніпровської залізниці, одержувач ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», відправлено за залізничною накладною № 51372225 вантаж - коксік всякий насипом у вологому стані. Згідно відміток у цій накладній, вантаж маркований продольною смугою вздовж вагону вапном. Загальна кількість вагонів - 10. Загальна маса вантажу визначена відправником 445500 кг, спосіб визначення маси - на електронних вагах заводський № 7260RSM відправником. Завантажено вантаж у вагон вантажовідправником. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-6 гл.14 Додатка 3 до СМГС, відповідальний за розміщення та кріплення вантажу [PERSON] Згідно відомості вагонів до накладної № 51372225 від 08.08.2017, за вказаною накладною відправлено у тому числі й вагон № 53519856, тара вагона - 22400 кг, вантажопідйомність - 69 т, маса вантажу 48050 кг. На шляху прямування на станції Синельникове-І 11.08.2018 органом транспорту проведено комісійне перевантажування маси вантажу на підставі статті 52 Статуту залізниці України та встановлена вагова нестача у вагоні №53519856 - 4900 кг при справному перевезенні, про що складено комерційний акт № 5603/101 та направлено цей вагон по накладній досилання № 45323805 від 12.08.2017 на станцію призначення. Згідно відміток у накладній досилання № 45323805 від 12.08.2017, вагон № 53519858, вантаж - коксік всякий, вологий, насипом, маркований продольними смугами вздовж вагону вапном, отримувач - ПАТ «Нікопольський завод феросплавів». Після прибуття вагону на станцію Нікополь органом транспорту проведено комісійне перевантажування маси вантажу на підставі статті 52 Статуту залізниці України та встановлена вагова нестача у спірному вагоні - 5200 кг, складено комерційний акт №466001/245 від 15.08.2017. Згідно розділу «Д» цього комерційного акту, у доповнення до комерційного акту № 453603/101 станції Синельникове-1, при комісійному зважуванні вагона що прибув по досилці 45323805 Синельникове-1 - Нікополь до основної відправки вказаної на звороті цього акту, на 100т тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача, перевірених органами Держстандарту 27/07-18р, виявлено менше проти документа на 5200 кг коксіку усякого, який у вагоні вміститися міг. Різниця проти комерційного акту № 453603/101 станції Синельникове-1 склала більше на 300 кг. По документу коксік усякий, вологий, вантаж маркований повздовжньою смугою вздовж вагона вапном. У дійсності, навантаження згідно комерційному акту № 453603/101 станції Синельникове-1, вище бортів 30 см., шапкоподібне, вантаж маркований повздовжньою смугою вздовж вагона вапном, маркування не порушене, виїмок та поглиблень не має. Вагон бездверний, люка закриті, течі вантажу нема. Комісійне зважування, з зупинкою без роз'єднання проводили прийомоздавальник Косенко, вантажоодержувач Білай, заст.ДС Гулега, зважування проводилось двічі нестача вантажу підтвердилась. Сторонами не оспорюється, що спірна поставка вантажу здійснювалась в рамках договору № 150/17Сб від 23.02.2017, укладеного між позивачем як одержувачем та відповідачем як постачальником. Матеріали справи свідчать, що відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № 91630829 від 08.08.2017 до договору № 150/17Сб на загальну суму 2744562,77 грн., який повністю оплачений позивачем за платіжним дорученням № 217826 від 17.10.2017. Згідно з цим рахунком вартість 1 тони коксіку усякого складає 5638,74 грн. (п'ять тисяч шістсот тридцять вісім гривень 74 коп.) За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку вантажовідправника ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» № 91630829 від 08.08.2017 з урахуванням норми недостачі вантажу 2 % становить 24602,95 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот дві гривні 92 коп.), які пред'явлено до стягнення з вантажовідправника. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Згідно з ч. 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань. Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту). Відповідно до статті 6 Статуту, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною другою статті 307 Господарського кодексу України. Статтею 918 Цивільного кодексу України встановлено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (частина перша названої статті). Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). На підставі ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відповідно до п. 31 Статуту, придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами. Пунктом 32 Статуту передбачено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами. Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділом 4 "Правила оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України №861/5082 від 24.11.2000, визначається відправником. Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 "Правила оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до накладної № 51372225 від 08.08.2017 підтвердив своїм підписом представник відправника. Згідно п. 28 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Пунктом 4 Правил перевезення вантажу у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 (далі - Правил), передбачено, що можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, зазначених у додатку, які містять дрібні фракції (частки, розмір яких не перевищує 13 мм), визначається відправником. Так додатком до п. 1 Правил передбачений перелік вантажів, перевезення яких допускається у вагонах відкритого типу. В свою чергу, відповідно до п. 2 Правил на прохання відправника залізниця може дозволити перевезення у вагонах відкритого типу вантажів (крім небезпечних), не пойменованих у додатку до цих Правил, за згодою одержувача на таке перевезення. У такому разі відправник зобов'язаний підготувати і завантажити вантаж так, щоб забезпечувалась його схоронність при перевезенні. У графі 50 "Відмітки відправника" накладної відправник повинен зробити відмітку: "Перевезення у відкритому вагоні з одержувачем узгоджено". Спірна залізнична накладна не містить в графі "відмітки відправника" інформацію про те, що перевезення вантажу у вагонах відкритого типу з одержувачем узгоджено. Разом з тим, згідно з п. 5 зазначених Правил, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. Таким чином, оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), необхідно розмежовувати відповідні поняття. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження певного вантажу. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно зі ст. 32 Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження. У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом або не придатний в комерційному відношенні вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника (п. 3.9. Роз'яснення Вищого господарського суду України № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002). Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Пунктом 2 розділу 28 Правил складання актів (стаття 129 Статуту залізниць України) затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.02.2002 за № 567/6855, комерційні акти складаються для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дослідивши наявні в матеріалах справи залізничну накладну та комерційний акт № 466001/245 від 15.08.2017, суд дійшов висновку, що оскільки вагон № 53519856 не містив ознак непридатності для перевезення вантажу (коксік усякий) у комерційному відношенні, тобто вагон бездверний, люка закриті, течі вантажу нема, маркування вантажу не порушено, виїмок та поглиблень не має, тому є підстави вважати, що відповідачем при завантаженні вагону та заповненні залізничної накладної було невірно вказано масу вантажу, переданого до перевезення. Протилежного відповідачем не доведено. Розрахунок відповідальної недостачі здійснено позивачем з врахуванням норм п.27 Правил видачі вантажу, враховані 2% норми нестачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка помножена на вартість вантажу за 1 тону відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника № 91630829 від 08.08.2017, який сплачений позивачем у повному обсязі. Такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним. З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного законодавства суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та про їх задоволення у пред'явленому до стягнення розмірі. Відповідачем доводів позивача належними доказами не спростовано. Судові витрати за розгляд справи покладаються на відповідача.

Outcome: approved