Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УкргазБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 16 березня 2017 року між публічним акціонерним товариством акціонерний банк "УкргазБанк" та [PERSON] укладено договір №ASJ-45510-17-DOM, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок строком на 12 місяців з встановленням базової процентної ставки за користування овердафтом в розмірі 30% річних та на прострочену заборгованість в розмірі 48%. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 15 квітня 2019 року має\~заборгованість за кредитним договором в розмірі 17608 грн 34 коп, яка складається із: заборгованості за кредитом (поточна) в сумі 7967 грн 79 коп; заборгованості за кредитом (прострочена) в сумі 5995 грн 55 коп; заборгованості по сплаті відсотків (поточна) в сумі 417 грн 87 коп; заборгованості по сплаті відсотків (прострочена) в сумі 3227 грн 13 копійок. Тому позивач просить стягнути з відповідача 17608 грн 34 коп заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 1921 грн 00 копійок. В поданій до суду заяві, представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач відзиву, інших заяв, заперечень та клопотань не надав, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження, а також шляхом оголошення про виклик на сайті судової влади. Судовий розгляд справи проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.\~\~ Фіксація технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до\~ст.526\~Цивільного кодексу\~України -\~"Зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.76\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~ встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України. Суд вважає, що позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав свої зобов`язання перед банком, що є істотним порушенням договору №ВВ4-41472-Ф/17-DОМ від 16 березня 2017 року, вважає позов обґрунтованим та доведеним належними доказами, тому підлягає задоволенню та стягненню з відповідача документально підтвердженої заборгованості станом на 15 квітня 2019 року в розмірі 17608 грн 34 копійки. Статтею 264 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1921 грн 00 копійок.

Outcome: approved