Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, який у ході розгляду справи уточнив, та просить визнати недійсними рішення 37 сесії 5 скликання Овруцької міської ради від 7 вересня 2010 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №872301 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0, 0400 га, яка розташована по [ADDRESS] виданий на його ім'я і зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011021700341, виданого 06 грудня 2010 року, зобов'язати ПП «Андвол» провести в його присутності обмір земельної ділянки, яка фактично використовується ним та виготовити кадастровий план земельної ділянки, визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0, 0430 для будівництва та обслуговування 1/2 частини будинку [ADDRESS]. Зазначає, що він є власником частини вказаного будинку та має державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,04 га для обслуговування будинку, який був виданий на підставі рішення міської ради. Але ним було виявлено, що межі земельної ділянки вказані у акту не співпадають з фактичними межами сусідів [PERSON] та [PERSON], які також виготовили державні акти на право власності на земельні ділянки для обслуговування належних їм на праві власності будинків. При зверненні в землевпорядну організацію для повторного обміру земельної ділянки, виявилося, що залишилася неприватизованою частина земельної ділянки розміром 0,0030 га. З 29 серпня 1984 року, тобто з моменту придбання вказаної частини будинку він добросовісно та безперервно володіє, користується вказаною земельною ділянкою, будь-яких претензій та перешкод в її користуванні із сторони міської ради не пред'являлися, ніхто з сусідів не претендує і спору за межі не існує, тому просить визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Інші особи, які беруть участь у справі повідомлялися про час та місце судового засідання. Суд, проаналізувавши наявні докази по справі, приходить висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Овруцької міської ради від 07 вересня 2010 року № 244 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність позивачу земельну ділянку площею 0,0400 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 06 грудня 2010 року позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 872301. Відповідно до договору від 29.08.1984 року позивач є власником 1/2 частини жилого будинку з відповідними до неї надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 5,6, 2-3). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до статті 21 Закону України від 16 листопада 1992 року N 2780-XII "Про основи містобудування" визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Згідно з частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року N 1699-III "Про планування і забудову територій" сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, у тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок. Відповідно до пункту 12 розділу X "Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Також судом з письмових пояснень представника ПП «Андвол» встановлено, що обмір земельної ділянки в [ADDRESS], відбувався без власника та був зроблений неправильно, що зменшило площу земельної ділянки до 0,0400 га. В даний час сусіди [PERSON] та [PERSON] отримали правовстановлюючі документи на землю, тому залишилася неприватизованою земельна ділянка площею 0, 0030 га, яка знаходиться в користуванні позивача (а.с. 10). Дана обставина також стверджується виготовленим ПП «Андвол» новим кадастровим планом земельної ділянки загальною площею 0,0430 га (а.с. 24). За таким обставин вимога позивача про зобов'язання ПП «Андвол» про обмір земельної ділянки та виготовлення на неї кадастрового плану є безпідставною, оскільки виконана відповідачем добровільно. У зв'язку з чим позивачу в цій частині вимог до ПП «Андвол» слід відмовити. Виходячи з норм ст. 116 ЗК України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності. Ч. 2 ст. 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Отже, встановивши, що на час прийняття міською радою рішення про надання позивачу земельної ділянки, у документації , яка встановлювала межі ділянки [PERSON] допущено помилку, суд дійшов висновку про недійсність такого рішення міської ради. Оскільки прийняття рішення про передання у власність земельної ділянки та одержання її власником державного акта, який посвідчує його право власності становлять нерозривний зв'язок, а правомірність видачі державного акта залежить від правильності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, то суд приходить до висновку про визнання недійсним і державного акту. Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог. Як вбачається з матеріалів справи, способом захисту порушеного права на земельну ділянку позивачем обрано позов про визнання права власності на це майно за набувальною давністю, оскільки він добросовісно з 1984 року продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років. Доводи позивача відповідачем не спростовані. З огляду на це, за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0430 га для будівництва та обслуговування 1/2 частини будинку [ADDRESS], що узгоджується із ч. 4 ст. 344 ЦК України. Позивача звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial