Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, втрат від інфляції та матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2017 року близько 08.55 год. на 5 км. + 580 м. автодороги Західний обхід м. Львова [PERSON] , керуючи автомобілем марки «МАН 8150» р.н. [NUMBER] не був уважним до дорожньої обстановки під час руху, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із автобусом Setra С417 р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була забезпечена в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за полісом №AK/0587940 з терміном дії з 30.07.2016 року по 29.07.2017 року, в якому визначена страхова сума за шкоду заподіяну майну 100 000,00 (сто тисяч) гривень та встановлена франшиза 500,00 (п`ятсот) гривень. Після настання дорожньо - транспортної пригоди ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» отримала повідомлення про настання страхового випадку. В подальшому подана заява про виплату страхового відшкодування. 06 листопада 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон»» провела виплату страхового відшкодування в сумі 26 016,38 грн. Не погодившись із зазначеною сумою страхового відшкодування він подав заяву про перегляд суми страхового відшкодування, на що отримав лист №01-04-378 від 04 грудня 2017 року, яким його повідомлено, що у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» відсутні підстави для перерахунку страхового відшкодування. Із такою позицією ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» не погоджується, вважає суму страхового відшкодування значно заниженою та такою, що не відповідає фактичному розміру збитків. Вказує на те, що він поніс витрати на ремонт автобуса Setra С417 р.н. [NUMBER] в сумі 20 324,93 польських злотих та 142 310,00 гривень. Станом на час проведення купівлі запчастин у республіці Польща курс гривні до польського злотого становив 7,07 гривень за 1,00 злотий. Відтак, загальна сума витрат за ремонт автобуса Setra С417 р.н. [NUMBER] складає 286 007,25 гривень, тобто в межах страхової суми. Вважає, що ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» зобов`язана доплатити різницю між страховою сумою та сумою виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в полісі №АК/0587940 зазначена франшиза в сумі 500,00 гривень суму страхового відшкодування слід зменшити на суму франшизи. Відтак, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування та за виключенням франшизи, страхова компанія має сплатити 73 483,62 грн. Крім того, позивач просить стягнути з страхової компанії пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 14 781,27 грн., 3% річних за користування чужими грошовими коштами розмір1 401,22 грн., втрати від інфляції в розмірі 4 673,56 грн. Зазначає, що страхова компанія має обов`язок сплатити страхове відшкодування в сумі 99 500,00 гривень, а винуватець пригоди [PERSON] 186 507,25 грн. в якості різниці між розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова Гулієвої М. І. відкрито провадження по справі. Відповідач 1 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" подав відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує на те, що приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт відповідно до якого до виплати [PERSON] підлягає страхове відшкодування, у відповідності до вимог ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 26016, 38 грн., яка виплачена [PERSON] . Вказує на те, що позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який не має відношення до дорожньо - транспортної пригоди, яка відбулася 13 липня 2017 року. Зазначає, що із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що транспортний засіб «SETRA S 417 HDH», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди експлуатувався понад 12 років, що є підставою застосування коефіцієнту фізичного зносу, який приймається рівним 0,7. Вказує на те, що ремонтні роботи відповідно до акту виконаних робіт від 20 листопада 2017 року наданого позивачем, не пов`язані з подією та суперечать протоколу огляду транспортного засобу від 17.07.2017 року. Крім того, позивачем надано документи, які не можуть бути визнані письмовими доказами у зв`язку з порушенням процедури засвідчення їх перекладу. 15 травня 2019 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарата справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Судова справа прийнята до провадження з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17 червня 2020 року призначено у цивільній справі судову авто-товарознавчу експертизу, до отримання результатів експертизи провадження у справі зупинено. 28 січня 2021 року матеріали цивільної справи № 465/3767/18 повернуто з Науково - дослідного інституту судових експертиз з висновком комісійної судової транспортно - товарознавчої експертизи від 20.01.2021 №4691. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2021 року, відновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. В судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Франківського районного суду м. Львові від 04.08.2017р. в справі про адміністративне правопорушення встановлено, що [PERSON] , 13.07.2017 року о 08.55 год., на автодорозі Західний обхід м.Львова 5км.+580 м. керуючи автомобілем "Ман 8150" н/з [NUMBER] не був уважним під час руху, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автобусом "Сетра С417" HDH н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Цією постановою [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача 2 [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.07.2017, є встановленим та не підлягає доказуванню. Відповідно до полісу №АК/0587940 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.07.2016р., транспортний засіб "Ман 8150" номерний знак [NUMBER] забезпечений при настанні страхового випадку за участі цього автомобіля. 17.07.2017р. позивачем на ім`я голови правління страхової компанії «Еталон» позивачем подано повідомлення про настання випадку та заяву про виплату страхового відшкодування. Зважаючи на те, що відповідачем 1 приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" не визнаються позовні вимоги, сума страхового відшкодування, яку просить стягнути позивач є спірною, ухвалою суду від 17 червня 2020 року призначено у цивільній справі судову авто-товарознавчу експертизу. Відповідно до висновку атотоварознавчої експертизи №4691 від 20 січня 2021 року вартість відновлювального ремонту автобуса Setra С417 р.н. [NUMBER] для усунення пошкоджень, заподіяних внаслідок ДТП, що відбулося 13.07.2013 року, без урахування податку на додану вартість, в цінах на час ДТП становить 257 802, 51 гривню. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автобуса Setra С417 р.н. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування податку на додану вартість складає 176 957,75 гривень. Дані висновки експертизи відповідачами не спростовані, як і не подано клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи. Нормативно - правовим актом, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.6 цього закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За вимогами п.22.1 закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначена страхова сума за пошкодження майна 100 000,00 гривень та виплата страхового відшкодування обмежена зазначеною сумою. Зважаючи на те, що сума матеріального збитку згідно висновків експертизи перевищує страхову суму та з урахуванням того, що на користь позивача страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 26 016,38 грн. за виключенням франшизи, з відповідача 1 стягненню підлягає страхове відшкодування в сумі 73 483,62 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи те, що відповідно до висновків експертизи вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу та без врахування податку на додану вартість становить 257 802, 51 гривні, з урахуванням страхового відшкодування за виключенням франшизи в розмірі 500 грн., з відповідача 2 підлягає стягненню 157 302,51 грн. матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ч.1 ст. 526 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 625 ЦК України передбачає, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Зважаючи на викладене, з відповідача 1 підлягають стягненню пеня в сумі 14 781,27 грн., 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 1 401,22 грн. та втрати від інфляції - 4 673,56 грн. за період з 06.11.2017 року по 25.05.2018 року. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч.6 ст.139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно акту №2 здачі - приймання висновку експерта №4691, загальна вартість експертизи у цивільній справі становить 7191, 36 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). На підставі викладеного та

Outcome: approved