Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Узагальнена позиція заявниці: [PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У обґрунтування заяви вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, у складі земельної ділянки належної їй згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053665 від 16 вересня 2004року. [PERSON] , станом на дату її смерті, була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] - батько заявниці. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] , який фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживав у житловому будинку разом із дружиною та у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини взяв майно спадкодавця, в тому числі речі домашнього вжитку, документи спадкодавця, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай), на підставі якого після смерті спадкодавця був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053665 від 16 вересня 2004 року. [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , який проживав один в житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, у склад якої входить земельна ділянка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053667 від 16 вересня 2004 року, та земельна ділянка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053665 від 16 вересня 2004 року, яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] , однак юридично не оформив, а також житловий будинок [ADDRESS] . За життя батько заявниці склав заповіт від 20 листопада 2013 року, згідно якого усе своє належне йому майно заповів дочці - заявниці. Як стало відомо згодом, заповітом від 07 жовтня 2020 року [PERSON] скасував попередній заповіт та заповів належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053667 від 16 вересня 2004 року - [PERSON] , яка у встановлений законом строк спадщину не прийняла. Заявниця вчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію зі спадкового реєстру № 64056818 від 23 березня 2021 року. Заявниця вказує, що є спадкоємцем за законом першої черги земельної ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053667 від 16 вересня 2004 року, у зв`язку із неприйняттям [PERSON] даної спадщини за заповітом від 07 жовтня 2020 року. При заведенні приватним нотаріусом Перуніної І. П. спадкової справи на підставі звернення [PERSON] , нотаріусом було роз`яснено заявниці, що реалізувати свої спадкові права вона зможе у випадку, якщо буде встановлено факт прийняття спадщини її батьком [PERSON] після смерті матері заявниці [PERSON] та буде встановлено факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] , як між батьком та дочкою. Необхідність встановлення факту родинних відносин між заявницею та [PERSON] , як між батьком та дочкою, зумовлена різним написання прізвища батька заявниці та прізвища заявниці, а саме: " [PERSON] " та " [PERSON] " відповідно. Таким чином [PERSON] , просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Задовже Зарічненського району Рівненської області є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , а також, встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Позиція учасників справи у судовому засіданні, процесуальні рішення та дії суду. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року (а. с. 25) відкрито провадження у справі, витребувано інформацію у державного та приватного нотаріуса щодо спадкування майна після смерті [PERSON] , яка померла, [INFO] та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Призначено судове засідання на 18 червня 2021 року, яке відкладено розглядом на 24 червня 2021 року. Представник заявниці - адвокат Полюхович Р. М., подав заяву (а. с. 34) у якій просив подану [PERSON] заяву задовольнити та проводити судовий розгляд за його відсутності та за відсутності заявниці, просив заяву задовольнити із зазначених у ній підстав. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву від 16 червня 2021 року (а. с. 33) у якій не заперечила щодо задоволення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення та просила розглядати справу за її відсутності. За змістом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, дійшов висновку по необхідність її задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , у віці 65 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 жовтня 1999 року (а. с. 10). [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Інших осіб в цьому будинку зареєстровано не було, що доводиться довідкою Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області №857 від 20 травня 2021 року (а. с. 12). Як вбачається з інформації у довідці Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області №858 від 20 травня 2021 року (а. с. 13) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. в т. ч. земельною ділянкою, яка належала його дружині, серії [NUMBER] від 16 вересня 2004 року (а. с. 11). [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 листопада 2020 року (а. с. 14), до дня смерті проживав по [ADDRESS] один, що підтверджується довідкою Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області №526 від 23 березня 2021 року (а. с. 15). Як зазначено в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053667 від 16 вересня 2004 року (а. с. 16) [PERSON] , належать на праві власності земельні ділянки, загальною площею 5,2585 га на території Кутинської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. А також за [PERSON] , згідно по господарської книги, особовий рахунок № [NUMBER] , рахується житловий будинок по [ADDRESS] , що вказано у довідці Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області №859 від 20 травня 2021 року (а. с. 17). [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Кутинської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Ткачук Наталією Михайлівною 20 листопада 2013 року, та зареєстрований в реєстрі за № 2 (а. с. 18), яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці [PERSON] - заявниці. Проте згодом 07 жовтня 2020 року [PERSON] склав новий заповіт, який був посвідчений в Локницькій сільській раді 07 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі під № 100 (а. с. 37), згідно якого заповів належну йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 053667 від 16 вересня 2004, площею 5,2585 га для [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 червня 1963 року (а. с. 20), таке посвідчує факт народження [INFO] [PERSON] . Як слідує з дослідженого судом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 21 червня 1968 року (а. с. 21), таке підтверджує факт укладення шлюбу 02 червня 1968 року між [PERSON] та [PERSON] , прізвище яких після укладення шлюбу є " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 1971 року (а. с. 22) [PERSON] - заявниця, народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . На ім`я [PERSON] , [INFO] , виданий 07 квітня 1997 року паспорт громадянина України, серії [NUMBER] (а. с. 6-8). Після смерті [PERSON] (матері заявниці), яка померла, [INFO] , спадщину прийняв її чоловік (батько заявниці) [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема, продовжив проживати в будинку по [ADDRESS] , а також фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. в т. ч. земельною ділянкою, згідно державного акту серії ЯБ № 053665 від 16 вересня 2004 року. Вказана інформація підтверджується довідкою Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області №858 від 20 травня 2021 року (а. с. 13). Як вбачається з довідки № 1-16/440 від 08 червня 2021 року (а. с. 30), виданої Зарічненською районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявами про прийняття спадщини, до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, заповіт не посвідчувався, свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалось. Вказані факти доводяться витягами із спадкового реєстру (а. с. 31-32). Як вбачається з довідки № 63/02-14 від 18 червня 2021 року (а. с. 38), виданої Приватним нотаріусом Перуніною І. П., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини, до нотаріальної контори звернулась [PERSON] , а також із заявами про відмову від спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом нотаріусом не видавались. Вказані факти доводяться витягом зі спадкового реєстру № інформаційної довідки 64056836 (а. с. 39-40). Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам необхідно зазначити наступне: Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно частини другої ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказано, що відповідно до п. 1 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до абз. 2 п. 7 вищевказаної Постанови, суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, оскільки право вибору належить заявнику. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву. Разом з тим, як зазначено в роз`ясненнях у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявниці для подальшого оформлення спадкової справи. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 травня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Узагальнена позиція суду за результатом розгляду справи: За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер, [INFO] , як донькою та батьком доводиться та підтверджується сукупністю долучених до заяви документів, а тому заява в частині встановлення фактів родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки ці факти знайшли підтвердження в судовому засіданні, породжують юридичні наслідки, чинним законодавством передбачений порядку його встановлення у порядку окремого провадження, встановлення фактів не пов`язується з вирішенням спору про право. Крім того матеріалами заяви за результатами розгляду справи підтверджується, що [PERSON] , який помер [INFO] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки він фактично вступив в управління спадковим майном, а тому заява про встановлення факту прийняття спадщини підлягає до задоволення. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved