Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю про спонукання до виконання мирової угоди. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 10.01.1993 року з вини працівника АТП - 15130 водія [PERSON] , який керуючи автобусом «Ікарус 280», д/н [NUMBER] ОДР, який належав АТП - 15130, скоїв дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок якої позивач стала інвалідом ІІ групи довічно. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.07.1993 року [PERSON] було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 215 ч. 2 КК України та засуджено до чотирьох років позбавлення волі умовно з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки. 22.05.2008 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси за результатами розгляду цивільної справи № 2-2/2008 про відшкодування заподіяної шкоди затверджено мирову угоду, укладену 22.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Північтранс». Так, відповідно до п. 3 затвердженої мирової угоди відповідач зобов`язується перерахувати на рахунок [PERSON] довічно, щомісячно заробіток в розмір середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» на підставі довідки Державної Служби Статистики (Держкомстат). Позивач зазначає про те, що починаючи з травня 2008 року по лютий 2018 року відповідач виконував зазначену вище ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2008 року про затвердження мирової угоди, яке набрало законної сили 02.10.2019 року. Проте, останні два роки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Листом від 23.01.2018 року ГУ Статистики в Одеській області повідомило [PERSON] про те, що запитувана інформація щодо середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» за 2017 рік буде готова до оприлюднення лише 30 січня 2018 року. 02.02.2018 року позивач на руки отримала лист вих. № 07-09/95 від 23.01.2018 року та відповідь на її звернення до ГУ Статистики в Одеській області віх. № 07-09/128 від 01.02.2018 року. В які було зазначено, що середньомісячна заробітна плата по галузі «Промисловість» по Україні у 2017 році становить 7631 грн. Даний лист було надано до ПАТ «Північтранс». Однак, умови мирової угоди відповідачем не виконуються. Оскільки, за період з 01.06.2018 року по 31.10.2018 року утворилася заборгованість відповідача по виплаті грошового відшкодування за мировою угодою від 22.05.2008 року в сумі 39309,31 грн., просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути із ПАТ «Північтранс» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті грошового відшкодування, яка утворилася за період з 01.06.2018 року по 31.10.2018 року в розмірі 39309,31 грн., з яких 38155грн. - не отримане грошове відшкодування, 961,27 грн. - інфляційні втрати та 193,04 грн. - 3% річних. Суд констатує, що в рамках розгляду даної справи [PERSON] неодноразово збільшувався та зменшувався розмір позовних вимоги. Так, 23.09.2019 року позивач [PERSON] надало до суду заяву про збільшення позовних вимог, зокрема, просила суд стягнути з ПАТ «Північтранс» заборгованість по виплаті грошового відшкодування втраченого заробітку, яка утворилася в період з 01.06.2018 року по 31.10.2019 року в розмірі 106450,68, з яких 93548 грн. - неотримане відшкодування за період з 01.06.2018 року по 31.10.2019 року, 10010 грн. - неотримане відшкодування за період з 01.01.018 року по 31.05.2018 року, 4191,61 грн. - інфляційні втрати за період з 01.06.2018 року по 31.07.2019 року, 1701,07 грн. - 3% річних за період з 01.06.2018 року по 31.07.2019 року. В подальшому, 11.02.2020 року, [PERSON] було подано заяву про зменшення позовних вимог. Так, обгрунтовуючи вимоги поданої заяви позивач зазначає, що з часу уточненої позовної заяви ПАТ «Північтранс» ухиляється в подальшому від виконання Мирової угоди в повному обсязі, а саме перерахував на рахунок позивача за період з 01.06.2018 року по 31.01.2020 року наступні виплати: ?28.12.2018 року - 5902 грн.; ?26.02.2019 року - 10000грн.; ?24.04.2019 року - 10000 грн.; ?15.05.2019 року - 15412 грн.; ?12.06.2019 року - 9633 грн.; ?27.06.2019 року - 9633 грн.; ?03.07.2019 року - 9633 грн.; ?30.09.2019 року - 19266 грн.; ?11.10.2019 року - 9633 грн.; ?18.10.2019 року - 9633 грн.; ?30.10.2019 року - 9633 грн.; ?08.11.2019 року - 9633 грн.; ?27.11.2019 року - 9633 грн.; ?06.12.2019 року - 9633 грн.; ?13.12.2019 року - 9633 грн. Загальна сума виплати за підсумком склала 156910 грн. Також, позивач вказувала на те, що 30.12.2019 року на виконання п. 5 мирової угоди [PERSON] було направлено на адресу відповідача відповідь ГУ Державно Служби Статистики України в Одеській області № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року на звернення щодо отримання Довідки про середньомісячну заробітну плату у галузі «Промисловість» в 2019 році. Однак, листом від 28.01.2020 року вих. № 112 відповідач повідомив [PERSON] про те, що не буде виконувати п. 3 мирової угоди від 22.05.2008 року з огляду на те, що надана позивачем відповідь від ГУ Держстату в Одеській області № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року не відповідає вимогам мирової угоди. В подальшому, 22.02.2020 року позивачу від ГУ Держстату в Одеській області надійшло доповнення до листа від 10.12.2019 року, а саме лист від 21.02.2020 року вих. № 08.3-02/90-20, в якому зазначено, що середньомісячна заробітна плата у галузі «Промисловість» в 2019 році складає 11788,00 грн., в свою чергу 28.02.2020 року зазначений лист було отримано ПАТ «Північтранс». А тому, оскілки відповідач умисно ухиляється від виконання умов мирової угоди від 22.05.2008 року, у нього утворилася заборгованість в розмірі 81610,11 грн., з яких 63765 - сума неотриманого відшкодування за період з 01.06.2018 року по 31.01.2020 року, 10010 грн. - сума недоотриманого відшкодування за період з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року, 5352,94 грн. - інфляційні втрати за період з 01.06.2018 року по 31.12.2019 року, 2482,17 грн. - 3% річних за період з 01.06.2018 року по 31.12.2019 року. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 26.02.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. В рамках розгляду даної справи ухвалою суду від 05.04.2021 року було залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача ТОВ «Північтранс». Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2021 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд констатує, що представником відповідача подано до суду відзив на заяву про зменшення позовних вимог, в якому представник відповідач проти позову заперечив. Пояснив, що за період з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року за кожен місяць повинно було виплачувати та було виплачено позивачу суму втраченого заробітку в розмірі 5902,00 грн., за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року повинно було виплачуватися та було виплачено суму втраченого заробітку у розмірі 9633,00 грн., а за період з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року повинно було виплачуватися та виплачено суму втраченого заробітку в розмірі 9633,00 грн. Корегування суми втраченого заробітку на 2020 рік відповідачем не здійснювалося з підстав порушення позивачем строку п . 5 Мирової угоди. Зокрема, згідно п. 5 мирової угоди від 22.05.2008 року [PERSON] залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітку плату у галузі «Промисловість», не звертаючись до суду з позовом, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки. Сума заборгованості за січень 2020 року у розмірі 11788,00 грн. визначено позивачем на підставі довідки ГУ Статистики в Одеській області від 21.02.2020 року. Однак, в порушення п. 5 мирової угоди вказаний лист був отриманий відповідачем лише 24.02.2020 року, а не до 30 січня, як це передбачено умовами мирової угоди. Так, 02.01.2020 року від [PERSON] на адресу позивача надійшов лист, до якого було долучено документ, виданий ГУ Статистики в Одеській області від 10.12.2019 року з назвою «По інформацію на запит». Однак, такий документ не є довідкою та не містить в собі інформацію, на підставі якої ТОВ «Північтранс» має змогу скорегувати суму втраченого заробітку. Надання позивачем з пропуском строків визначених п. 5 мирової угоди належної довідки від 21.02.2020 року підтверджує, що даний документ позивач мала змогу подати до 30.01.2020 року, але не зробила цього з невідомих причин. Представник позивача [PERSON] в останньому судовому засіданні визнала часткову сплату відповідачем наявної заборгованості та пояснила, що заборгованість ТОВ «Північтранс» складає за період з 01.01.2018 року по 31.01.2020 року 64142,00 грн., а також 5352,94 грн. - інфляційні втрати за період з 01.06.2018 року по 31.12.2019 року, 2482,17 грн. - 3% річних за період з 01.06.2018 року по 31.12.2019 року. В той же час, представник позивача заяву про зменшення позовних вимог від 11.02.2020 року підтримала в повному обсязі та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «Північтранс» на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 81610,11 грн., з яких 63765 - сума неотриманого відшкодування за період з 01.06.2018 року по 31.01.2020 року, 10010 грн. - сума недоотриманого відшкодування за період з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року, 5352,94 грн. - інфляційні втрати за період з 01.06.2018 року по 31.12.2019 року, 2482,17 грн. - 3% річних за період з 01.06.2018 року по 31.12.2019 року. Представник відповідача Макаренко В.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні даного позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши прояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 22.05.2008 року між ВАТ «Північтранс» (правонаступником якого є ТОВ «Північтранс») та [PERSON] , які були сторонами у справі № 2-2/08 за позовом [PERSON] до ВАТ «Північтранс» про відшкодування шкоди, укладено мирову угоду. Так, ВАТ «Північтранс» зобов`язується переховувати на рахунок [PERSON] довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1271,07 грн. (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість» (пункт 3 мирової угоди). Відповідно до пункту 5 мирової угоди [PERSON] залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2008 року було затверджено Мирову угоду укладену між [PERSON] та ВАТ «Північтранс», згідно з якою: ?ВАТ «Північтранс» зобов`язується переховувати на рахунок [PERSON] довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1271,07 грн. (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість»; ? [PERSON] залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки. В матеріалах справи знаходяться відомості щодо виплат щомісячного грошового відшкодування від ПАТ "Північтранс" на користь позивача, а саме: видаткові касові ордери від 15.01.2015р., 13.02.2015р. на суму 4059,53 грн.; видатковий касовий ордер від 10.03.2015р. на суму 3809,04 грн.,; видаткові касові ордери від 10.03.2015р., 16.04.2015р., 14.05.2015р., 12.06.2015р., 15.07.2015р., 12.08.2015р., 15.09.2015р., 13.10.2015р., 10.11.2015р., 11.12.2015р., 12.01.2016р., 10.02.2016р., 15.03.2016р., на суму 4 377,20 грн.; видатковий касовий ордер від 08.04.2016р. на суму 18022 грн., видаткові касові ордери від 16.05.2016р., 09.06.2016р., 05.07.2016р., 08.08.2016р., 08.09.2016р., 04.10.2016р., 02.11.2016р., 06.12.2016р., 12.01.2017р., 08.02.2017р., 10.03.2017р., 11.04.2017р., 26.05.2017 р. на суму 5230 грн.; видатковий касовий ордер від 16.08.2017р. на суму 21066 грн., видатковий касовий ордер від 16.08.2017р. на суму 8064 грн., видаткові касові ордери від 13.09.2017р., 10.10.2017р., 08.11.2017р.,08.12.2017р.12.01.2018р., 08.02.2018р. на суму 5902 грн. Окрім того, матеріали справи містять листи - відповідь ПАТ "Північтранс" на звернення [PERSON] , згідно яких: -Товариство здійснило корегування суми втраченого заробітку за 2014 та 2015рр., сума коштів, що підлягає виплаті становить 4377,20 грн. (лист № 361 від 09.04.2015р.); -Товариство здійснило корегування суми втраченого заробітку за 2015 та 2016рр., сума коштів, що підлягає виплаті становить 5230 грн. (лист № 196 від 14.03.2016р.); -Товариство здійснило корегування суми втраченого заробітку за 2016 та 2017рр., сума коштів, що підлягає виплаті становить 5902 грн. (лист № 366 від 18.04.2016р.); З огляду на вищевикладене, суд констатує, що сторони добросовісно виконували умови мирової угоди з 2008 року по лютий 2018 року, однак спір виник з приводу порядку коригування суми втраченого заробітку на кожний наступний рік на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі "Промисловість". Згідно відповіді № 07-09/128 від 01.02.2018 року Головного управління статистики в Одеській області - середньомісячна заробітна плата у розрахунку на одного штатного працівника по Україні по галузі «Промисловість» у 2017 році склала 7631 грн. Також в матеріалах справи міститься лист [PERSON] від 02.02.2018 року, відповідно до якого позивач надала відповідачу довідку Державної служби статистики про середньомісячну заробітку плату по галузі «Промисловість» та зазначала, що починаючи з січня 2018 року сума щомісячного відшкодування втраченого заробітку має становити 7631 грн. З наявного представником відповідача до матеріалів справи розрахунку проведених виплат, вбачається, що за період з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року ПАТ «Північтранс» виплатило [PERSON] суму втраченого заробітку в розмірі 5902 грн. згідно платіжних доручень від 28.12.2018 року, 26.02.2019 року, 24.04.2019 року та 15.05.2019 року, що підтверджується наявними матеріалах справи платіжними дорученнями. В той же час, судом встановлено, що з ПАТ «Північтранс» стягнуто на користь [PERSON] на підставі виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2018 року суму недоотриманого відшкодування за період з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року 7631 грн. за кожен місяць. Даний факт представником відповідача в судовому засіданні спростовано не було. А тому, з огляду на те, що за період з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року ПАТ «Північтранс» виплатило [PERSON] відшкодування в розмірі 5902,00 грн., суд приходить до переконання, що з ТОВ «Північтранс», яке є правонаступником ПАТ «Північтранс» підлягає стягненню 12103,00 грн. суми недоотриманого втраченого заробітку за період з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року. З наявної в матеріалах справи Довідки № 07-11/93-19 від 28.01.2019 року ГУ Статистики в Одеській області вбачається, що середньомісячна заробітна плата у розрахунку на одного середньооблікового статного працівника по Україні в галузі «Промисловість» у 2018 році становить 9633,00 грн. (Том 1 а.с. 89) [PERSON] листом від 29.01.2019 року звернулася до ПАТ «Північтранс» із заявою про проведення перерахунку та коригування суми виплати недоотриманого грошового відшкодування за 2018 рік виходячи із заробітної плати по Україні в галузі «Промисловість» у 2018 році в році 9633,00 грн., а починаючи із 01.01.2019 року встановити щомісячне грошове відшкодування в розмірі 9633,00 грн. (Том 1 а.с.95). Однак, листом № 131 від 30.01.2019 року ПАТ «Північтранс» фактично відмовило [PERSON] у здійсненні коригування з підстав порушення п. 5 Мирової угоди від 22.05.2008 року, а саме неподання без поважних причин відповідної довідки до 30 січня. Оскільки, згідно зазначеного вище Довідки № 07-11/93-19 від 28.01.2019 року ГУ Статистики в Одеській області заробітна плата у розрахунку на одного середньооблікового статного працівника по Україні в галузі «Промисловість» у 2019 році становить 9633,00 грн., суд приходить до переконання, що розмір неотриманого коригування втраченого заробітку за 2018 рік становить 2002,00 грн. за кожен місяць, що в сукупності за 2018 рік складає 24024,00 грн. З огляду на вище викладене суд констатує, що заборгованість ТОВ «Північтранс» перед [PERSON] за порушення свого зобов`язання, передбаченого Мировою угодою від 22.05.2008 складає за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року становить 36127,00 грн., з яких 12103,00 грн. суми недоотриманого відшкодування втраченого заробітку за період з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року та 24024,00 грн. розмір неотриманого коригування втраченого заробітку за 2018 рік. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року відповідачем справно сплачувалося на рахунок [PERSON] щомісячне відшкодування згідно Довідки № 07-11/93-19 від 28.01.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 12.06.2019 року, 27.06.2019 року, 02.07.2019 року, 27.09.2019 року, 11.10.2019 року, 18.10.2019 року 30.10.2019 року, 07.11.2019 року, 26.11.2019 року, 06.12.2019 року та 13.12.2019 року. Даний факт жодною із сторін не заперечувався. З наявної в матеріалах справи заяви від 06.12.2019 року вбачається, [PERSON] звернулася до начальника ГУ Державної Служби статистики в Одеській області із заявою до видачу довідки про середньомісячну заробітку плату одного штатного працівника в галузі «Промисловість». Листом № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області повідомило [PERSON] про те, що згідно з Планом статистики інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників України за видом економічної діяльності «Промисловість» за 2019 рік буде оприлюднена 29.01.2020 року на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua у розділі «Статінформація» / «Ринок праці» / «Оплата праці та соціально - трудові відносини» / «Середньомісячна заробітна плата за видами економічної діяльності з період з початку року». Листом від 29.12.2019 року [PERSON] звернулася до в.о. директора ПАТ «Північтранс» Максименко В.М. , в якому просила зробити коригування щомісячного відшкодування, встановивши розмір такого відшкодування, починаючи з 01.01.2020 року таким, що відповідає розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в галузі «Промисловість» у 2019 році. Окрім того, у даному листі [PERSON] просила на виконання умов Мирової угоди від 22.05.2008 року провести виплату недоотриманого відшкодування за 2019 рік за формулою: середньомісячна заробітна плата одного штатного працівника в галузі «Промисловість» у 2019 році х 12 місяців - 9633 грн. х 12 місяців = недоотримане відшкодування 2019 році (коригування). Однак, листом від 28.01.2020 року № 112 ПАТ «Північтранс» фактично відмовило [PERSON] у здійсненні коригування з огляду на те, що наданий позивачем Лист № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області не є довідкою та не містить в особі інформацію про середню заробітку плату в галузі «Промисловість», у зв`язку з чим, ПАТ «Північтранс» не може провести коригування суми втраченого заробітку. В подальшому, [PERSON] повторно звернулася до відповідача листом від 24.02.2020 року, до якого було додано лист ГУ Статистики в Одеській області № 08.3-02/90-20 від 21.02.2020 року. Так, із вказаного листа, який є доповненням до листа № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області, вбачається, що середньомісячна заробітна пата одного штатного працівника по Україні за видом економічної діяльності «Промисловість» у 2019 році становила 11788,00 грн. Оскільки, згідно зазначеного вище Листа ГУ Статистики в Одеській області заробітна плата у розрахунку на одного середньооблікового статного працівника по Україні в галузі «Промисловість» у 2019 році становить 11788,00 грн., суд приходить до переконання, що розмір неотриманого коригування втраченого заробітку за 2018 рік становить 2155,00 грн. за кожен місяць, що в сукупності за 2019 рік складає 25860,00 грн. Окрім того, суд констатує, що за період із 01.01.2020 року по 31.01.2020 року [PERSON] було виплачено суму втраченого заробітку в розмірі 9633,00 грн., виходячи із довідки про середньомісячну заробітку плату одного штатного працівника в галузі «Промисловість» у 2018 році, а не у 2019 році. Вказуючи на правомірність виплати у вказаній суми представник відповідача зазначав про те, що в порушення п. 5 мирової не було додано відповідну довідку до 30 січня, як це передбачено умовами мирової угоди. А тому, належною є сума до виплати в розмірі 9633,00 грн., яку було здійснено на підставі Довідки про середньомісячну заробітну плату у галузі «Промисловість» в 2018 році становила 9633,00 грн. Однак, суд не може погодитися із вказаними твердження представника відповідача та вважає такі безпідставними з огляну на те, що подання довідки є правом позивача, тоді як пунктом 3 мирової угоди визначено обов`язок саме відповідача корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість». Мировою угодою не визначено порядку отримання довідки Держкомстату України - самостійно чи з наданням її позивачем, однак визначено обов`язок на її підставі робити корегування, а це зобов`язання яке необхідно виконувати. Також не визначено порядок звільнення відповідача від корегування суми виплати через неподання вчасно позивачем довідки Держкомстату. Окрім того, в отриманому відповідачем листі № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області, який [PERSON] було надіслано до відповідача, чітко зазначено, що згідно з Планом статистики інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників України за видом економічної діяльності «Промисловість» за 2019 рік буде оприлюднена 29.01.2020 року на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua у розділі «Статінформація» / «Ринок праці» / «Оплата праці та соціально - трудові відносини» / «Середньомісячна заробітна плата за видами економічної діяльності з період з початку року». Таким чином, інформація на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua є загальнодоступною, та враховуючи чіткі посилання у зазначеному листі для безперешкодного її отримання на сайті, суд приходить до переконання, що ТОВ «Північтранс» було порушено свої зобов`язання, передбачені п. 3, 5 мирової угоди, затвердженою ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси, що стало безпідставною відмовою у виплаті коригування суми втраченого заробітку за період з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року, а також суми недоотриманого відшкодування втраченого заробітку за період з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року, що в сукупності складає 64142,00 грн. Згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина перша та друга статті 509 ЦК України). Відповідно до частини перша - третя, п`ята та шоста статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина перша - третя, п`ята та шоста статті 203 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 1 жовтня 2014 року справа № 6-113цс14). Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем трьох відсотків річних та інфляційних втрат, виконаним позивачем, оскільки він виконаний відповідно до вимог законодавства (Том 2 а.с.38 - 45). Розрахунок заборгованості грошового відшкодування, яка утворилось за період 01.06.2018 року по 31.12.2019 з урахуванням втрат завданих інфляцією за період з червня 2018 року - грудня 2019 року складає 5352,94 грн. Розрахунок 3 % річних від заборгованості простроченої виплати грошового відшкодування, яка утворилась у період 01.06.2018 року по 31.12.2019 року, що становить 2482,17 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що з ТОВ «Північтранс» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по виплаті грошового відшкодування, яка утворилася за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2020 року в розмірі 64142,00 грн., а також інфляційних витрат за період з 01 червня 2018 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 5352,94 грн. та 3 % річних за період з 01 червня 2018 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 2482,17 грн. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2018 року (день звернення до суду з позовом). На підставі наведеного,

Outcome: partial