Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на ? квартири [ADDRESS], загальною площею 57,1 кв.м., про визнання об'єктом нерухомості і об'єктом права спільної сумісної власності садового будинку, розташованого на земельній ділянці для садівництва площею 0,10 га, що знаходиться на території Тернівської сільської ради (ОК"Губенське") право власності на яку оформлене Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 00004 000854 від 19.01.1995 р. У процесі слухання справи 21.10.2014 року [PERSON] відмовилася від частини позовних вимог про визнання об'єктом нерухомості і об'єктом права спільної сумісної власності садового будинку, розташованого на земельній ділянці для садівництва площею 0,10 га, що знаходиться на території Тернівської сільської ради (ОК"Губенське") право власності на яку оформлене Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 00004 000854 від 19.01.1995 р. і ухвалою суду від 21.10.2014 року прийнята відмова від цих позовних вимог і в цій частині вимог провадження у справі закрито. Остаточно позивач просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS].(а.с.42) В обґрунтування вимог зазначала, що 10 березня 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Шлюб на час подання цього позову розірвано. Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. Під час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів набуто таке майно: трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 57,11 кв.м, житловою площею 41,6 кв.м., вартістю 225 173,00 грн. Право власності на квартиру не оформлене та не зареєстровано. Згідно з поквартирною карткою за Ф. 17, наймачем вказаної вище квартири зазначено [PERSON]. Відповідно до довідки № 8 від 25.02.2014 р., виданої ОСББ "Ластівка-Запоріжжя, що є правонаступником Житлово-будівельного кооперативи ЖБК-3 Заводу "Запоріжсталь", пайовий внесок за квартиру сплачено повністю у липні 1993 року, тобто під час перебування у шлюбі, за рахунок спільних коштів. У зазначеній вище квартирі зареєстровано місце проживання таких осіб: [PERSON] - Позивач, [PERSON] - Відповідач та [PERSON] - син Позивача та Відповідача. У 1991 році, після сплати пайового внеску за рахунок спільних коштів подружжя, позивач з Відповідачем вступили у Садівниче товариство "Губенське". Посилаючись на норми до ст. 60,69,70 СК України просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідача. (а.с.42) У процесі слухання справи до участі у справі в якості третьої особи 27.11.2014 року залучено ОСББ "Ластівка-Запоріжжя", що є правонаступником Житлово-будівельного кооператива ЖБК-3 Заводу "Запоріжсталь". У судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі, просила суд позов задовольнити на викладених у ньому підставах та визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. Зазначала, що 10.03.1989 року вони з відповідачем одружилися, мешкали з 1988 року по [ADDRESS] вдвох з відповідачем, сплачували комунальні послуги, були прописані, сестра відповідача була наймачем. У 1989 році у них народився син. Вони зібрали гроші на квартиру, купили у дочки [PERSON] квартиру [ADDRESS] - по газеті, і якій була об'ява про продаж квартири. Кошти за квартиру віддали [PERSON], а [PERSON] пай вніс у кооператив, вона у цьому участі не брала, цим займався [PERSON] Вона бачила довідку, що [PERSON] виплатив пай за квартиру, вони гроші віддали [PERSON], а кооператив повинен віддати йому цей пай. Пай вони сплатили у 1993 році. Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що у 1989 року однокімнатна квартира по [ADDRESS] була йому подарована сестрою, яка виїхала у іншу країну. З 1989 року по 1993 рік вони з позивачем проживали по [ADDRESS], пізніше за зароблені ним особисто кошти було проведено обмін із [PERSON] через бюро обмінів і пай він не сплачував. Коли мінялися на квартиру по [ADDRESS], вже був сплачений пай у повному обсязі ще [PERSON] Вважає, що права власності на цю квартиру він не набув, оскільки це право не зареєстроване, а має лише право користування цієї квартирою, яка на теперішній час є власністю ОСББ "Ластівка-Запоріжжя", як правонаступника ЖБК-3 заводу "Запоріжсталь". Третя особа у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не сповістила, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку. У минулих засіданнях надавала свої пояснення, в яких заперечувала проти задоволення позову, оскільки комунальні послуги не сплачуються, і вони проти того,щоб ділити цю квартиру із боргами. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на положення статей 7,21,60,70,71 СК України. Згідно ст.22 КпШС України, який діяв на час виникнення правовідносин, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Такі ж положення щодо правового режиму майна подружжя встановлені й у ст. 57, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Та відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), норми якого застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 22, ст. 25, ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України), який був чинним на час виникнення правовідносин і вступу [PERSON] у кооператив, виплати пайових внесків за квартиру - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст..ст. 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини. 10 березня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за № 168 (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER]. а.с.5) Шлюб між сторонами розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2014 року. Матеріали справи свідчать, що квартира [ADDRESS] не приватизована, право власності у встановленому законом порядку на квартиру не оформлено, що не заперечується сторонами та третьою особою. Відповідно до довідки №8 від 25.02.2014 року ОСББ "Ластівка-Запоріжжя" в липні 1993 року було виплачено пай повністю за [ADDRESS]. Сума паю 4485,06 руб. (а.с.11) Відповідно до поквартирної картки за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання таких осіб: [PERSON] - прописана з 30.07.1993 р., [PERSON] - прописаний з 30.07.1993 року та [PERSON] - син Позивача та Відповідача - зареєстрований 13.10.2005 р (а.с. 14). Наймачем зазначений [PERSON] (а.с.13). Вселення у зазначену квартиру відбулося на підставі ордеру на житлове приміщення № 1959 від 30.04.1993 р., виданого на ім'я Відповідача - [PERSON] та членів його сім'ї: дружини - [PERSON] та сина - [PERSON] Згідно до довідки №10684 від 14.10.2014 року ЦОП №1 МКП "Основаніє" за адресою:[ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] з 30.12.1988 р. по 23.06.1993 року, [PERSON] -з 28.08.1989 року по 23.06.1993 року (а.с.38). Відповідно до довідки №10684 від 14.10.2014 року ЦОП №1 МКП "Основаніє" за адресою:[ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] 1914 р.н. з 07.04.1993 року помер 12.11.1994 року, [PERSON] виписан 15.10.2002 р, [PERSON] з 07.07.1993 року по теперішній час. (а.с.43). Згідно до карточки прописки [PERSON] прописаний за адресою [ADDRESS] - 02.07.1993 року.(а.с.104). Відповідно до довідки ОСББ "Ластівка-Запоріжжя" від 22.12.2014 року №89 в липні 1993 року [PERSON] було повністю виплачено пай в сумі 4485-06 руб. за квартиру [ADDRESS]. (а.с. 116). Відповідно до карточки прописки [PERSON] прибув на місце прописки: [ADDRESS] з [ADDRESS].(а.с.117) Згідно до книги протоколів ЖБК-3 Заводу "Запоріжсталь", оригінал якої оглянуто у судовому засіданні, зокрема, протоколу № 71 загальних зборів членів ЖБК-3 від 30.03.1993 року постановлено виключити із членів ЖБК -3 Заводу "Запоріжсталь" [PERSON] відповідно до п. 6 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, прийняти в члени ЖБК-3 заводу "Запоріжсталь" [PERSON] та закріпити за ним трикімнатну квартиру [ADDRESS] згідно п. 6 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу (а.с.119-120). Відповідно до інвентарної справи [PERSON] приватизував [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності №787 від 04.10.2012 року. Згідно до довідки ОСББ "Ластівка- Запоріжжя" від 03.09.2012 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.09.1985 року по 02.07.1993 року. Окрім того, [PERSON] 30.04.1993 року було видано ордер на житлове приміщення (обмінний) про те, що він із родиною із 2 осіб має право на заняття у порядку обміну жилого приміщення [ADDRESS]. Відповідно до статуту ОСББ "Ластівка- Запоріжжя" є правонаступником житлово-будівельного кооперативу "ЖБК-3 заводу Запоріжсталь" (а.с.109). Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON], яка є також головою ОСББ "Ластівка-Запоріжжя" правонаступника ЖБК-3 Заводу "Запоріжсталь" суду пояснила, що проживала у [ADDRESS] з 1964 року в 74 квартирі, з 1985 року до 1992 року у 15 квартирі, з 1999 року проживала у цьому будинку. У кооперативі не працювала, була обрана головою у 2005 року ОСББ "Ластівка-Запоріжжя". Після попередніх керівників ЖБК залишився зошит у якому написано, що пай виплачений повністю [PERSON] у 1993 році, але дати не зазначено. Вона звернулася до колишнього бухгалтеру, яка їй повідомила, що всі паї виплачені до 1993 року і на підставі цього вона видала довідку про те,що пай виплачено [PERSON] у 1993 році, решти документів, квитанції, крім книги протоколів загальних зборів членів кооперативу та цього зошиту не збереглося. Згідно книги протоколів у 1993 року [PERSON] виключено з членів кооперативу, а прийнято [PERSON] По цій квартирі великі борги, квартира неприватизована. Попередні бухгалтери, голови правління їй розповіли, що [PERSON] та [PERSON] обмінялися квартирами. При обміні квартири, людина, яка мешкала у квартирі і виплатила повністю пай згідно Статуту має право на обмін квартири. Спірна квартира у ОСББ обліковується як квартира, за яку виплачений пай та не оформлене право власності. [PERSON] виписався зі спірної квартири 02.07.1993 року на [ADDRESS]. [PERSON] прописалися у 30.07.1993 році. Документи, які підтверджують внесення паю [PERSON] або [PERSON] не має, оскільки попередній бухгалтер померла, усі документи пропали, другого бухгалтера засудили і жодних документів їй не передано . Отже у судовому засіданні на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що [PERSON] у 1988 році вселилась на правах члена сім'ї квартиронаймача в найману [PERSON] квартиру [ADDRESS], в якій була зареєстрована по 23.06.1993 року. Сторони визнали, що у 1993 році між [PERSON] ([ADDRESS]) та наймачем [PERSON]( [ADDRESS]) було проведено обмін однокімнатної квартири у державному житловому фонді (у подальшому приватизовану [PERSON].) на трикімнатну квартиру у кооперативному будинку, однак жодних належних доказів у порядку ст. 59 ЦПК України, зокрема договору міни, на час ухвалення рішення суду надано так і не було. Правовідносини сторін регулюються положеннями ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону України "Про власність", п. 43 Примірного статуту ЖБК, ст.22 КпШС України, які були чинні на час їх виникнення. Відповідно до зазначених норм пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов'язаний повернути кредитору. До повної сплати пайового внеску за квартиру суд вирішує питання про право власності на частку в паєнагромадженні, а після завершення сплати - про право на частку в праві власності на квартиру залежно від належної особі частки у паєнагромадженні. Згідно статті 137 ЖК УРСРпорядок організації та діяльності ЖБК встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1985 р. № 186 та іншими актами законодавства УРСР. Житлово-будівельний кооператив діє на основі Статуту, прийнятого відповідно до Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до кооперативу зареєстрованого в установленому порядку. Згідно з ст.79 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сім"ї, що проживають разом з ним, провести обмін займаного жилого приміщення з іншим наймачем або членом житлово - будівельного кооперативу. Відповідно до ст. 143 ЖК України член житлово-будівельного кооперативу вправі за письмовою згодою проживаючих разом з ним членів сім'ї провести обмін займаного жилого приміщення з наймачем жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи з іншим членом житлово-будівельного кооперативу, в тому числі з проживаючими в іншому населеному пункті, за умови прийому до членів кооперативу особи, що вселяється у зв'язку з обміном у будинок житлово-будівельного кооперативу. Згідно вимог ст. 83 ЖК України угода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів, що видаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів. Нормою ст. 145 ЖК України встановлено, що члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Згідно вимог ч. 1 ст. 146 ЖК Україниподіл квартири у будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається у разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення у займаній ними квартирі. Такий поділ жилого приміщення у кооперативному будинку є можливим поміж членом кооперативу та його подружжям у випадку розірвання шлюбу поміж ними. При цьому необхідним є дотримання двох умов. Перша - пай повинен бути у складі спільної власності подружжя, і друга - кожному із колишнього подружжя може бути виділено ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Паєнагромадження - це сума пайових внесків члена кооперативу, внесених ним для будівництва кооперативного будинку та така, що перебуває на особистому рахунку у кооперативі. Право на паєнагромадження (частину паєнагромадження) являє собою право на грошову вартість паю. Право на пай включає до себе крім права на паєнагромадження також право на членство у кооперативі та на користування кооперативною квартирою. Право на пай як на членство у кооперативі належить лише члену кооперативу, інші члени його сімґї, у тому числі подружжя, ним не наділені. Право на грошову вартість паю належить члену кооперативу, а також його подружжю, якщо паєнагромадження являє собою їх спільну власність. Тому розділ паю та кооперативної квартири не можна змішувати із визнанням права на частину паєнагромадження. У першому випадку кожний володілець паю стає членом кооперативу, за ним закріплюється відповідна частина квартири, на його імґя відкривається особистий рахунок тощо. В іншому випадку житлові правовідносини не змінюються. Членом кооперативу та володільцем особистого рахунку залишається особа, яка вступила до кооперативу, вона повністю сплачує отриманий кредит; сума, яка зарахована на особистий рахунок, не перерозподіляється; квартира вважається закріпленою за членом кооперативу (із сімґєю). Відбувається лише фіксація (на підставі угоди поміж подружжям або судового рішення) прав іншого подружжя на певну частину паєнагромадження - конкретну суму, що еквівалентна його внеску у паєнагромадження. Визнання права на паєнагромадження є можливим як в період шлюбу, так і під час провадження судом у справі про розірвання шлюбу, а також після розірвання шлюбу. Такими чином, розділ паю та квартири є можливим лише між особами, які перебувають у шлюбі. Обовґязковою умовою поділу паю та кооперативної квартири є спільна власність подружжя на паєнагромадження. За положеннями ст. 241 ЦК України 1963 року, який діяв на 1993 рік, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Згідно з ст. 15 Закону України "Про власність" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Отже, всі члени ЖБК, які на день набрання чинності Законом України "Про власність" (тобто ще в 1991 році) повністю внесли пайові внески за квартири автоматично стали їхніми власниками. Чинне на той час законодавство не передбачало обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно. Аналогічна норма закріплена і у ч. 2, 3 ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Встановлено, що відповідно до довідки ОСББ "Ластівка-Запоріжжя" від 22.12.2014 року №89 в липні 1993 року [PERSON] було повністю виплачено пай в сумі 4485-06 руб. за квартиру [ADDRESS], отже він у липні 1993 року набув право власності на вказану квартиру відповідно до положень ст. 15 Закону України "Про власність". Згідно вимог п. 37 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою РМ УРСР від 30 квітня 1985 року особа, яка вступає до житлово-будівельного кооперативу у зв'язку з обміном жилого приміщення, користується перевагою перед усіма іншими особами на вступ до цього кооперативу. У разі вибуття члена кооперативу з кооперативу у зв'язку з обміном частини жилого приміщення така перевага надається одному з членів сім'ї, які проживали разом з ним, а при відмові членів сім'ї від вступу до кооперативу - особі, яка вселилася як член сім'ї тих, що залишилися проживати в цьому приміщенні. Пунктом 40 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою РМ УРСР від 30 квітня 1985 року передбачено, що при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу особа, яка вступає до кооперативу у зв'язку з обміном, зобов'язана внести па рахунок кооперативу в установі банку пайовий внесок не менший, ніж розмір паєнагромадження члена кооперативу, який вибув. Відповідно до статуту житлово-будівельного кооперативу ЖБК-3 заводу "Запоріжсталь", п. 2.4.7 член кооперативу, повністю виплативши пайовий внесок за квартиру,у випадку вибуття з кооперативу, має право передавати квартиру рідним або іншим особам, маючим згідно законодавства право на одержання житлового помешкання у будинках державного й суспільного житлового фонду, або на вступ у кооператив і беручим на себе обов'язки додержання статуту кооперативу, а також продати, подарувати, відписати, здати в оренду або провести дії, що не суперечать законодавству Особа, якій передається пай чи квартира, має право вступу в кооператив. (а.с.101). П. 2.4.11 Статуту встановлено, що член ЖБК має право на обмін занятого житлового помешкання належним чином. Член кооперативу і члени його сім'ї мають право на обмін зайнятого житлового приміщення в установленому порядку. Відповідно до п. 53. Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою РМ УРСР від 30 квітня 1985 року особі, яка вибула з житлово-будівельного кооперативу, повертається внесена нею сума паєнагромадження. Повернення паєнагромадження провадиться після внесення відповідної суми новоприйнятим членом кооперативу. Вступний внесок і кошти, внесені членом кооперативу на проведення капітального ремонту жилого будинку (будинків) та інші цілі, поверненню не підлягають. Пункт 54 Примірного статуту встановлює, що члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Припинення сімейних відносин з членом кооперативу не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним жилим приміщенням. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку пояснення сторони та свідків не можуть братися до уваги щодо фактів сплати коштів. Відповідно до протоколу загальних зборів членів ЖБК-3 заводу "Запоріжсталь" [PERSON] від 30.03.1993 року був прийнятий у члени кооперативу "ЖБК-3 заводу "Запоріжсталь" (а.с.119). Пайовий внесок за квартиру повністю виплачений членом кооперативу-попереднім власником спірної квартири - [PERSON] у 1993 році, що підтверджено як поясненнями свідка, так і поясненнями сторін. Однак, суду не надано жодних належних доказів, які б підтвердили, що під час перебування у шлюбі подружжям, як і відповідачем особисто, вносилися пайові внески за спірну квартиру. Крім того, Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11 визначено, що підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружися визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружися коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" від 18 вересня 1987 року (зі змінами та доповненнями) роз'яснив, що відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України "Про власність" при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмової угодою між ними. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, слід установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.Отже, згідно із зазначеними нормами та роз'ясненнями при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Outcome: dismissed