Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення 6\~555\~012,74 грн. боргу та 3654 грн. судового збору, вказуючи, що 12.02.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] \~ був укладений кредитний договір № СМ-SME703/37/2008ОТ12, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 150000,00 CHF. \~ \~ \~ \~12.02.2008 в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по вказаному кредитному договору між ЗАТ «ОТП банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № SR-SME/703/37/2008, відповідно до п.1.1 якого [PERSON] прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] її зобов`язань перед ЗАТ «ОТП Банк», в повному обсязі таких зобов`язань. Також п. 1.2 ст. 1 передбачено, що [PERSON] та [PERSON] відповідають як солідарні боржники. \~ \~ \~ \~18.03.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № СМ-SME703/37/2008ОТ12. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що [PERSON] зобов`язання по кредитному договору № СМ-SME703/37/2008ОТ12 не виконуються, порушується порядок та строки сплати відсотків, а саме станом на 01.12.2014 заборгованість складає: по тілу кредиту 102523,53 CHF, та заборгованість по пені у розмірі 5168935,63 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01.12.2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 20.03.2019 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01.12.2016 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.08.2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», подану 28 квітня 2015 року про визнання договору поруки припиненим за клопотанням представника [PERSON] залишено без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 07.12.2015 року надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник [PERSON] Розумна О [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в позові до [PERSON] , посилаючись на припинення договору поруки на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивач протягом 6 місяців з дня пред`явлення досудової вимоги про дострокове припинення зобов`язань за договором від 31 серпня 2009 року не пред`явив вимоги до поручителя, а звернувся до суду лише 5 грудня 2014 року, на що звернено увагу в постанови Верховного Суду від 20.03.2019 у даній справі. Відповідачка [PERSON] \~в судові\~засідання неодноразово\~не з`являється,\~про дату\~та час\~слухання справи\~повідомлена належним\~чином як\~за місцем\~проживання та\~реєстрації,\~так і\~шляхом оголошення\~про виклик\~на веб-сайті\~суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не надала. За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки [PERSON] . Суд, вислухавши представника [PERSON] , розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. 12.02.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] \~ укладений кредитний договір № СМ-SME703/37/2008ОТ12, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 150000,00 CHF. \~ \~ \~ \~12.02.2008 в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по вказаному кредитному договору між ЗАТ «ОТП банк» та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-SME/703/37/2008, відповідно до п.1.1 якого [PERSON] прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] її зобов`язань перед ЗАТ «ОТП Банк», в повному обсязі таких зобов`язань. Також п. 1.2 ст. 1 передбачено, що [PERSON] та [PERSON] відповідають як солідарні боржники. \~ \~ \~ \~18.03.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № СМ-SME703/37/2008ОТ12. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що [PERSON] зобов`язання по кредитному договору № СМ-SME703/37/2008ОТ12 не виконуються, порушується порядок та строки сплати відсотків, а саме станом на 01.12.2014 заборгованість склала: по тілу кредиту 102523,53 CHF, та заборгованість по пені у розмірі 5168935,63 грн. \~ \~ \~ \~23.07.2014р. ухвалою Господарського суду Харківської області у справі\~\~\~\~\~\~\~ № Б-19/200-09 затверджено звіт ліквідатора. \~ \~ \~ \~Згідно мотивувальної частини зазначеної ухвали, ліквідатором була здійснена публікація у газеті "Урядовий кур`єр" №50 від 18.03.2010 р. про визнання СПДФО Цепелевські А.А [PERSON] банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У встановлений законом строк надійшли заяви з грошовими вимогами до банкрута, які були розглянуті та визнані ліквідатором у повному обсязі. Так, ліквідатором були визнані вимоги ПАТ "ОТП Банк" в сумі 1218541,96 грн. Ліквідатором були виявлені нежитлові приміщення підвалу заг.пл. 514,3 кв.м. в літ.\~\~«А-3-4», які знаходяться в заставі у ПАТ "ОТП Банк". Заставоутримувачем була надана згода на реалізацію нежитлових приміщень підвалу №1-17 в літ.»А-3-4» заг. площею 514,3 кв.м. за вартістю на рівні 460000,00 грн. Грошові кошти, отримані ліквідатором від продажу майна банкрута на загальну суму 460000,00 грн. були направлені на відшкодування витрат ліквідатора, пов`язаних зі здійсненням ліквідаційної процедури та задоволення вимог заставного кредитора - ПАТ "ОТП Банк"\~\~в\~\~сумі\~\~362000,00 грн.\~\~(пл. доручення №1 від 30.04.2013 р., №23 від 16.10.2013 р., №27 від 05.11.2013 р.). Згідно п. 4 резолютивної частини ухвали суду визнано вимоги кредитора ПАТ "ОТП Банк" на загальну суму 856541,96 грн., що були заявлені до ФОП [PERSON] .А. після визнання боржника банкрутом та незадоволені за недостатністю майна банкрута,\~\~погашеними. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 у справі № Б-19/200-09 апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 23.07.2014 у справі № Б-19/200-09 залишено без змін. Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.\~ Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної\~\~власності\~\~подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Згідно зі ст. 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов`язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Особливості банкрутства суб`єкта підприємницької діяльності громадянина передбачено ст. ст. 47 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка була чинною на момент визнання суб`єкта підприємницької діяльності громадянина банкрутом). Відповідно до ст. 49 вищевказаного Закону до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на депозит нотаріальної контори або приватного нотаріуса, відшкодовуються витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство громадянина-підприємця і виконанням постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом. Вимоги кредиторів задовольняються в такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги громадян, перед якими громадянин-підприємець несе відповідальність за заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації відповідних періодичних платежів, а також вимоги щодо стягнення аліментів; у другу чергу проводяться розрахунки щодо виплати вихідної допомоги та оплати праці особам, які працюють за трудовим договором (контрактом), і щодо виплати авторської винагороди, а також задовольняються вимоги, що виникли із зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; у третю чергу задовольняються вимоги кредиторів за зобов`язаннями, забезпеченими заставою майна громадянина-підприємця; у четверту чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); у п`яту чергу проводяться розрахунки з іншими кредиторами. Вимоги кожної наступної черги задовольняються після задоволення вимог попередньої черги. За недостатністю коштів на депозитному рахунку нотаріальної контори або приватного нотаріуса для повного задоволення всіх вимог однієї черги кошти розподіляються між кредиторами відповідної черги пропорційно сумам їх вимог. Після завершення розрахунків з кредиторами громадянин-підприємець, визнаний банкрутом, звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів, що були заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом другим цієї частини. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов`язаних із здійсненням громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Постановою Верховного суду України від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13 зазначено, що відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відповідно до ч.1ст.626\~ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається в силу\~ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання вказано в ч.2\~ст.615 ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено\~ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання відповідно до\~ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст.625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зі змісту зазначених норм убачається, що основне зобов`язання за кредитним договором не припинилося, тому наявні підстави для стягнення з боржника [PERSON] , як з фізичної особи, залишку непогашеної заборгованості за кредитним договором у розмірі 856541,96 грн. (1218541,96 грн.-362000,00 грн.=856541,96 грн.) Що стосується заявлених вимог до поручителя [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Так, вимога про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором була направлена на адресу [PERSON] 31.08.2009 року, а з позовом до [PERSON] , як до поручителя ТОВ «ОТП Факторинг» звернулось 5 грудня 2014 року. Отже, відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припинена. Таким чином, позовні вимоги, заявлені до [PERSON] , є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до\~статей 12,13 ЦПК України сторони\~користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.4\~ст.\~82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] слід стягнути заборгованість в розмірі 856\~541, 96 грн., а позові до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідачки на користь позивача слід стягнути у відшкодування витрат по оплаті судового збору 3\~654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial