Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області та [PERSON] про визнання незаконними розпоряджень голови [PERSON] районної державної адміністрації та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 20.04.2012 року розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № Р-216/01-08 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства громадянину [PERSON] на території Чернявщинської сільської ради" [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства площею 19,072 га. 30.10.2012 року голова [PERSON] районної державної адміністрації видав розпорядження № Р-501/01-08/12 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Чернявщинської сільської ради", яким затвердив проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя - пасовища). 13.05.2013 року зазначена земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за номером 1225988000:01:001:0620. 21.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років, право оренди зазначеної земельної ділянки зареєстровано 04.12.2013\~року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, в зв'язку з тим, що у витязі про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі в кадастровому плані земельної ділянки та Поземельній книзі в експлікації земель реєстратором Держземагентства в [PERSON] районі Дніпропетровської області виявлено помилку у складі угідь, вказано "сільськогосподарські угіддя - рілля", замість "сільськогосподарські угіддя - пасовища", останнім направлено листи до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області № 1/9-1637 від 01.06.2013 року та № 1/9-1902 від 02.07.2013 року про видалення з Національної кадастрової системи помилково внесених зареєстрованих земельних ділянок, в тому числі по земельній ділянці з кадастровим номером 1225988000:01:001:0620. В той же час, внаслідок видалення з Національної кадастрової системи помилково внесених зареєстрованих земельних ділянок, в тому числі\~\~земельної ділянки з кадастровим номером 1225988000:01:001:0620, Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області видано наказ\~\~"Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]М." від 29.04.2013 року. 16.09.2013 року вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за номером 1225988000:01:001:0634. 13.12.2013 року органом Укрдержреєстру в реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди [PERSON] на земельну ділянку площею\~\~19 га з кадастровим номером 1225988000:01:001:0634. В звязку з тим, що на місцевості межі вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами 1225988000:01:001:0620 та 1225988000:01:001:0634 співпали, між [PERSON] та [PERSON] виник спір, тому останній змушений звернутись з даним позовом до суду та просить: визнати незаконним (нечинним) розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-216/01-08/12 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства громадянину [PERSON] на території Чернявщинської сільської ради" від 20 квітня 2012 року; визнати незаконним (нечинним) розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-501/01-08/12 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Чернявщинської сільської ради" від 30 жовтня 2012 року; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 21 грудня 2012 року, укладений між відповідачами щодо земельної ділянки площею 19,0720, розташованої на території Чернявщинської\~\~сільської ради, кадастровий номер 1225988000:01:001:0620. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнала, вважаючи розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-216/01-08/12 від 20.04.2012 року та № Р-501/01-08/12 від 30.10.2012 року прийнятими законно, а договір оренди земельної ділянки від 21.12.2012 року таким, що не підлягає визнанню недійсним. Відповідач [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на виконання ним всіх вимог нормативно-правових актів, що діяли на момент розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та оформлення права користування. Представники третіх осіб Відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Дніпропетровської області та Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області вважали, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки під час прийняття розпорядження № Р-501/01-08/12 від 30.10.2012 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Чернявщинської сільської ради" не дотримано законодавчо визначену процедуру погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та визначення їй кадастрового номеру. Що стосується залученого позивачем до участі у справі як третьої особи [PERSON] районного управління юстиції, то за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого здійснено судом, 19.05.2016 року за рішенням засновників зареєстровано припинення зазначеної юридичної особи. На підставі підпункту 3\~пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 26 листопада 2015 р. Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень надання послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень органами Міністерства юстиції України припинено, а відповідні повноваження на території Юрївського району передано районній державній адміністрації, яка виступає відповідачем у справі (а.с. 74, 76). Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 20.04.2012 року розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації № Р-216/01-08 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства громадянину [PERSON] на території Чернявщинської сільської ради [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства площею 19,072 га (а.с. 105). 30.10.2012 року голова [PERSON] районної адміністрації Дніпропетровської області видав розпорядження № Р-501/01-08/12 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Чернявщинської сільської ради, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства площею 19,0720 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя - пасовища), яка розташована на території Чернявщинської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, та передав земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 19,0720 га (а.с. 40). 21.12.2012 роду [PERSON] та [PERSON] районна державна адміністрація Дніпропетровської області уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого було передано у довгострокову оренду (на 49 років) земельну ділянку площею 19,0720 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, в тому числі сільськогосподарські угіддя пасовища, площею 19,072 га, розташовану на території Чернявщинської сільської ради (а.с. 18-19). Як пояснили в судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Дніпропетровської області станом на дату укладення договору оренди (21 грудня 2012 року) пункт 3 угоди не містив повної інформації про кадастровий номер земельної ділянки, зокрема, були відсутні останні два його структурні елементи тризначний номер кадастрового кварталу в межах кадастрової зони та чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу. Лише 13.05.2013 року, тобто через півроку після підписання договору оренди, [PERSON] звернувся до Відділу Держземагентства в [PERSON] районі Дніпропетровської області з метою визначення та присвоєння кадастрового номера земельної ділянки та проведення реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, в результаті чого земельній ділянці визначено та присвоєно кадастровий номер 1225988000:01:001:0620 (а.с. 24-25, 63). Отже, на момент прийняття розпорядження голови [PERSON] районної адміністрації Дніпропетровської області № Р-501/01-08/12 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Чернявщинської сільської ради від 30.10.2012 року та укладення договору оренди земельній ділянці, переданій в оренду [PERSON], не було визначено кадастровий номер. При цьому, за поясненнями учасників судового розгляду, в звязку з тим, що у витязі про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі в кадастровому плані земельної ділянки та Поземельній книзі в експлікації земель було виявлено помилку у складі угідь, вказано сільськогосподарські угіддя - рілля, замість сільськогосподарські угіддя - пасовища, реєстратором Держземагентства в [PERSON] районі Дніпропетровської області було направлено листи до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області № 1/9-1637 від 01.06.2013 року та № 1/9-1902 від 02.07.2013 року про видалення з Національної кадастрової системи помилково внесених зареєстрованих земельних ділянок, в тому числі по земельній ділянці з кадастровим номером 1225988000:01:001:0620 (а.с. 60-61). 04.12.2013 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди [PERSON] на земельну ділянку від 19,0720 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовища), розташовану на території Чернявщинської сільської ради, кадастровий номер 1225988000:01:001:0620, що підтверджується витягом №\~14900775 від 18.12.2013 року (а.с.22). В той же час, як свідчать матеріали справи, Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області 29.04.2013 року прийнято наказ Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Чернявщинської сільради, орієнтовний розмір якої становить 19,0 га, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (а.с. 81). 16.09.2013 року [PERSON] після виготовлення проекту землеустрою проведено реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1225988000:01:001:0634 в Державному земельному кадастрі, про що свідчить відповідний витяг (а.с. 90). В подальшому, 06 грудня 2013 року, між Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки №\~06/12-13/49 (а.с. 93-95). 13.12.2013 року органом Укрдержреєстру зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди [PERSON] \~\~на земельну ділянку площею 19 га з кадастровим номером 1225988000:01:001:0634 (а.с. 97). Судом встановлено та визнається учасниками судового розгляду, що хоча кадастрові номери вищевказаних земельних ділянок не тотожні, однак на місцевості їх площа, конфігурація, межі, та інші характеристики співпадають (а.с. 20, 21, 66, 82, 86, 96, 117, 118), з приводу чого і виник спір. Оскільки правовідносини щодо надання земельної ділянки в користування [PERSON] виникли в 2012 році, суд застосовує відповідні нормативні акти в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних розпоряджень голови [PERSON] РДА та укладення договору оренди земельної ділянки. Так, статтею 17 Земельного кодексу України передбачалось, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належало: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; координація діяльності державних органів земельних ресурсів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно зі ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація розпоряджалась землями державної власності відповідно до закону. Як визначено ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набували права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування було врегульовано статтею 123 ЗК України. Згідно з ч. 1 вказаної статті надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснювалось на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які приймались на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок серед іншого також і в разі надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Особа, яка була заінтересована в отриманні земельної ділянки в оренду із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, зверталась з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до відповідного органу. На момент прийняття розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації № Р-216/01-08 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства громадянину [PERSON] на території Чернявщинської сільської ради від 20.04.2012 року діяв Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 677. Вказаним нормативним актом передбачалось, що проект відведення земельної ділянки розробляється на основі завдання, яке затверджується замовником (особою, якій передбачається передача в користування земельної ділянки) та передається ліцензованому виконавцю. Останній у встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, що включає текстові та графічні матеріали, обов'язкові положення, встановлені завданням на розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення земельної ділянки, вимоги до складу, змісту та оформлення якого встановлюються нормативно-технічною документацією із землеустрою. Відповідно до ч. 4 ст. 123 ЗК України розроблений проекту землеустрою подавався до органу державної влади чи місцевого самоврядування, який приймав рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, для погодження документації із землеустрою Комісією з розгляду даних питань, що утворена районною та міською держадміністрацією - у районах і мм. Києві та Севастополі, міською радою - у містах обласного значення. Разом з тим, відповідно до пунктів 10 та 10-1 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 року № 749 (діяла до 31 грудня 2012 року), кадастровий номер земельної ділянки визначався територіальними органами Держземагентства за результатами складення документації із землеустрою до її погодження та прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність (користування) в установленому порядку. Пунктами 2 та 14-2 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці було встановлено, що кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці під час проведення її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки. Позначка про визначення кадастрового номера проставлялась на титульному аркуші документації із землеустрою. В позначці зазначались кадастровий номер земельної ділянки, дата його визначення, прізвище та ініціали посадової особи, що робила позначку та ставився її підпис. Згідно зі ст. 193 ЗК України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів. За правилами ст. 194 ЗК України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою. З аналізу вказаних норм права необхідно зробити висновок, що, встановивши вимогу визначення кадастрового номера до прийняття рішення про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в користування, держава забезпечила ідентифікацію земельних ділянок, максимальну інформативність, відсутність помилок та дублювань, адже кадастровий номер лишається незмінним протягом всього часу існування земельної ділянки та несе в собі інформацію щодо місця розміщення земельної ділянки. Крім того, як зазначено в статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент вчинення спірного договору), однією з істотних умов договору оренди землі є інформація про обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). Кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів являється невідємною частиною договору оренди землі. Натомість кадастровий номер земельній ділянці, переданій в оренду [PERSON], визначений та присвоєний лише через півроку після прийняття розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду відповідачу та укладення договору оренди. Підсумовуючи, суд доходить висновку, що розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-501/01-08/12 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Чернявщинської сільської ради" від 30 жовтня 2012 року прийнято з порушенням встановленого законодавством порядку, а саме до визначення кадастрового номера земельної ділянки. Оскільки відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то наслідком прийняття зазначеними органами, їх посадовими особами рішень із порушенням установленої законом процедури або всупереч нормі закону є визнання таких рішень недійсними. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Підставами для визнання акта незаконним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.\~ Таким чином, позов в частині визнання незаконним Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-501/01-08/12 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Чернявщинської сільської ради» від 30.10.2012 року підлягає задоволенню. Разом з тим, щодо вимог про визнання недійсним договору оренди землі суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Особливість набуття права на земельні ділянки полягає в наявності чітко визначеної в законодавстві процедури, за якою в субєктів виникають повноваження щодо володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою. Таке набуття права на земельні ділянки передбачає обовязкове прийняття уповноваженим органом держави (органом влади чи органом місцевого самоврядування) відповідного рішення, яке є обовязковою юридичною підставою для подальшого укладення договору на відчуження земельної ділянки або договору оренди та юридичного оформлення на неї відповідних прав. Таким чином, правовідносини, повязані з набуттям права оренди земельної ділянки із земель державної власності виникають внаслідок прийняття відповідного рішення органом державної влади. Враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки від 21 грудня 2012 року укладений між [PERSON] районною державною адміністрацією та [PERSON] саме на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, яке не відповідає вимогам нормативно-правових актів та прийнято без дотримання порядку передачі земельної ділянки в оренду, він вчинений з порушенням встановлених вимог закону. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 цього Кодексу. Зазначений пункт встановлює, що правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. За правилами ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині визнання договору недійсним такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання незаконним розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-216/01-08/12 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства громадянину [PERSON] на території Чернявщинської сільської ради" від 20 квітня 2012 року, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду не було виявлено невідповідність розпорядчого акта вимогам законодавства, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, який відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial