Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У вересні 2016 року орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба) звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень представника позивача в судовому засіданні просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO].; передати останніх на опікування Служби та стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти з розрахунку на кожну дитину в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей; накласти заборону на квартиру [ADDRESS], про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження майна, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] є матір?ю [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., батько дітей помер у 2011 році. Діти постійно перебувають на обліку в Службі як такі, що опинились в складних життєвих обставинах, через надходження до служби у справах дітей інформації щодо неналежне виконання їх матір?ю [PERSON] своїх батьківських обов?язків. Представник позивача продовжує, що в серпні 2015 року до Служби надійшло повідомлення про надходження до НДСЛ «Охмадит» МОЗ України малолітнього [PERSON], 2004р.н., із забоями та гематомами, які утворилися за посненнями дитини від спричинення тілесних ушкоджень співмешканцем матері. Після чого, відповідач самостійно звернулась до Служби з проханням «забрати» в неї дітей через неможливість здійснювати їх виховання та необхідність стаціонарного лікування. На підставі чого, спочатку діти були поміщені до дитячої клінічної лікарні №4 Солом?янського району Києва, а потім були переведені до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 м. Києва. Протягом часу перебування дітей в реабілітаційному центрі [PERSON] неодноразово відвідувала дітей, а також пройшла курс лікування від алкогольної залежності. Враховуючи, поведінку відповідача направлену на відновлення теплих родинних відносин з дітьми, бажання самих дітей на спільне проживання з матір?ю, з метою збереження цілісності сім?ї на засідання Комісії з питань захисту прав дитини при Солом?янській районній в місті Києві державній адміністрації 16.02.2016 було винесено питання про повернення дітей в біологічну сім?ю. За результатами розгляду даного питання було прийняте позитивне рішення та діти повернуті до матері. Проте, враховуючи потребу родини в допомозі з боку держави продовжувався соціальний супровід сім?ї. Однак, в серпні 2016 року до служби у справах дітей знову надійшла інформація із сектору ювенальної превенції Солом?янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо застосування фізичної сили відносно сина [PERSON], 2004р.н. Крім того, [PERSON] було повідомлено про застосування матір?ю фізичної сили не тільки до нього, але і до інших братів та сестри. Також, дитина повідомила що мати побила його брата [PERSON], 2006р.н., і вигнала його з дому. Через отримані травми [PERSON], 2004р.н., було госпіталізовано з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м?яких тканин голови. Згодом працівниками поліції було знайдено [PERSON], 2006р.н., та доставлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 м. Києва. Згодом [PERSON] був переведений до того ж Центру після покращення стану здоров?я. Оскільки подальше перебування дітей разом з [PERSON] становило загрозу для їх життя та здоров?я Службою було прийнято рішення про відібрання дітей та видано відповідне розпорядження №663 від 02.09.2016. Враховуючи, що [PERSON], 2006р.н., та [PERSON], 2004р.н., вже перебували у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1 м. Києва, з навчальних закладів забрали лише [PERSON], 2010р.н., та [PERSON], 2007р.н., та поміщені до того ж самого Центру. Представник позивача характеризує відповідача виклчно з негативної сторони, стверджує про те, що остання постійно зловживає спиртними напоями, не здійснює догляд за дітьми, вони постійно носять брудний та неохайний одяг, квартира, де вони проживають в антисанітарному стані, відсутня електроенергія, немає холодильника тагазова плита не працює. Такожпрожовжила, що за місцем проживання також відповідач з боку сусідів характеризується негативно через постійне зловживання алкогольними напоями, порушення громадського порядку та зв?язками з антисоціальними особами. Згідно інформації та характеристик дітей з навчальних закладів, мати не приділяє належної уваги вихованню дітей та їх навчанню. Крім того, сім?я [PERSON] тричі перебувала під соціальним супроводом Солом?янського районного центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді, однак всі намагання працівників центру не знайшли свого відгуку в розумінні відповідача, і згодом вона навіть почала уникати працівників Центру, відмовляючись відкривати їм двері, відповідати на телефонні дзвінки та залишаючи отриману інформацію без уваги. В свою чергу, вироком Солом?янського районного суду м. Києва від 17.08.2016 [PERSON] було засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75,79 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням. Крім того, представник позивача наголошувала на тому, що [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно однієї дитини в 2010 році. А в вересні 2016 року [PERSON] звернулась до позивача з заявою та письмовими поясненнями, згідно з якими вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно своїх дітей. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити у повному обсязі виходячи з обставин викладених в позовній заяві (а.с.2-8) Відповідач в ході розгляду справи один раз була присутня в судовому засіданні, коли спочатку визнала позов в повному обсязі, заявила, що не здатна утримувати таку кількість дітей, що вона не справляється, проте в подальшому зазначила, що просить відкласти розгляд справи, оскільки має бажання знову налагодити своє життя, і таким чином надати їй ще один шанс,на що представник Служби категорично заперечувала, акцентуючи увагу суду на тому, що таких "шансів" було надано відповідачу достатньо, останній раз такий "шанс" привів до того, що діти опинилися в медичному закладі. Між тим, відповідач на запитання суду, чи відвідує вона дітей, після того,як їх забрали, відпвіла, що не часто, а лише тоді, коли в неї є така можливість, на питання, чим вона займається, чи працює, відповіла, що не працює і нічим не займається, визнала, що дійсно "трішки" зловживає спиртними напоями, проте на наступний раз пообіцяла виправитися і довести і суду, і суспільству, що вона "хороша" матір. Проте, в наступні судові засідання позивач, будучи належним чином повідомленою, не з?явилась, будь-яких заяв чи клопотань не подавала (а.с.196, 209, 226). За таких обставин, з урахуванням положень ЦПК України, згідно яких в разі відсутності рішення суду про обов'язкову явку сторін для дачі особистих пояснень, і за умови належного повідомлення відповідача, з урахуванням розумних строків розгляду справи, суд може ухвалити рішення на підставі поданих раніше доказів, суд приймає рішення за відсутності [PERSON] Треті особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом?янського управління юстиції у місті Києві та реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання своїх представників не направили, разом з тим подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.212, 214, 230) Враховуючи вік малолітніх [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., рівень їх розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та зважаючи на те, що особиста їх участь в розгляді справи може завдати дітям душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дітей в розгляді даної справи недоцільна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12) [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13) [INFO] народилась [PERSON], батьками якої вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.14) [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16) Всі діти неодноразово перебували на обліку в службі у справах дітей Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації як такі, що опинились в складних життєвих обставинах на підставі того, що проживають в сім?ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов?язків, наказ №№39-С, 40-С, 41-С, 42-С від 12.07.2011; №№36-С, 37-С, 38-С, 39-С від 06.09.2013; №№45-С, 46-С, 47-С, 48-С від 17.08.2015 (а.с.20-23,28-31,36-39) Як вбачається з довідки Форми№3 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом?янського району м. Києва» структурного підрозділу Житлово-експлуатаційна дільниця №905 від 07.09.2016 №6259 малолітні діти зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.40) З повідомлень Солом?янського управління поліції національної поліції України Головного управління Національної поліції у місті Києві вбачається наступне. 14.08.2015 до інспекторів патрульної служби підійшла жінка в стані алкогольного сп?яніння разом з двома малолітніми дітьми з вимогою доставити її до Служби. Під час спілкування жінка повідомила інспекторів, що відмовляється від дітей та просила влаштувати їх до дитячої лікарні, оскільки вона сама потребує медичного обстеження і не має часу займатись їх вихованням. В подальшому, інспекторами було з?ясовано особу даної жінки, якою виявилась [PERSON], разом з донькою [PERSON], 2007р.н., та сином [PERSON], 2010р.н. В подальшому дітей було поміщено до дитячої клінічної лікарні №4 м. Києва, а [PERSON] попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов?язків. (№50/41571 (ЄО) від 19.08.2015 (а.с.49) 14.08.2015 виявлено малолітню дитину хлопчика приблизно 9 років в неохайному вигляді у супроводі жінки. В ході проведених заходів було встановлено, що дитиною є [PERSON], 2006р.н., а жінкою, яка назвалась його матір?ю - [PERSON], яка в подальшому під час особистого спілкування просила влаштувати дитину до дитячої лікарні, де на даний час перебувають його брат та сестра, оскільки вона сама потребує медичного обстеження і не має часу на виховання дітей. В подальшому дитину було поміщено до дитячої клінічної лікарні №4 м. Києва, а [PERSON] попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов?язків. (№50/41569 (ЄО) від 19.08.2015 (зворотній бік а.с.49) 23.08.2016 до Солом?янського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння мати закрила дитину в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Після прибуття на місце працівниками поліції було виявлено малолітнього [PERSON], [INFO]. з видимими слідами тілесних ушкоджень, дитина була налякана та відмовлявся залишатись з матір?ю. [PERSON] поводилась агресивно і від неї був відчутний запах алкоголю. Малолітнього [PERSON], 2004р.н., було передано співробітникам сектору ювенальної превенції, які в подальшому помістили його на стаціонарне лікування до МДКЛ №1 у м. Києві. Також під час розмови з дитиною, працівниками поліції було з?ясовано, що на кануні (22.08.2016) у матері ([PERSON].) та [PERSON], 2006р.н., відбувся конфлікт, оскільки той повідомив їй про своє небажання сумісного проживання через постійне вживання останньою алкоголю. [PERSON], за твердженням дитини, схопивши гайковий ключ нанесла Устіму, 2006р.н., удар в область зап?ястя лівої руки, від чого залишився помітний слід, після чого мати вигнала [PERSON], 2006р.н., з дому. Зусиллями працівників поліції 23.08.2016 [PERSON], 2006р.н., був знайдений та поміщений до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 у м. Києві. (№ЄО 63520/125/55/05-16 від 25.08.2016 (а.с.46) За місцем проживання відповідач характеризується негативно, через постійне зловживання спиртними напоями, приділення неналежної уваги вихованню дітей та забезпечення належних умов їх проживання, зокрема, повідомленнями Солом?янського управління поліції національної поліції України Головного управління Національної поліції у місті Києві №50/11411вх від 26.09.2014, №50/вх2166 від 24.03.2013, №50/вх11590 від 14.11.2013 (а.с.54-56), характеристикою Комунального підприємства «Відрадненське» №1332 від 29.07.2011 (а.с.176) Вироком Солом?янського районного суду м. Києва від 17.08.2016 [PERSON] було визнано винною за ч.1ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання на підставі ст.70 КК України за сукупністю скоєних злочинів у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням протягом 2 років іспитового строку з покладенням на неї обов?язків, передбачених ст.76 КК України (а.с.177-178) На підставі положень ст.170 СК України та п.8 Постанови Кабінету Міністірв України №866 від 24.09.2008 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної з захистом прав дитини» служба у справах дітей Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації звернулась з клопотанням про відібрання малолітніх дітей. На підставі розпорядження Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації №663 від 02.09.2016 клопотання служби у справах дітей було задоволено та постановлено про необхідність відібрання малолітніх [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., від матері - [PERSON] (а.с.75) За клопотанням служби у справах дітей Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.09.2016 №108/24-2344 та 05.09.2016 №108/24-2361 [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. було зараховано до відділення загальної соціально-психологічної реабілітації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей та сім?ї м. Києва,де вони перебувають і на сьогоднішній день (а.с.127-129) З аналізу характеристик дітей з навчальних закладів, які відвідуються останніми та містяться в матеріалах справи, вбачається, що мати ([PERSON].) не приділяє достатньої уваги належному вихованню, навчанню та духовному розвитку дітей (а.с.147, зворотній бік 148,149-152,154-158) Таким чином, матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем батьківських обов?язків відносно власних дітей, відсутність інтересу щодо їх навчання та здобуття ними освіти. Згідно висновку органу опіки та піклування Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-14144 від 12.09.2016 останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів дітей, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом?янській районній в місті Києві державної адміністрації (а.с.181-184) Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено самою відповідачем в судовому засіданні, вона протягом тривалого часу ніде не працює, матеріально забезпечувати потреби дітей самостійно не має ні можливості, ні бажання, це здійснюють хрещені батьки декого з її дітей та особа на ім?я «отець Леонід», який зокрема і допомагає відповідачу з ремонтом в квартирі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав визначено п.2,3 ч.1 ст.164 СК України, а саме - ухилення матері від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дітей та жорстоке поводження з дітьми. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2,3 ч. ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], повідомив що перебуває в тісних стосунках з відповідачем, а саме деякий час проживають разом однією сім'єю та за переконанням свідка мають бажання одружитися. Також свідок повідомив, що сьогодні - 24.01.2017 відповідач не змогла прийти, оскільки звернулася до лікаря через погане самопочуття, повідомивши про те, що воно може бути пов'язане із вживанням нею спиртних напоїв і перебуванням в стані алкогольного сп'яніння. Також зазначив, що дійсно діти з матір'ю не проживають, що з того часу як дітей забрали, відповідач "запустила" в квартиру квартирантів. Не заперечував ту обставину, що дійсно через таку кількість дітей, відповідач не взмозі забезпечувати їх матеріально,при цьому вона і надалі ніде не працює, а також не взмозі здійснювати їх виховання, оскільки діти неслухняні. Своє відношення до даної родини не заперечував ставленням більше до квартири, в якій відповідач проживає. В матеріалах справи міститься велика кількість пояснень самої [PERSON], в яких вона кожний раз не заперечує щодо відібрання в неї дітей і позбавлення її батьківських прав, при цьому заявляючи, що згодом не виключає для себе можливості "забрати" дітей назад, коли налагодить своє життя. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., оскільки відповідач як мати повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому нехтуванні відповідачем своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку їх природних здібностей та готування їх до самостійного життя та праці. Щодо стягнення аліментів. Ст.180СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, висновок суду про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей, однак позбавлення таких прав не звільняє її від обов?язку по утриманню дітей (ч.2 ст.166 СК України) досягнення ними повноліття та створювати для них необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей, але відповідно з правовою позицією ВСУ, викладену в постанові у справі №6-1798цс16, в єдиному розмірі - ? частину з усіх видів доходів щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття від дня звернення до суду. Щодо вимоги про відібрання малолітніх дітей у відповідача, слід зазначити наступне. З аналізу норм чинного СК України можна дійти висновку, що відібранням є примусове вилучення дитини з одного місця (від однієї особи), перебування в якому загрожує її життю та здоров?ю, і відповідна передача певній визначеній особі (або в певне конкретне місце) на підставі як правило рішення суду. З пояснень представника позивача вбачається, що малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на момент розгляду справи в суді не проживають з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а знаходяться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1 у м. Києві. А тому, суд погоджується з представником позивача щодо недоцільності за таких обставин вирішувати питання про відібрання дітей. В разі відсутності особи, якій може бути передана дитина після позбавлення одного з батьків батьківських прав щодо неї, вона (дитина) передається на опікування органу опіки та піклування. Дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Порядок відібрання і передання дитини встановлюється законом. (ч.5-7 ст.167 СК України) Таким чином, вимоги про передачу на опікування Службі малолітніх дітей є такими, що грунтуються на вимогах діючого законодавства. Відповідно до ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 № 2342-IV, за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, мають право проживати в дитячих будинках сімейного типу до повернення їм зазначеного житла або надання житла місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. До працевлаштування випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, квартирна плата та плата за комунальні послуги здійснюються місцевими державними адміністраціями за місцезнаходженням житла. Жодних правових підстав щодо накладення заборони на квартиру [ADDRESS] представником позивача не наведено, а також не обґрунтовано підстави застосування такого заходу, який віднесений до категорії забезпечення позову. Враховуючи положення наведені вище, а також інформацію, яка міститься в матеріалах справи щодо того, що дана квартира не приватизована та того, що в квартирі зареєстровані 10 різних осіб, включаючи малолітніх, приймаючи до уваги можливе порушення законних прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками в даній справі, в разі задоволення позовних вимог в цій частині, а також обов?язок покладений чинним законодавством на осіб, які бажають здійснити будь-які дії з власністю звернення до органів опіки та піклування для отримання дозволу, суд не вбачає підстав для їх задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць згідно ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за кожну вимогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial