Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що із 02.10.2010 року вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час подружнього життя в них народилося четверо дітей: сини- Кіщак [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Батьком дітей являється відповідач про що записано в свідоцтві про їх народження. Зазначає, що відповідач не виконує батьківського обовязку по утриманню дітей, не завжди допомагає матеріально, діти знаходяться на її утриманні. А тому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів- Кіщак [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 02.10.2010 року у Липницькій сільській раді Жоківського району Львівської області, актовий запис№ 11. За час перебування у шлюбі у сторін народилася четверо дітей: сини- Кіщак [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Батьком дітей являється відповідач [PERSON] про що записано в свідоцтвах про їх народження. Позивач в позовній заяві стверджує, що діти перебувають на її утриманні, а оскільки відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає, що він фактично визнає факт перебування дітей на утриманні позивача [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що діти проживає разом із матірю, знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. При вирішенні даного спору суд враховує обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, а також враховує на час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати, яка становить 3200,00 гривень. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, зокрема у своїй заяві відповідач вказав, що працює інженером з обслуговування компютерної техніки спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів м. Рави-Руської Жовківської районної ради, що свідчить про можливість виконання відповідачем обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 року» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Оскільки [PERSON], [INFO], а [PERSON], [INFO], то станом на 02.08.2017 року вони досягнули 6 років. А [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не досягнули шестирічного віку. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 1 травня становить 1426,00 грн., прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який з 01 травня 2017 року становить 1777,00 грн., а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на 24.07.2017 року становить 3200,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а тому суд приходить до висновку, що слід стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 900,00 грн. щомісячно на кожну дитини, а на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 720,00 грн. щомісячно накожну дитину та стягувати такі на користь позивача, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Водночас слід зазначити, що позивач просить стягувати аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, що менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та суперечить вимогам статті 182 Сімейного кодексу України. А так як аліменти є власністю дитини згідно ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України, а позивач просить стягувати аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено законом, оскільки 500,00 грн. менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини, суд не може приймати рішення всупереч інтересам дітей, а тому вважає, що аліменти мають стягуватися виходячи з норм ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а їх мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved