Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] 27.08.2012 року звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивувавши тим, що 21 грудня 2011 року близько 8 год. на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, в напрямку міста Кременчука Полтавської області, рухався автомобіль «Мерседес - Бенц 311», д.н.з. [NUMBER] , належний йому на праві власності, під керуванням водія [PERSON]. Під час руху на 211 км + 500 м, в районі с. Кагамлик Глобинського району, він в»їхав у вибоїну на проїзній частині, яка під час дощу була залита водою. Внаслідок цього автомобіль втратив курсову стійкість і частково виїхав на смугу зустрічного руху, де зітнувся із автомобілем «Тойота-Кемрі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Обидва автомобілі отримали технічні ушкодження. Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження № 604 від 5.01.2012 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автобуса «Mercedes Benz Sprint 311» , реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35124,99 грн. Згідно висновку комплексного експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 1125/1126 від 10.01.2012 року водій автомобіля «Мерседес-Бенц 311» [PERSON] за відсутності об»єктивної можливості своєчасно виявити перешкоду у вигляді вибоїни на проїзній частині (на момент пригоди під час дощу була залита водою), з технічної точки зору, не мав можливості уникнути наїзду на вибоїну, а тому його дії не можуть розцінюватися як такі, що не відповідали вимогам пунктів 12.3, 10.1 «Правил дорожнього руху України». Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 3.02.2012 року встановлено, що в діях водія [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилаючись на викладене, позивач (з урахуванням уточнених під час судового розгляду справи позовних вимог) прохав стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на його користь : - у відшкодування матеріальної шкоди - 39004.99 грн., з яких 35124.99 - вартість матеріального збитку по ушкодженому в ДТП автомобілю, 1400 грн. - оплата послуг евакуатора, 2480 грн. - заміна пошкодженої шини; - у відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.; - а також судові витрати: 548 грн. 24 коп. - за сплачений судовий збір, 2251 грн. 20 коп. - за проведення експертного автотехнічного дослідження; 3700.00 грн. - витрати на проведення дорожньо-технічної експертизи; 5000 грн. - на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON], позов підтримував, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому. В останнє судове засідання третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON], не з»явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В інших засіданнях пояснив, що має стаж водія з 1990 року, відкриті категорії А,В,С,Д. 21.12.2011 року рухався на автомобілі «Mercedes Benz Sprint 311» , реєстраційний номер [NUMBER], з дозволеною швидкістю - 80-85 км/год. Ішов невеликий дощ. Дорога була гладкою. Калюжі зустрічалися не часто. Яму (вибоїну) він об»єктивно не міг помітити, оскільки вона була залита водою, а жодних попереджувальних знаків узбіччя не мало. Після попадання у яму (вибоїну), яка була досить глибокою, у нього лопнуло два колеса, вирвало ричаг, підвіску. Автомобіль став практично некерований, але він зробив все можливе, щоб мінімально виїхати на зустрічну смугу руху, і як наслідок , виїхав на неї лише на півметра. Уникнути зіткнення з автомобілем, який рухався по зустрічній смузі не вдалося. Після ДТП відразу сфотографував яму, залиту водою, на мобільний телефон. Через деякий час приїхали дорожні працівники: воду з ями вичерпали, засипали її піском. Своєї вини в ДТП він не вбачає, оскільки жодного з Правил дорожнього руху України не порушив. В останнє судове засідання представники відповідача - дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» та ІІІ особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Служби автомобільних доріг, не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. В засіданнях, які відбувалися раніше позов не визнали, вказували, що ДТП сталася не з вини відповідача, а тому підстави для стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди - відсутні. Суть їх заперечення на позов зводилася до того, що винним в ДТП є водій [PERSON], який, на їх думку, порушив вимоги пунктів 12.1 - 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки та допустив наїзд на перешкоду через власну недбалість. Внаслідок таких його дій було спричинено матеріальну та моральну шкоду [PERSON] Крім цього, представник відповідача поставив під сумнів правильність висновку комплексного експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 1125/1126, посилаючись на те, що він ґрунтується на досліджених світлокопіях документації, яка в оригіналі не надавалася та належним чином завірена не була, а також на дослідженні фотознімків, які процесуальним шляхом у жодному документі не закріплені. Вказані фото жодним чином не відносяться до ДТП: одні датовані 5.01.2010 року, інші виконані в різний час та в різні дні. Також представники відповідача та ІІІ особи вказували, що наявність постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 3.02.2012 року відносно [PERSON] не звільняє позивача від його обов»язку доказати обставини ДТП, адже представник дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення і має право оспорювати обставини, встановлені вказаним судовим рішенням. Залучений до участі у справі як третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслав. Представник ІІІ особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Направив до суду письмову інформацію з бази МТСБУ, з якої вбачається, що станом на дату ДТП - 21.12.2012 року, автомобіль «Мерседес - Бенц 311», д.н.з. [NUMBER] був забезпечений ПрАТ «Провідна» за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5862876. Поліс обов»язкового страхування укладений між АТ «СГ «ТАС» та [PERSON] закінчив строк дії 10.10.2012 року. Автомобіль «Тойота-Кемрі», д.н.з. [NUMBER], станом на 21.12.2012 року був забезпечений ПрАТ «Кримська СК» за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1335292. Таким чином, характер спірних правовідносин (між власником ушкодженого транспортного засобу і ДП «Полтавський облавтодор») , дані по виду страхування автомобілів - учасників ДТП ( не добровільне КАСКО , а обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ), вказують на те, що рішення у справі жодним чином не вплине на права та обов»язки страхових компаній - ПрАТ «Провідна» та ПрАТ «Кримська СК» , щодо сторін. Страхові компанії по даному виду страхування несуть відповідальність за шкоду спричинену третім особам , а не страхувальникам, тому суд не вбачав підстав, передбачених ст. 35 ЦПК України, для залучення названих страхових компаній до участі в розгляді справи в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору. Допитані судом як свідки [PERSON] та [PERSON] - інспектори ДПС ДАІ , у судовому засіданні пояснили, що документували ДТП, яка відбулася 21.12.2011 року на 211 км + 500 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя за участю автомобілів «Мерседес - Бенц» та «Тойота-Кемрі». Пам»ятають, що на полосі свого руху «Мерседес» в»їхав у велику яму глибиною 30 см, яка була залита водою. Параметри ями заміряли рулеткою. На час огляду попереджувального дорожнього знаку 1.12 «Вибоїна» в місці ДТП не було. Свідки підтвердили, що фото з ямою (вибоїною), наявні в матеріалах справи, стосуються ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 21 грудня 2011 року близько 8 год. на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, в напрямку міста Кременчука Полтавської області, рухався автомобіль «Мерседес - Бенц 311», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON]. Під час руху, на 211 км + 500 м, в районі с. Кагамлик Глобинського району, він в»їхав у вибоїну на проїзній частині, яка під час дощу була залита водою. Автомобіль втратив курсову стійкість і частково виїхав на смугу зустрічного руху, де зітнувся із автомобілем «Тойота-Кемрі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Обидва автомобілі отримали технічні ушкодження. Факт ДТП за вказаних обставин та його наслідки відповідачем не заперечуються. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINT 311, фургон ізотермічний, реєстраційний номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження № 604 від 5.01.2012 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автобусу «Mercedes Benz Sprint 311» , реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35124,99 грн. За висновком комплексного експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 1125/1126 від 10.01.2012 року, виконаного експертом Ханянцом А.А. - завідувачем сектору автотехнічних досліджень Харківського НДІ судових експертиз, стаж експертної роботи з 1996 року, водій автомобіля «Мерседес-Бенц 311» [PERSON] за відсутності об»єктивної можливості своєчасно виявити перешкоду у вигляді вибоїни на проїзній частині (на момент пригоди під час дощу була залита водою), з технічної точки зору, не мав можливості уникнути наїзду на вибоїну, а тому його дії не можуть розцінюватися як такі, що не відповідали вимогам пунктів 12.3, 10.1 «Правил дорожнього руху України». Висновок названого дослідження узгоджується і не суперечить висновку судової автотехнічної експертизи від 11.12.2013 року № 25, згідно якого пояснення водія [PERSON] в частині того, що після в»їзду автомобіля «Мерседес - Бенц 311» лівими колесами у вибоїну проїзної частини його занесло і викинуло на смугу зустрічного руху, не позбавлені технічної спроможності. В даній дорожній ситуації при умові, якщо на момент пригоди зазначена вибоїна проїзної частини була залита водою, водій автомобіля «Мерседес - Бенц 311» [PERSON] не мав технічної можливості уникнути в»їзду у вибоїну, тобто не мав об»єктивної можливості завчасно виявити перешкоду у виді вибоїни та своєчасно вжити заходів для зниження швидкості автомобіля аж до зупинки, або для об»їзду перешкоди. Наявність перешкоди на смузі руху автомобіля «Мерседес-Бенц 311» у виді ями (вибоїни) зафіксована на плані-схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.12.2011 року; про неї йдеться у поясненні [PERSON], яке він давав працівникам ДАІ відразу після ДТП; яма, залита водою, зафіксована названим водієм на фото, яке досліджувалося у судовому засіданні. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 3.02.2012 року, яка набрала законної сили, встановлено, що в діях водія [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто суд не вбачає в його діях порушення правил дорожнього руху, наслідком яких стало спричинення ушкодження транспортних засобів. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Згідно висновку судової дорожньо-технічної експертизи № 482 від 29.04.2014 року, проведеної за клопотанням представника позивача у Харківському НДІ судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, стан дорожнього покриття у місці ДТП на ділянці 211 км + 500 м автомобільної дороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя не відповідав загальним вимогам розділу 3 та п.п.3.1.1., 3.1.2. ДСТУ-3587 по умовах безпеки дорожнього руху, та вимогам п.п.4.1.7. П-Г1-218-113:2009 по умовах експлуатації та утримання автомобільних доріг загального користування України. В дослідницькій частині цього експертного висновку зазначено, що згідно вищезазначених стандартів покриття проїзної частини не повинно мати просідань, вибоїн, напливів, або деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів з дозволеною правилами дорожнього руху України швидкістю; стан покриття повинен перевірятися постійно; після виявлення зазначених пошкоджень невідкладно повинні бути встановлені відповідні попереджувальні дорожні знаки, а також введено обмеження швидкості руху на період ліквідації ушкодження. Судом достовірно встановлено, що в конкретному випадку глибина вибоїни - 30 см, в кілька разів перевищила максимально допустиму глибину вибоїн для доріг І-ІІІ категорій. На автодорозі в районі ДТП попереджувальні дорожні знаки були відсутні (зокрема, дорожній знак 1.12 «Вибоїна»). Філія «Глобинський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», відповідальна за належне утримання автодороги, її комісійне обстеження не проводила. Це зокрема, підтверджується тим, що на вимогу суду, направлену відповідно до клопотання експерта, акти осіннього обстеження (2011 року) автомобільної дороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя названа філія не надала. Судова автотехнічна експертиза від 11.12.2013 року не дала відповідь на питання про те, чи мав водій [PERSON] технічну можливість уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем «Тойота Кемрі» та чи вбачаються в його діях в даній обстановці невідповідності вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з виникненням даної пригоди. Судова дорожньо-технічна експертиза № 482 від 29.04.2014 року не дала відповідь на питання про те, чи могла яма з параметрами зазначеними в схемі до протоколу огляду та з глибиною , зазначеною свідками - працівниками ДПС [PERSON] та [PERSON], стати причиною зміни курсової стійкості «Мерседес - Бенц 311», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Обидва експерти - [PERSON] та [PERSON] вказали, що вказані питання суд може вирішити самостійно на основі аналізу всіх фактичних обставин ДТП, суб»єктивно-оціночного моменту діяльності водія, та висновків проведених експертиз. Оцінивши всі зібрані по справі докази в сукупності, взявши до уваги тривалий водійський стаж [PERSON], його високу кваліфікацію (відповідно до відкритих категорій) суд дійшов висновку, що саме яма (вибоїна) з параметрами, зазначеними в схемі до протоколу огляду (шириною 1.3 м, довжиною 1.1 м) та глибиною 30 см (згідно пояснень свідків - працівників ДПС [PERSON] та [PERSON]), залита водою, стала причиною зміни курсової стійкості автомобіля «Мерседес - Бенц 311», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] і зіткнення його з автомобілем «Тойота-Кемрі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] , а водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути цього зіткнення. При цьому суд врахував дані з дослідницької частини висновку судової дорожньо-технічної експертизи, згідно яких величина дорожнього просвіту автомобіля «Мерседес» менша, ніж глибина вибоїни ( 19.4 см і 30 см ), край пошкоджень дорожнього полотна не пологий, має однакову глибину по всій площі, тому при в»їзді колесами однієї сторони неминучий контакт нижніх частин автомобіля з краями дорожнього пошкодження. Під дією додаткового навантаження автомобіль міг змінити напрямок руху, або могли бути пошкоджені деталі автомобіля, що в свою чергу могло призвести до втрати керованості ним. Об»єктивні дані свідчать, що при наїзді на вибоїну в автомобілі «Мерседес» виникли деформації дисків лівих переднього і заднього коліс, які привели до розгерметизації шин цих коліс та втрати курсової стійкості автомобіля в процесі руху з виїздом частково на смугу зустрічного руху. Це свідчить про те, що безпека руху транспортного засобу на автодорозі не була забезпечена. Таким чином, на думку суду, встановлені обставини вказують на наявність причинного зв»язку між невідповідністю стану дорожнього покриття в місці ДТП умовам безпеки, експлуатації і утримання автомобільної дороги та спричиненою шкодою - технічним пошкодженням автомобіля позивача. Сторонами по справі визнано і не заперечується, що ділянка автомобільної дороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, де сталася ДТП, належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор). Її балансоутримувачем є Служба автомобільних доріг у Полтавській області. Експлуатаційне утримання вищевказаної дороги, її ремонт здійснюється (і здійснювався на час ДТП) ДП «Полтавський облавтодор ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», як підрядником, на підставі договорів, укладених із Службою автомобільних доріг у Полтавській області, як замовником, зокрема: досліджених у судовому засіданні договору підряду від 22.02.2010 року на надання послуг з експлуатаційного утримання та поточного (планово-попереджувального) ремонту автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування України (зі строком дії до 31.12.2011 року), договору № 01-01-11 від 29.04.2011 року (зі строком дії до 31.12.2011 року), № 01-02-11 від 25.10.2011 року (зі строком дії до 31.12.2012 року) про закупівлю послуг за державні кошти. Відповідно до умов названих договорів підрядник зобов'язався надати послуги по експлуатаційному утриманню мережі автомобільних доріг загального користування та несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних послуг, якщо ці порушення виникли з вини Підрядника та призвели до ДТП. Згідно ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Відповідно до ч.3 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Ст.10 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачає, що державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Відповідно п.11 "Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Крім цього, в пунктах 3, 5 вищевказаних «Єдиних правил» зазначено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, заподіяна неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законом не покладається на позивача обов»язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди за участю відповідача та її розмір, а також надати докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов»язана відшкодувати шкоду. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відсутність своєї вини має довести саме відповідач. В п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз»яснено, що відповідно до ст. 1166 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними , між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи. Врахувавши наведені норми закону, виниклі зобов»язання відповідача по договірних відносинах, суд дійшов висновку, що ДТП сталася з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільної дороги ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні договірних зобов»язань та вимог зазначених нормативних та піднормативних актів, якими регулюється безпека дорожнього руху, перебуває в причинному зв»язку з наслідками, що настали, свідчить про наявність вини, тому названа юридична особа відповідно до закону повинна відшкодувати позивачу спричинену матеріальну та моральну шкоду. Відповідач жодного доказу, який би свідчив про відсутність його вини у спричиненні шкоди, не надав. Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками (майновою шкодою) є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, а також витрати, які вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Позивачем належними доказами підтверджено спричинення йому збитків, тому підлягає стягненню з відповідача на його користь у відшкодування матеріальної шкоди: - 35124.99 - вартість матеріального збитку по ушкодженому в ДТП автомобілю; - 1400 грн. - оплата послуг евакуатора; - 2251.20 грн. - вартість проведеного комплексного експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження, а всього 38776.19 грн. (35124.99+1400+2251.20 = 38776.19) Суд не включив до загальної суми відшкодування матеріальної шкоди 2480 грн., затрачених на заміну пошкодженої шини, оскільки вказані витрати були враховані у ремонтній калькуляції при проведенні експертного автотоварознавчого дослідження та визначенні вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу. Відповідно до п.3 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди зі значними пошкодженнями автомобіля спричинив підвищене психологічне навантаження та душевні страждання позивача. Окрім того, на значний час він був позбавлений можливості користування автомобілем, змушений був займатися питаннями його доставки, ремонту, оцінкою збитків, витрачати час для пошуків правової допомоги, організації представництва своїх інтересів у суді, тобто звичний життєвий уклад було порушено. З врахуванням характеру правопорушення, обсягу душевних страждань, факту доведеності спричинення моральної шкоди, ступеня вини особи, яка її завдала, виходячи з засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у сумі 5000 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору, та витрат, пов»язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу, витрат, пов»язаних із проведенням судових експертиз. Позивачем надано документальне підтвердження про сплату ним: 548 грн. 24 коп. судового збору, 3680.00 грн. - витрати на проведення судової дорожньо-технічної експертизи; 5000 грн. - на правову допомогу, тобто, його судові витрати склали 9228 гр. 24 коп. (548.24 + 3680 + 5000=9228.24) Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі названого суду від 22 жовтня 2008 року , підставами позову є не самі по собі посилання на певну норму закону, а обставини, якими обґрунтовуються вимоги. Тому суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача. Встановивши, що позивач дійсно поніс витрати у сумі 2251.20 грн. за проведене комплексне експертне автотехнічне та транспортно-трасологічного дослідження, суд відніс їх до витрат, які позивач змушений був зробити для відновлення свого порушеного права ( тобто до реальних збитків), а не до судових витрат, як про це прохав в остаточному варіанті уточнених позовних вимог позивач. Виходячи з названої правової позиції, це є правомірним і не вважається виходом за межі позовних вимог. Таким чином, позов задоволено частково. Заперечення на позов відповідача суд до уваги не взяв, оскільки вони спростовані встановленими обставинами та матеріалами справи в їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позов задоволено на 95,5 % (ціна позову позивача в остаточному варіанті від 13.11.2014 року склала 55504.43 грн. (39004.99+ 5000+111499.44); позов задоволено на 530004.43 грн. (38776.19 +5000+9228.24); 530004.43 : 55504.43 = 95.5 % ), тому стягуються з дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] судові витрати у сумі 8812 грн. 97 коп. (9228.24 х 95.5 % =8812.97)

Outcome: partial