Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

17 жовтня 2018 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з відповідним позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 2013 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , у якої на той час був вже зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON] Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2014 року, шлюб між ними був розірваний та після його розірвання їй було залишено прізвище " [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила дитину, [PERSON] , батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження, записано відповідача, незважаючи на те, що батьком дитини є він, так як на момент реєстрації народження дитини не було надано спільної заяви для вирішення питання про походження дитини, а також з моменту розірвання шлюбу не минуло десяти місяців. 19 лютого 2016 року між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого [INFO] народився другий син, [PERSON] . Крім того, його дружина від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають малолітню дитину, яка перебуває на його утриманні. Наразі мати дитини не може змінити запис про його батька, у зв`язку з відсутністю заяви відповідача, місцезнаходження якого невідоме. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати його батьком [PERSON] та внести зміни до актового запису про його народження. Позивач та його представник Терлецька Т.О. (за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1402-0000429 від 06.07.2018 року) позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Суду пояснили, що з 2013 року позивач та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] і при реєстрації його народження, відповідач був зазначений батьком, оскільки на момент народження дитини з дати розірвання шлюбу не минуло 10 місяців. У 2016 році позивач та третя особа зареєстрували шлюб та до даного часу проживають у с. Калуга Березнегуватського району разом із дітьми. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України, заяви про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Третя особа [PERSON] проти позову позивача не заперечувала, в судовому засіданні пояснила, що дійсно перебувала в шлюбі з [PERSON] , однак з 2013 року почала проживати разом з позивачем, з яким мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що у шлюбі вона з позивачем не перебувала та при народженні дитини від дня припинення шлюбу, не сплив десятимісячний термін, в свідоцтві про народження записано батьком дитини її попереднього чоловіка. Представник Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області в судове засідання не з`явилася, направила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить наступного. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 березня 2014 року, відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] з 21 грудня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2014 року (а.с.9). Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). З квітня 2013 року із третьою особою [PERSON] , яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивач. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] , батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , на підставі ч.2 ст.122 СК України, в зв`язку з тим, що дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, а отже походить від подружжя (а.с.5). Починаючи з квітня 2013 року по травень 2016 року позивач разом із [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON] проживали по [ADDRESS] , що підтверджується актом від 27 грудня 2018 року (а.с.40). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] заперечили будь-яку можливість того, що відповідач міг бути батьком [PERSON] , оскільки з квітня 2013 року позивач проживав однією сім`єю з матір`ю дитини, натомість відповідач з січня 2013 року з дружиною не проживав та вони жодного разу його не бачили. Цей факт також підтверджується довідкою виконкому Калузької сільської ради № 583 від 05 жовтня 2018 року, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але з травня 2013 року по цей час не проживає (а.с.15). На даний час позивач та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19 лютого 2016 року виконавчим комітетом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище з " [PERSON] на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від даного шлюбу [INFO] в них народився ще один син [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження від 08 липня 2016 року (а.с.7). Згідно ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Частиною 2 статті 128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позивач визнає своє батьківство та вважає [PERSON] своїм рідним сином. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі-Конвенція) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 3 Конвенції передбачає, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно до ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за нормою статей 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина-містити відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС ( прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення ( удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актовому записі цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За вимогами ч.1 ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач визнає себе батьком малолітнього [PERSON] та з 2013 року проживає однією сім`єю з його матір`ю, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви позивача в повному обсязі.

Outcome: approved