Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

29.08. 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та зазначено, що 19.07.2006 року ЗAT КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», наддав відповідачу кредит у вигляді платіжної картки у розмірі -4000 грн. зі сплатою -48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом . Позивачем перераховано кредитні кошти на картковий рахунок позичальника. В свою чергу, позичальник, згідно умов погашення, повинен був своєчасно сплачувати на рахунок позивача кредит та відсотки по ньому ,але не виконував належним чином умов погашення кредиту.Своєчасно не сплачував заборгованість по кредиту, що призвело до утворення заборгованості. Станом на 13.08.2014 року , загальна заборгованість за кредитом становить- 35599,00 грн. з яких: 4995,50грн. - заборгованість за кредитом; 30603,50 грн. - проценти за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1390,29грн. - штраф (процентна складова),що і спонукало позивача звернутись до суду з відповідним позовом . В заявленому позові /ас.-6/ звертає увагу на те,що від наявної суми заборгованості необхідно відкинути 7793,27 гр ,яка була попередньо задоволена судовим наказом Чорнобаївського районного суду /а.с.9/ від 03.08.2007 року ,а кінцева сума ,що підлягає стягненню з відповідача становить-29696,02 гр.,а також на те ,що відповідач при укладенні договору погодився з текстом,,Умов та правил надання банківських послуг,, у відповідності до змісту яких - п.9.12 /ас.-26/ термін дії договору-12 місяців ,але в разі не повідомлення стороною на протязі даного строку про його закриття ,даний договір автоматично продовжується на той же термін. Представник позивача в судове засідання не з»явився ,подав клопотання яким підтримав завлений позов та просить провести заочний розгляд справи в разі неявки відповідача в судове засідання. Належним чином повідомлений /через оголошення в пресі/ Відповідач в судове засідання не з»явився тому суд проводив розгляд страви без його участі та у відповідності з законом. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до переконання ,що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. 19.07.2006 року ЗAT КБ «ПриватБанк», правонаступником якого з 30.04.2009 року є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір у вигляді карткового рахунку на платіжну картку який складається з заяви відповідача ,пам»ятки клієнта,умов та правил надання банківських послуг і тарифів/а.с.16-29/ та за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі -4000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, Строк дії договору 12 місяців, що автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, та відповідає строку дії кредитної карти, що передбачено такими частинами договору як заява та п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг (а.с.17-26). Платіжну картку банк видав відповідачу 19.07.2006р., строк її дії закінчився 19.10.2007 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу надавася споживчий кредит надавася для проведення розрахунків за придбання товарів,а сам відповідач дійсно не належним чином виконував взяті на себе кредитні зобов»язання та не здійснював відповідних платежів на користь позивача за користування кредитними коштами тому суд вважає позовні вимоги доведеними, але такими, що не підлягають задоволенню за пропуском строку позовної давності банком. Так,згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що кредитодавцю, забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Роз'яснення з цього приводу надані також у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Зокрема сказано, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Окрім того,договір між сторонами було укладено 19.07.2006 року на 1 рік , а позивач звернувся до суду з даним позовом у серпні місяці 2014р., з пропуском визначеного законом строку для відповідного звернення . Договором між сторонами встановлений строк дії у 12 місяців з можливістю продовження його дії (п.9.12 умов та правил надання банківських послуг), а також у заяві позичальника вказано, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. При цьому банк в умовах та правилах надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачив (п.9.4), що в разі непогашення його клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, наступне поновлення дії карти можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом (а.с.9,12). Посилання позивача на ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України щодо обов'язку сторін належним чином виконувати зобов'язання за договором не можуть бути належними в даному випадку по справі. Судом встановлено, що строк дії карти сплив, поновлення дії карти не відбувалося, погашення клієнтом заборгованості не здійснювалося. Такі обставини виключають продовження дії кредитного договору за кредитною картою. Та обставина, що зобов'язання за кредитним договором не припинені внаслідок того, що їх виконання не відбулося, не тягнуть висновку про продовження дії кредитного договору. а сам строк дії кредитного договору сторін не залежить від стану виконання зобов'язань і не може вважатися продовженим через невиконання зобов'язань. Крім того , у відповідності до наявних умов та правил надання банківських послуг, що разом з заявою позичальника являються невідємною частиною договору і складають його ціле -містяться положення /п.5.3 .п.8.6 а.с.-21/про зміну тарифів та обов»язок відповідача сплатити ,при невиконанні взятих на себе зобов»язаннь,штраф в розмірі-500 гр.+5% від суми позову і т.д. Тобто позивач при поданні позову вважав ,що форма наявного кредитного договору збережена і відповідає умовам чинного законодавства ,що являється підставою для звернення до суду з відповідним позовом,що не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства так,як наявні ,,УМОВИ,, на які посилається позивач -не містять реквізитів,підписів позичальника ,дати складання , як і не містять жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід»ємності від заяви позичальника. В наявній же в матеріалах справи заяві позичальника ,що містить його підпис-відсутні дані про те,що неврегульовані у ній питання /розміри штрафів ,розмір сплати відсотків іт.д. /мають регулюватись саме умовами надання кредиту фізичній особі на , що посилається позивач. Тому суд вважає,що позов позивача об»єктивно необгрунтований ,а ним самим пропущено строк позовної давності для відповідного звернення до суду ,що являється підставою для відмови у його задоволенні. Понесені позивачем судові витрати при поданні позову та оплати при розміщенні оголошення в пресі ,відшкодуванню не підлягають в зв»язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed