Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Представник позивача Мельник Ірина Володимирівна, яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "Страхова компанія " ПЗУ Україна") звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Позов мотивує тим, що 27 квітня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6214444, яким було забезпечено автомобіль «Opel Combo», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 15 грудня 2017 року у м. Луцьк по вул. Дубнівська, 51 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та забезпеченого автомобіля «Opel Combo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року відповідача визнано винним та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту, суми страхового відшкодування до нього та на підставі ремонтної калькуляції здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 4 090,38 грн, що підтверджується платіжним дорученням №12094 від 14 лютого 2018 року. 19 листопада 2018 року на адресу відповідача направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Таку вимогу відповідач не отримав, станом на 27 травня 2019 суму страхового відшкодування позивачу не повернуто. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування у розмірі 4090,38 грн та сплачений судовий збір в розмірі 1 921 грн. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6214444, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Opel Combo», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії договору: з 28 квітня 2017 року до 27 квітня 2018 року включно (а.с. 45). 15 грудня 2017 року в м. Луцьк по вул. Дубнівській [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel Combo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував стан дорожнього полотна, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В подальшому, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1, п. 2.10 Правил дорожнього руху (а.с. 56). Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року (справа №161/346/18) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП (а.с.56-57). Відповідно ж до ч. 4ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зважаючи на зазначене, власник транспортного засобу «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.47-50). У зв`язку з настанням страхового випадку, на виконання умов договору, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» складено страховий акт №UA2018020500009/L01/01 від 13 лютого 2018 року, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становить 4090,38 грн (а.с.65). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2018020500009/L01/01 від 13 лютого 2018 року до суми страхового відшкодування входить: вартість відновлювального ремонту на суму 4090,38 грн, франшиза - 0 грн (а.с.66). Згідно з платіжним дорученням №12094 від 14 лютого 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 4090,38 грн (а.с.67). З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого страховиком страхового відшкодування. Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з вимогами ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно з п.п. «в» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З врахуванням встановлених судом обставин справи, зокрема, того, що відповідач [PERSON] , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, та який самовільно залишив місце пригоди, заподіяв матеріальну шкоду [PERSON] внаслідок пошкодження належного йому автомобіля «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер [NUMBER] , а також того, що позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4 090,38 грн, суд дійшов висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» має право регресної вимоги до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди. Наведене дає підстави для висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4090,38 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved