Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 06.07.2007 року відповідач [PERSON] уклала з ним кредитний договір № HEXRRX05650114 і отримала кредит у сумі 3102 гривні 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.07.2008 року. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач в свою чергу прийняв вищевказані грошові кошти та зобов'язався повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак відповідач умови договору не виконав, в результаті чого станом на 04.12.2013 року за відповідачем перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 15295 гривень 05 копійок, з яких: 845 гривень 95 копійок - заборгованість за кредитом; 5773 гривень 67 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7470 гривень 90 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; відповідно до п. 5.3 договору кредиту 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 704 гривні 53 копійки - штраф (процентова складова). У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15295 гривень 05 копійок та судові витрати в розмірі 229 гривень 40 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву згідно якої підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач у засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином через оголошення у пресі, оскільки за місцем реєстрації вона не проживає, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. ст. 257,259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, суд враховує положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та роз'яснення, що міститься у п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно яких суд має виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Судом встановлено, що 06.07.2007 року відповідач [PERSON] уклала з закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (тепер - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") кредитний договір № HEXRRX05650114 і отримала кредит у сумі 3102 гривні 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.07.2008 року. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам сторонами визначена позовна давність тривалістю п'ять років (пункт 5.5 Умов). Таким чином враховуючи, що з дня остаточного терміну повернення кредиту відповідачем - 06.07.2008 року і до дня звернення позивача до суду з цим позовом - 18.12.2013 року пройшло більше п'яти років, тобто на час звернення до суду сплинули строки позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовити у задоволенні позову, у зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed