Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14 травня 2007 року між Публічним Акціонерним Товариством «Комерційний Банк «Хрещатик», який з 12 травня 2010 року є правонаступником ВАТ «КБ «Хрещатик», та громадянином [PERSON], був укладений кредитний договір № PZN0001, згідно пункту 1.1. якого [PERSON] наданий кредит в розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США строком на 10 років, терміном повернення 13 травня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 14 % річних. Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється не пізніше останнього робочого дня місяця на рахунки, відкриті Публічним Акціонерним Товариством «Комерційний Банк «Хрещатик» для [PERSON] Внаслідок порушення [PERSON] зобовязань за кредитним договором виникла заборгованість у загальній сумі 63863,98 коп. Станом на 01.03.2017 року [PERSON] не сплачено: заборгованість за кредитом - 1995,51 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 28.02.2017 року (грн. за 1 дол. США 27,053672) 53985,87 грн.; прострочені відсотки за період з 01.04.2016 року по 28.02.2017 року - 255,07 доларів США, що еквівалентно 6900,58 грн.; 3% річних за порушення грошового зобовязання - 234,56 грн. Відповідно до пункту 6.2.1. Кредитного договору, у випадку прострочення погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати комісій за розгляд та аналіз кредитного проекту, за відкриття кредитної лінії, за невикористаний залишок кредитних коштів, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобовязань за кожен день прострочення. Станом на 01.03.2017 року пеня за несвоєчасне погашення відсотків становить - 832,98 грн.; пеня за простроченим кредитом - 1909,99 грн.; Загальна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором станом на 01.03.2017 року складає 63863,98 грн. З метою забезпечення зобовязань Позичальника за Кредитним договором 14 травня 2007 року між Позивачем, та громадянкою [PERSON] укладено договір поруки № PZN0001.Відповідно пункту 1.1. договору поруки Відповідач 2 зобовязався нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником зобовязань перед Позивачем по погашенню одержаного кредиту відповідно до Кредитного договору в сумі 20000,00 доларів США, укладеного між Позивачем та Позичальником кінцевим терміном погашення 14.05.2017 року, належних за користування процентів з розрахунку 14 % річних, а також штрафів і пені. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] зобовязання за вказаним договором не виконав внаслідок чого в нього утворилась заборгованість за договором. З наведених підстав просив суд стягнути на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» з [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 63863.98 гривень за кредитним договором від 14.05.2007 року, яка складається з: заборгованість за кредитом - 1995,51 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 28.02.2017 року (грн. за 1 дол. США 27,053672) 53 985,87 грн.; прострочені відсотки за період з 01.04.2016 року по 28.02.2017 року - 255,07 доларів США, що еквівалентно 6900,58 грн.; 3% річних за порушення грошового зобовязання - 234,56 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 47). Відповідачі в судове засідання не зявились, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідачі є належно повідомленими про час та місце розгляду справи, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу без їх участі на підставі наявних доказів. Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 38), суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. До канцелярії суду відповідачем [PERSON] 29.06.2017 року подані письмові пояснення, згідно яких відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме: визнав суму основного боргу в розмірі 1995,51 доларів США, але за курсом НБУ (грн. за 1 дол. США 26,08) тобто у розмірі 52042,90 грн., крім того визнав суму прострочених відсотків в розмірі 255,07 доларів США, що складає 6652,22 грн. за курсом НБУ (грн. за 1 дол. США 26,08). Пеню за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 832,98 грн - не визнав в повному обсязі та пеню за простроченим кредитом в розмірі 1909,99 грн - не визнав в повному обсязі, оскільки він не виконав частково свої зобовязання по кредитному договору, починаючи з квітня 2016 року оскільки в нього не було можливості сплатити кошти в банк. Відділення банку в Полтаві було закрите, крім цього в банк було введено тимчасову адміністрацію, відкликано ліцензію банку. Через інші банки сплатити кошти він також не міг, Інформації щодо інших реквізитів куди можливо було б сплатити кошти мені ніхто не надавав. На офіційному сайті банку зазначеної інформації також не було. У звязку з цим вважав, що не з його вини частково не були виконані зобовязання (а.с. 67-68). Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що Постановою Правління Національного банку України від 05.04.2016 № 234 "Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ «Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з даним рішенням, розпочато процедуру виведення Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 р. до 04 травня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "КБ "Хрещатик", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик" з 05 травня 2016 р. до 04 червня 2016 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик" [PERSON] Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52 , 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» [PERSON] (а.с. 19-20). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 14.05.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № PZN0001, згідно пункту 1.1. якого Позичальнику було надано кредит в розмірі 20000,00 доларів США строком на 10 років, терміном повернення 13 травня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 14 % річних, що підтверджується копією відповідного договору (а.с. 7-9). Відповідно до пункту 4.1. за користування кредитом позичальник сплачує позивачу проценти у розмірі 14 відсотків річних. Згідно п. 4.3. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються Позивачем щомісячно починаючи з дня виникнення позичкової заборгованості, за фактичний термін користування кредитом, з урахування суми заборгованості, діючої процентної ставки та фактичної кількості календарних днів у році до дня остаточного погашення кредиту і сплачуються Позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховуються відсотки. Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється не пізніше останнього робочого дня місяця на рахунки відкриті Позивачем для Позичальника (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання по поверненню Кредиту та сплаті процентів в строки, що передбачені Кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 01.03.2017 року складається з: заборгованості за кредитом - 1995,51 доларів США, прострочених відсотків за період з 01.04.2016 року по 28.02.2017 року - 255,07 доларів США (а.с. 21). Враховуючи позицію відповідача [PERSON], який в своїх письмових поясненнях не оспорював наявність зазначеної в позовній заяві та розрахунку заборгованості в розмірі 1995,51 доларів США та суму прострочених відсотків 255,07 доларів США (а.с. 67-48), доданий до позову розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості за кредитним договором № PZN0001 від 14.05.2007 року в зазначеному в розрахунку розмірі. В той же час суд вважає необхідним при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню, шляхом переведення іноземної валюти доларів США в національну валюту, виходити з офіційного курсу НБУ на день ухвалення рішення тобто на 07.08.2017 року. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість за кредитом, що підлягає стягненню складає 51569,75 гривень (1995,51 доларів США х 25,842893 гривень), прострочені відсотки за період з 01.04.2016 року по 28.02.2017 року 6591,75 гривень (255,07 доларів США х 25,842893 гривень). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що укладеним між сторонами кредитним договором № PZN0001 від 14.05.2007 року в розділах 4 та 5 врегульовано питання щодо розміру процентів та пені у разі прострочення виконання зобовязання, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 3 процентів річних за порушення грошового зобовязання задоволенню не підлягають. Крім того, судом не можуть бути враховані доводи письмових заперечень відповідача [PERSON] про необхідність застосування позиції Верховного Суду України в справі № 6-546цс17 від 19.04.2017 року, та відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки відповідачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що [PERSON] не виконав грошове зобовязання перед позивачем через прострочення кредитора, доказів того, що він намагався здійснити строкові платежі по кредиту, однак не провів їх через зміну чи блокування рахунку, визначеного в договорі як такого, на який мають бути зараховані платежі по кредитному договору, що унеможливлює застосування судом положень ст. 613 ЦК України до спірних правовідносин. В той же час, відповідно до пункту 6.2.1. Кредитного договору, у випадку прострочення погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати комісій за розгляд та аналіз кредитного проекту, за відкриття кредитної лінії, за невикористаний залишок кредитних коштів, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобовязань за кожен день прострочення. Відповідно до пункту 6.2.1. Кредитного договору, у випадку прострочення погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати комісій за розгляд та аналіз кредитного проекту, за відкриття кредитної лінії, за невикористаний залишок кредитних коштів, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобовязань за кожен день прострочення. Судом встановлено, що станом на 01.03.2017 року пеня за несвоєчасне погашення відсотків (за період з 04.05.2016 року по 28.02.2017 року) становить 795,70 гривень (30,79 доларів США х 25,842893 гривень офіційний курс НБУ на 07.08.2017 року); пеня за простроченим кредитом (за період з 1.12.2016 року по 28.02.2017 року) 1824,50 гривень (70,6 доларів США х 25,842893 гривень- офіційний курс НБУ на 07.08.2017 року), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 21). Таким чином загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача складає: 51569,75 грн. + 6591,75 грн.+795,70грн.+1824,50грн, що дорівнює 60781,70 гривень. Крім того, судом встановлено, що на виконання кредитного договору, 14 травня 2007 року між позивачем ПАТ «КБ «Хрещатик» та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № PZN0001. Відповідно пункту 1.1. договору поруки відповідач [PERSON] зобовязався нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником зобовязань перед Позивачем по погашенню одержаного кредиту відповідно до Кредитного договору в сумі 20000,00 (двадцять тисяч) дол. США, укладеного між Позивачем та Позичальником кінцевим терміном погашення 14.05.2017 року, належних за користування процентів з розрахунку 14 % річних, а також штрафів і пені. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо. Пунктом 1 Договору поруки сторони встановили, що поручитель надає згоду на свою солідарну відповідальність за невиконання позичальником [PERSON] зобовязань перед банком по погашенню одержаного кредиту відповідно до кредитного договору№ PZN0001 від 14.05.2007 року в сумі 20000 доларів США, належних за користування кредитом відсотків з розрахунку 14% річних, а також штрафів і пені (а.с. 9). За таких обставин, суд вважає доведеним факт, що поручитель [PERSON], відповідає перед позивачем як солідарний із позичальником [PERSON] боржник. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобовязань. Судом встановлено, що у звязку з неналежним виконанням відповідачами зобовязання, 30.11.2016 року позивачем направлено відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, що підтверджується копіями наданих представником позивача вимог та доказів на підтвердження їх направлення відповідачам (а.с. 10-15). У звязку з тим, що відповідачами не була повернута сума заборгованості в добровільному порядку, 24.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим, суд встановив, що відповідачі, яким було відомо про здійснення судового розгляду цієї справи та які неодноразово викликались до суду для участі в судових засіданнях не навели суду достатніх конкретних доводів та доказів того, що заявлені до них позовні вимоги можуть бути визнані судом необґрунтованими, та не надали суду жодних належних доказів на спростування доводів представника позивача про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачами зобовязань перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором. В той же час позовні вимоги позивача підтверджуються наданими суду представником позивача належними та допустимими доказами. За таких обставин суд встановив, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1600 гривень (а.с. 1). На підставі викладеного, ст. ст. 526, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved