Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про скасування наявних обтяжень нерухомого майна. Позивач просить: 1.Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43987377 від 01.09.2014 р. видану ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві. 2.Зобов'язати ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві надати до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить [PERSON] та [PERSON], відомості про зняття арешту, накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43987377 від 01.09.2014 р. 3. Зобов'язати ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві надати до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що належить [PERSON] та [PERSON], відомості про зняття арешту, накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43987377 (73987377 - згідно витягу) від 01.09.2014 р. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON]. 16.03.2015 р. він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі й щодо частки квартири за адресою: [ADDRESS], що належала його матері - [PERSON], яка померла [INFO] При оформленні свідоцтва про право на спадщину та формуванні відповідних витягів, нотаріусом 06.05.2015 р. було з'ясовано, що виконавчою службою на все рухоме і нерухоме майно накладений арешт, а саме, - - згідно Витягу № 46924907 від 06.05.2015 р. з Державного реєстру обтяжень рухомого майна - 17.10.2014 р. реєстратором ДП «Інформаціцїний центр» зареєстрований арешт рухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 73987377 (невірно зазначений номер постанови при внесенні заборони відчуження до реєстру, вірний - 43987377), 01.09.2014 р., ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві, судовий наказ №752/20683/13-ц виданого 20.06.2014 р. Голосіївським районним судом м.Києва, - згідно Витягу № 95333370 від 06.05.2015 р. за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна - 22.12.2014 р. реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві зареєстрований арешт нерухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 43987377, 01.09.2014 р., ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві. За п. 4.17. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р., встановлено, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. У зв'язку з тим, що у витягах із реєстрів зазначені різні номери постанови про арешт майна боржника, матеріали виконавчого провадження на адресу боржника не надходили, було втрачено чимало часу на з'ясування усіх обставин справи стосовно виконавчого провадження. Він встановив що 10.07.2014 р. було відкрито виконавче провадження № 43987377 про стягнення з [PERSON] на користь КП «Голосіївжитлосервіс» заборгованості у розмірі 9086,04 грн. на підставі судового наказу № 752/20683/13-ц виданого 20.06.2014 р. Голосіївським районним судом м.Києва. Оскільки боржником рішення суду не виконано державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника. 26.12.2014 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ був повернутий стягувачу. Своїм листом № 658 від 13.01.2016 р. на заяву позивача про зняття арешту на майно, в зв'язку зі смертю боржника - [PERSON] та повною сплатою суми боргу, ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві повідомив, що арешт з майна боржника може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Підставою для повернення виконавчого документу згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження"). Повернення виконавчого документа стягувачеві є аналогічне закінченню виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та не можуть здійснюватися, а саме виконавче провадження, фактично, закінчується, тому вважаю, накладені арешти мають бути зняті, зокрема й беручи до уваги факт, що борг за виконавчим документом повністю погашений. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. В судовому засіданні позивач позов підтримує, просить провести розгляд справи без нього, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання представник відповідача не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, частки квартири за адресою: [ADDRESS], що належала його матері - [PERSON] При оформленні свідоцтва про право на спадщину та формуванні відповідних витягів, було з'ясовано, що виконавчою службою на все рухоме і нерухоме майно накладений арешт, а саме: - згідно Витягу № 46924907 від 06.05.2015 р. з Державного реєстру обтяжень рухомого майна - 17.10.2014 р. реєстратором ДП «Інформаціцїний центр» зареєстрований арешт рухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 73987377 (невірно зазначений номер постанови при внесенні заборони відчуження до реєстру, вірний - 43987377), 01.09.2014 р., ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві, судовий наказ №752/20683/13-ц виданого 20.06.2014 р. Голосіївським районним судом м.Києва, - згідно Витягу № 95333370 від 06.05.2015 р. за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна - 22.12.2014 р. реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві зареєстрований арешт нерухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 43987377, 01.09.2014 р., ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві. Відповідно до п. 4.17. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р., якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином позивач не може оформити документ на своє успадковане після смерті матері майно. Права та обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Підставою для повернення виконавчого документу згідно з пунктом 2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Повернення виконавчого документа стягувачу є аналогічим закінченню виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та не можуть здійснюватися, а саме виконавче провадження, фактично, закінчується, тому вважаю, накладені арешти мають бути зняті, зокрема й беручи до уваги факт, що борг за виконавчим документом повністю погашений. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до заяви стягувача (а.с.10) стягував КП «Голосіївжитлосервіс» повідомляв Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про те що борг за виконавчим листом повністю погашений бржником та просив повернути виконавчий лист без виконання. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжитті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На підставі викладеного ст. ст. 16, 316, 317 , 319 , 321, 387, 391 ЦК України, ст. ст.32, 47, 50,52,60 закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88,169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved