Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

10.06.2015 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшов\~ зазначений вище позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подуружжя. Позивачка обгрунтовувала позовні вимоги тим, що 14.01.1987 року між сторонами було укладено шлюб. До реєстрації шлюбу у позивачки вже була дочка [PERSON], [INFO]. Від спільного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини припинились, у зв'язку з чим шлюб між сторонами було розірвано 25.09.2007 року. В період шлюбу рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Дімітрова с.Півці № 5 від 10.12.1988 року відповідачу було виділено 0,15 га земельної ділянки в смт Ржищеві по вул. Жовтнева для будівництва житлового будинку. В період з березня 1985 року, тобто ще до шлюбу, по квітень 1987 року позивачка працювала в Ржищівському рибколгоспі ім. ХХ з'їзду КПРС на посаді секретаря-машиніста. Відповідач під час шлюбу також працював у вказаному Ржищівському рибколгоспі ім. ХХ з'їзду КПРС. Приблизно в 1988 році на земельній ділянці за спільні кошти сторонами було розпочато будівництво житлового будинку та в 1990 році житловий будинок вже був побудований. В житловому будинку сторони з дітьми почали проживачти з 1989 року. На підставі рішення виконавчого комітету Ржищівської селищної ради № 17 від 26.02.1993 року відповідачу було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 30.03.1993 року. Отже, під час перебування в шлюбі сторонами за спільні кошти та за рахунок спільних зусиль було побудовано житловий будинок, що розташований в м.Ржищів по вул. Жовтневій, 70 а. В 2004 році відповідач створив нову сім'ю і виїхав з спільного будинку в Канівський район. Позивачка продовжувала жити в цьому будинку, провела значні роботи: поміняла вікна, двері, поміняла всі стелі, викопала криницю, провела в будиноу воду, поставила новий газовий котел і встановила новий лічильник на газ. В 2014 році між сторонами виник спір щодо спільного житлового будинку, відповідач не бажає здійснювати поділ спільно набутого майна та визнавати за позивачкою право на частину спільного майна. Виходячи з вищевикладеного, позивачка має право на поділ майна, що належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності та визнання за нею 1/2 частини вказаного майна. У зв'язку з цим позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований в м. Ржищів Київської області по вул. Жовтневій, 70-а, визнати за нею право користування земельною ділянкою, площею 0,075 га, що розташована в м. Ржищів Київської області по вул. Жовтневій, 70-а, стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги пітримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги, викладені в позовній заяві, визнав в повному обсязі, про що надав письмову заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.у повному обсязі, виходячи з такого. Як вбачається з свідоцтва про право особистої власності від 30.03.1993 року, відповідач [PERSON] набув у власність житловий будинок, що знаходиться у м. Ржищеві, Київської області, по вул. Жовтневій, 70-а (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям \~за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, \~якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє прав спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову про поділ спільного майна подружжя. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як встановлено з матеріалів справи, позивачка [PERSON], відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. В даному випадку 1 відсоток ціни позову становить - 1113 грн. 40 коп. Отже, судовий збір у розмірі 1113 грн.\~ 40 коп. необхідно стягнути\~ в дохід держави з відповідача.\~\~

Outcome: approved