Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні підприємства та виключення з числа співвласників. Позовна заява мотивована тим, що 28.03.1995 року у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» громадяни, які складали на той час трудовий колектив державного комунального підприємства побутового обслуговування «Палітурник», а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є позивачами по справі, та [PERSON], [PERSON], які є відповідачами, шляхом приватизації державного майна створили колективне підприємство «Палітурник». Майно, яке є у власності співвласників підприємства, належить сторонам по справі на праві спільної власності. Частка майна кожного співвласника визначена, про що свідчить п. 3.3. Статуту підприємства та п. 2.1. Установчого договору про заснування та діяльність підприємства. Відповідачам по справі належить по 14,3 % статутного капіталу підприємства кожному. На даний час всі основні засоби, які використовуються у виробничому процесі та відображені в фінансовій звітності підприємства прийшли в непридатність і мають бути зняті з експлуатації шляхом їх списання з балансу підприємства. Однак це можливо здійснити лише на загальних зборах підприємства за згодою всіх співвласників, оскільки домовленості між співвласниками щодо володіння та користування майном підприємства не досягнуто. У звязку зі змінами в законодавстві така організаційно-правова форма суб'єкта господарювання, як колективне підприємство, що засноване на власності трудового колективу, на даний час не існує, а тому необхідно організаційно-правову форму підприємства привести у відповідність до вимог чинного законодавства. Однак це можливо здійснити лише на загальних зборах співвласників підприємства за згодою всіх його співвласників. Протягом останніх років відповідачі по справі на збори співвласників не зявляються без поважних причин, надіслані їм рекомендованими листами запрошення ігнорують, що унеможливлює їх проведення. На підставі викладеного та посилаючись на положення ст. 365 ЦК України позивачі просять припинити право відповідачів на їхні частки у спільному майні колективного підприємства «Палітурник» та виключити їх зі складу співвласників підприємства, оскільки частка відповідачів є незначною (по 14,3 % статутного капіталу в кожного), майно підприємства є неподільним, спільне володіння та користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам сторін. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, у разі неявки відповідачів в судове засідання проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання призначене на 07.05.2015 року, 02.06.2015 року та 24.06.2015 року не зявились, незважаючи на те, що вони повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи зазначені обставини, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що колективне підприємство «Палітурник» було створено 28.03.1995 року на базі майна Державного комунального підприємства побутового обслуговування «Палітурник», яке приватизоване товариством покупців-членів трудового колективу, на підставі договору купівлі-продажу державного майна від 14.06.1994 року № 8-26 між Фондом комунального майна м. Вінниці та товариством покупців Державного комунального підприємства побутового обслуговування «Палітурник», свідоцтва про власність № 45 від 22.07.1994 року. (а.с. 22 33). Колективне підприємство «Палітурник» зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 28.03.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 827652 від 03.12.2009 року (а.с. 18). 07.03.1995 року на загальних зборах підприємства затверджено його статут, у п. 1.2. якого передбачено, що підприємство створюється у вигляді малого підприємства на базі спільної дольової власності засновників (а.с. 21-33). Як вбачається з п. 1.3. статуту, а також установчого договору про заснування та діяльність колективного підприємства «Палітурник» (а.с. 34-39), засновниками підприємства є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Інформація про засновників підприємства також внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується відповідним витягом від 23.12.2013 року (а.с. 12, 13). Статутний фонд визначений внесками засновників у розмірі 7\~053\~540 крб. і визначається у слідуючих частках: [PERSON] 1\~007\~650 крб., що складає 14,3 % статутного фонду, [PERSON] - 1\~007\~650 крб., що складає 14,3 % статутного фонду, [PERSON] - 1\~007\~650 крб., що складає 14,3 % статутного фонду, [PERSON] - 1\~007\~650 крб., що складає 14,3 % статутного фонду, [PERSON] - 1\~007\~650 крб., що складає 14,3 % статутного фонду, [PERSON] - 1\~007\~650 крб., що складає 14,3 % статутного фонду, [PERSON] 1\~007\~650 крб., що складає 14,3 % статутного фонду (п. 3.3. статуту). Правовою основою створення та діяльності колективних підприємств або підприємств, заснованих на праві колективної власності, були Закон України «Про підприємства в Україні» та Закон України «Про власність», які втратили свою чинність 01.01.2004 року та 27.04.2007 року відповідно. Вказаними законами передбачалось, що суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. Право колективної власності виникає на підставі: добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу. У власності колективного підприємства є вироблена продукція, одержані доходи, а також інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом. У майні колективного підприємства визначаються вклади його працівників. Розмір вкладу працівника у майні колективного підприємства визначається залежно від його трудової участі в діяльності державного або орендного підприємства, а також участі у збільшенні майна колективного підприємства після його створення. Після втрати чинності зазначених законів та відсутності спеціального законодавства, правовою основою регулювання правовідносин у сфері діяльності колективних підприємств становить Конституція України та Цивільний кодекс України, що визначено ст. 4 та ч. 3 ст. 5 цього Кодексу, а також статут підприємства в тій частині, де він не суперечить вимогам чинного законодавства. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з п. 3.1. статуту майно підприємства засновано на власності засновників. Засновники за рахунок власних майнових внесків формують майно підприємства. У відповідності до п. 3.9. статуту засновники підприємства являються його власником і можуть на основі одностайного рішення розпоряджатися чистим прибутком, який належить їм на правах особистої власності, майном, а також основними та оборотними засобами. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, тобто майно у колективному підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. За змістом зазначеної норми для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст. 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї (постанова Верховного [PERSON] України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81цс11). Згідно з п. 3.2. статуту колективного підприємства «Палітурник» майно підприємства складається із: основних виробничих фондів, оборотних засобів, засобів єдиного фонду розвитку, науки, техніки, соціального розвитку, інші самостійно створені економічні фонди, обєкти виробничого та іншого призначення, які знаходяться на балансі підприємства. Відповідно до фінансового звіту колективного підприємства «Палітурник» за 2014 рік необоротні активи підприємства складають 200 грн., оборотні активи складають 1500 грн., а всього 1700 грн. (а.с. 54). Вартість частки майна товариства, належної до сплати учаснику, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов'язань товариства. Майно підприємства обліковується на його балансі, де відображається вартість активів підприємства та джерел їх формування. Тому в основу розрахунку вартості частини майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить з товариства, за загальним правилом, повинна братись балансова вартість майна товариства. Активи (майно і в тому числі майнові вимоги) товариства відображаються у статтях активу балансу за кодами 010, 020, 030, 035, 040, 045, 050, 060, 100, ПО, 120, 130, 140, 150, 160, 170, 180, 190, 200, 210, 230, 240, 250. Зобов'язання товариства та забезпечення майбутніх витрат і платежів товариства визначаються у статтях пасиву балансу за кодами 400, 410, 420, 440, 450, 460, 470, 500, 510, 520, 530, 540, 550, 560, 570, 580, 590, 600, 610. Будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства. Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку передбачено можливість переоцінки балансової вартості для таких категорій активів товариства як основні засоби (пункт 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7"Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N 92), нематеріальні активи (пункт 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.10.99 N 242), довгострокові і поточні біологічні активи (пункти відповідно 16.1 та 22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 "Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.99 N 87). (Постанова Вищого Господарського суду України від 05 квітня 2011 року у справі № 15/426/09). Враховуючи те, що згідно фінансового звіту ПП «Палітурник» зобовязання, повязані з необоротними активами, утримуваними для продажу, та групами вибуття становить 1700 грн., тому суд приходить до висновку, що майно підприємства представлено виключно наявними основними засобами на суму 200 грн. Враховуючи те, що відповідачі, незважаючи на те, що вони тричі судом викликались в судове засідання, до суду не зявились, та відповідно не виявили бажання вимагати проведення з ними розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства, враховуючи також те, що суд самостійно не збирає докази, суд приймає до уваги позицію представника позивачів, бере до уваги наявні у матеріалах справи докази та виходить з того, що частки відповідачів у праві власності колективного підприємства «Палітурник» становлять по 14,3 % статутного капіталу підприємства в кожного, який на даний час фактично становить 200 грн., а тому вартість їхнього майна в грошовому еквівалентні складає по 28 грн. 57 коп. відповідно. Вирішуючи позовні вимоги в частині припинення права на частку в спільному майні колективного підприємства, суд також виходить з того, що відповідачі по справі діяльністю підприємства не цікавляться, на загальні збори не зявляються, чим по суті блокують прийняття рішень підприємством про його реорганізацію (розділ ІІ Статуту), що унеможливлює проведення загальних зборів, в тому числі і для вирішення питання про приведення організаційно правової форми підприємства у відповідність до чинного законодавства України. Суд також враховує те, що до суду звернулись усі інші співвласники колективного підприємства, які бажають відродити повноцінну роботу підприємства, а також те, що частки відповідачів у праві власності колективного підприємства «Палітурник» є незначними, майно підприємства у відповідності до ст. 183 ЦК України є неподільним, а припинення права відповідачів на зазначені частки не завдасть істотної шкоди їхнім інтересам, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України). Відповідно до квитанції від 27.03.2015 року № 0.0.366787522.1 представник позивачів [PERSON], вніс на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області грошові кошти в рахунок компенсації вартості частки майна відповідачів у Колективному підприємстві «Палітурник» в розмірі 57 грн. 14 коп., а тому вказані кошти у відповідній (рівній) частині по 28 грн. 57 коп. підлягають перерахуванню відповідно [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, позовні вимоги в частині виключення відповідачів із складу співвласників вказаного підприємства не підлягають до задоволення, оскільки таке виключення проводиться на підставі рішення суду про припинення права на частку у спільному майні колективного підприємства, повноваження з виключення осіб із складу співвласників підприємства належить відповідному реєстраційному органу, а тому суд не може переймати на себе функції відповідного, уповноваженого на те органу, який уповноважений здійснити відповідну реєстраційну дію. На підставі викладеного,

Outcome: partial