Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась із цивільним позовом до ГУ ДПС у Львівській області, ГУ ДФС у Львівській області, за участю третіх осіб Державної казначейської служби України, Стрийської окружної прокуратури, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить стягнути з Державного бюджету України на її користь, 52 721,80 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана Головним управлінням ДПС України у Львівській області, як правонаступником Головного управління ДФС України у Львівській області; стягнути з Державного бюджету України на її користь, 310 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка завдана Головним управлінням ДПС України у Львівській області, як правонаступником Головного управління ДФС України у Львівській області; стягнути з Головного управління ДПС України у Львівській області, як правонаступника Головного управління ДФС України у Львівській області, 28 800,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Обгрунтування позиції сторін. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20.12.2010 працівниками ВПМ ДПІ у Стрийському районі було проведено огляд місця події в нежитлових приміщеннях за адресою [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності. Під час огляду місця події працівниками ВПМ ДПІ у Стрийському районі було виявлено та вилучено рибну продукцію, а саме: оселедець маринований 100 кг., рибу копчену 81 кг., філе оселедця маринованого 230 кг., рибу «тюлька» 15 відер по 5 кг кожне, яка, як зазначено в запереченні від 21.11.2014 №8377/10/10-010 Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області, була передана на відповідальне зберігання ПП [PERSON] , а пізніше знищена. Крім того, 24.12.2010 працівниками ВПМ ДПІ у Стрийському районі, на підставі постанови Стрийського міськрайонного суду від 23.12.2010 було проведено примусовий огляд нежитлових приміщень в [ADDRESS] , в процесі якого було виявлено та вилучено пластикову тару для пакування різних ємностей: об`ємом 0,5 л (виробництва ТзОВ «Еліпс») - 500 шт., об`ємом 5,0 л того ж виробника - 30 шт, об`ємом 0,3 л. (виробництво ПП «Лібо Пласт») - 3500 шт., об`ємом 1,0 л (виробництва ТзОВ «Еліпс») - 330 шт, об`ємом 3,0 л того ж виробника - 40 шт, сіль кухонну виробництва ДП «Артемсіль» - 9 мішків по 50,0 кг кожен, оселедець шматочками розфасований в пластикову тару по 0,5 кг 500 банок, а також відро об`ємом 0,5 л, заповнене оселедцем. Після закінчення огляду всю рибну продукцію, передано на відповідальне зберігання ПП [PERSON] , а пізніше знищено. Інші товарно матеріальні цінності поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВПМ ДПІ у Стриському районі. Постановою оперуповноваженого Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 20.01.2011 було відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів передбачених ст. 227, ч.1 ст. 229 КК України, в зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину. 20.03.2014 на адресу Стрийської ОДПІ, 10.04.2014 на адресу Головного оперативного відділу Дрогобицької ОДПІ, 07.05.2014 на адресу Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів, 07.05.2014 на адресу ГУ Міндоходів у Львівській області, 07.05.2014 на адресу Жидачівського РВ УМВСУ у Львівській області, позивачкою [PERSON] було направлено вимоги про повернення незаконно вилучених, вищезазначеної рибної продукції та товаро-матеріальних цінностей, які і на даний час не повернуто. Після проведення таких оперативно-розшукових заходів (обшук та вилучення), протягом шести місяців не було порушено кримінальної справи, а навпаки 24.03.2011 була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. Згаданий вище, обшук та виїмка були проведені в результаті оперативно - розшукових заходів, оскільки, по-перше, не були проведені слідчим, а оперуповноваженими оперативно-розшукового відділення ВПМ ДПІ у Стрийському районі, та по-друге, були проведені до внесення даних до ЖРЗПЗ Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області (такі дані були зареєстровані лише 13.01.2011 за №32/1). Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю. Окрім цього, з метою реалізації цього Закону, було затверджене Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996 №6/5/3/41 (далі - Положення). Згідно пункту 6 даного Положення, громадянинові, а в разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений в п. 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати. Однак, в порушення даного положення, оперуповповаженим СДСБЕЗ Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області, старшим лейтенантом міліції Фірманом В.І. при винесенні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.01.2011 не вирішено питання про повернення речових доказів та не надіслано повідомлення щодо відшкодування шкоди, як того вимагає Положення. У разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказами Міністерства юстиції України № 6/5, Генеральної прокуратури України № 3, Міністерства фінансів раїни № 41 від 04.03.1996. Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки. За таких обставин, відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України, розпорядником якого, у спірних правовідносинах, є Державна казначейська служба України. Окрім того, вважає, що їй було завдано також і моральну шкоду незаконними діями органом досудового розслідування. Відтак, вважаючи, що її права порушено позивачка звернулася до суду із даним позовом в якому просить стягнути на її користь матеріальну та моральну шкоду, а також витрати на правову допомогу. Оскільки Жидачівським РВ ГУ МВС України у Львівській області при винесенні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи не прийнято рішення щодо речових доказів. Представник Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, однак 23.03.2016 представником Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області було подано заперечення згідно яких зазначає, що Головне управління ДФС у Львівській області не є належним відповідачем по справі, оскільки рибна продукція була утилізована, а пластикова тара відповідно до листа ОУ Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 16.01.2016 №78/13-09-07-04 була передана в Жидачівський відділ поліції Стрийського ВН ГУ НП у Львівській області. 20.11.2011 Жидачівським РВ УМВСУ у Львівській області було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] , оскільки в її діях був відсутній склад злочину, а тому саме Жидачівський ВП повинен був вирішувати долю речових доказів. /т.3 а.с.90-95/ Представник відповідача ГУ ДПІ у Львівській області надіслав відзив на позовну заяву в якій зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В позовній заяві позивач вважає, що протиправними діями Відділу податкової міліції ДПІ у Стрийському районі, правонаступником якого є Головне управління ДПС України у Львівській області, їй завдано моральної та матеріальної шкоди шляхом незаконного вилучення товарно-матеріальних цінностей. Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» доповнено пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» абзацом такого змісту: підрозділи податкової міліції у склад: Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Згідно організаційної структури Головного управління ДФС у Львівській області на 2021 рік, затвердженої головою ДФС України 03.02.2021, підрозділи податкової міліції перебувають у складі Державної фіскальної служби. Таким чином, підрозділи податкової міліції продовжують здійснювати свої повноваження у складі Державної фіскальної служби, тому твердження позивача про те, що Головне управління ДПС у Львівській області є правонаступником Головного управління ДФС у Львівській області є необгрунтовані. Однак кінцевим етапом в процедурі ліквідації є внесення державним реєстратором до Реєстру даних про проведення реєстрації припинення юридичної особи, (ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 № 755-ІУ). Згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність Головного управління ДФС у Львівській області ще не припинено. Отже, Головне управління ДФС у Львівській області не вибувало зі справи і не може бути замінене правонаступником, оскільки його діяльність остаточно не припинена. Від представника ДКС України надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що Державна казначейська служба України в жодних відносинах із позивачкою не перебувала, не порушувала права і законні інтереси останньої та не має жодних зобов`язань перед нею. Згідно норм Кримінально-процесуального кодексу України (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) суд, прокурор, слідчий і орган дізнання, зобов`язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання (стаття 4 КПК України). При цьому, для виконання завдань, покладених на органи досудового слідства чинним законодавством України, надаються певні повноваження, в тому числі й право застосування запобіжних заходів до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень (глава 13 КПК України). Позивачкою не підтверджено факту заподіяння їй моральної шкоди у розмірі, вказаному у позовній заяві, також нею не доведено за яких обставин і якими саме діями заподіяно шкоду, достовірно не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між порушеними життєвими зв`язками і стосунками та діями відповідача, не зрозуміло, з чого виходила позивачка при оцінці заподіяної їй моральної шкоди. З врахуванням наведеного у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Процесуальні дії у справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 30.07.2020 головуючим суддею визначено Равлінко Р.Г. /т. 3, а.с. 251/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 04.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 27.08.2020 /т.4, а.с.1-2/. Протокольною ухвалою від 27.08.2020 підготовче засідання відкладено на 10.09.2020 у зв`язку з неявкою сторін /т.4, а.с. 19-20/. Протокольною ухвалою від 10.09.2020 підготовче засідання відкладено на 03.12.2020 у зв`язку з неявкою відповідачів /т.4, а.с.43-44/. Довідкою від 03.12.2020 справа знята з розгляду у зв`язку з тим, що суддя перебував на лікарняному /т.4, а.с.79/. Протокольною ухвалою від 02.02.2021 підготовче засідання відкладено на 22.04.2021 у зв`язку з неявкою позивачки та її представника, та представників відповідачів /т.4, а.с.102-103/. Довідкою від 22.04.2021 справа знята з розгляду у зв`язку з тим, що суддя перебував у відпустці /т.4, а.с.145/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.04.2021 підготовче засідання відкладено на 12.05.2021 у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивачки /т.4, а.с.168/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.05.2021 позовну заяву залишено без руху , позивачці надано строк для усунення недоліків. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання на 02.06.2021 /т.4, а.с.190-191/. Протокольною ухвалою від 02.06.2021 до участі у справі залучено третіх осіб Державну казначейську службу України, прийнято уточнену позовну заяву. Підготовче засідання відкладено на 11.06.2021 /т.4, а.с. 218-219/. Протокольною ухвалою від 11.06.2021 залучено до участі у справі співвідповідача Головну Управління ДФС у Львівській області, підготовче засідання відкладено на 08.07.2021 /т.4, а.с.238-239/. Протокольною ухвалою від 08.07.2021 підготовче засідання відкладено на 30.09.2021 у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивачки /т.5, а.с.11-13/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29.10.2021 / т.5, а.с.39-40/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.10.2021 справу розглядом відкладено на 16.11.2021./т.5 а.с.48/ Розгляд справи по суті відбувся 17.11.2021 за відсутності сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Поліщук І.М. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представники відповідачів Головного управління ДПС у Львівській області та Головного управління ДФС у Львівській області, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань до суду не надходило. Від представника Стрийської окружної прокуратури, прокурора Шаковицької В.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання без її участі. Позовні вимоги вважає не обгрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до протоколу огляду від 20.12.2010 оперуповноваженим ОРВВПМ ДПІ у Стрийському районі капітаном податкової міліції Ревак Г.В. проведено огляд цеху за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . В ході огляду виявлено та вилучено: тушки оселедця загальною вагою 100, 00 кг в пластикових ящиках, тушки риби, яка має вигляд підкопченої, загальною вагою 81 кг, у трьох пластмасових ящиках філе оселедця, загальною вагою 230 кг., відерця з рибою «тюлька» в кількості 5 штук. /т. 1 а.с.15-17/ Відповідно до розписки 20.12.2010, даної [PERSON] , останній прийняв на відповідальне зберігання наступні товаро-матеріальні цінності: тушки оселедця в пластикових ящиках вагою 100 кг, тушки риби підкопченої в 3 ящиках загальною вагою 81 кг, філе оселедця 8 ящиків загальною вагою 230 кг, відра з рибою тюлька в кількості 15 шт по 5 л, дані ТМЦ приймалися до вирішення питання по справі. /т. 2 а.с.90/ 27.12.2010 старший оперуповноважений оперативно-розшукового відділення ВПМ ДПІ у Стрийському районі звертався до голови Жидачівського районного суду Сидорака Б.Г. із поданням про знищення продукції, вилученої під час огляду в якому просив надати дозвіл на знищення рибної продукції, яка була вилучена під час огляду рибного виробництва, розташованого у [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . В поданні зазначено, що в результаті проведеного огляду 24.12.2010 було виявлено та вилучено пластикову тару для пакування, різних ємностей, зокрема об`ємом 0,5 л (виробництва ТОВ «Еліпс») - 500,0 шт, об`ємом 5,0 л того ж виробника - 30 шт, об`ємом 0,3 л (виробництва ПП «Лібо Пласт») 3 500 шт, об`ємом 1,0 л (виробництва ТОВ «Еліпс») - 330 шт, об`ємом 3,0 л, того ж виробника - 40 шт, сіль кухонна, виробництва ДП «Артемсіль» - 9 мішків по 50,00 кг кожен, упаковки зі спеціями для маринування риби (розпочаті), загальною вагою близько 7,0 кг: оселедець шматочками, розфасований у пластику тару по 0,5 кг - 500 банок, а також відерко об`ємом 5,0 л заповнене оселедцем. Після огляду всю рибну продукцію передано на відповідальне зберігання ПП [PERSON] , а решту вилучених ТМЦ поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВПМ ДПІ у Стрийському районі. /т. 1 а.с. 6-7/ Відповідно до листа - клопотання від 14.01.2011 начальнику ВПМ ДПІ у Стрийському районі від ФОП [PERSON] , останній повідомив, що рибна продукція, яка передана йому на зберіганні з 20.12.2010, за своїм зовнішнім виглядом втратила придатність до споживання. /т. 2 а.с.92/ Згідно запису №104 в Журналі обліку вхідних нетаємних документів Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській області 2011 рік, 17.01.2011 від ДПІ у Стрийському районі надійшли матеріали перевірки приватного підприємця [PERSON] /т. 2 а.с.177-180/ Постановою про відмову у порушення кримінальної справи від 20.01.2011 в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів передбачених ст. 227, ч. 1 ст. 229 КК України відносно [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю в її діях складу даних злочинів. /т. 1 а.с. 4-5/ Листом від 28.01.2011 № 1666/7/26-3/1 в.о. начальника ВПМ ДПІ у Стрийському районі повідомлено ПП [PERSON] , що з питань утилізації рибної продукції, яка була передана йому на зберігання 20.10.2010 просять звертатися в Жидачівський РВ ГУМВСУ у Л/о. /т. 2 а.с.88/ Згідно заяви ФОП [PERSON] від 01.02.2011 начальнику Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській області він просив вчинити заходів щодо утилізації продукції, яка була передана йому на зберігання 20.12.2010. /т. 2 а.с.93/ Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.03.2011 заступником прокурора Жидачівського району Броневицьким С.С., розглянувши матеріли перевірки за зверненням [PERSON] в порушенні кримінальної справи стосовно оперуповноважених УПМ ДПА [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відмовлено за відсутністю у їх діях складу злочинів передбачених ст.ст. 364,365 КК України. /т.1 а.с.71-73/ Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.04.2011 заступником прокурора Жидачівського району Броневицьким С.С., розглянувши матеріли перевірки за зверненням [PERSON] в порушенні кримінальної справи стосовно оперуповноважених УПМ ДПА [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та о/у ВПМ у Стрийському районі [PERSON] відмовлено за відсутністю у їх діях складу злочинів передбачених ст.ст. 365, 162 КК України. /т.1 а.с.74-76/ Відповідно до акту про знищення від 02.06.2011 комісією у складі ПП [PERSON] , бухгалтера [PERSON] , зав. складом [PERSON] та зав.сангіглабороторії ДЗ Стрийська міська СЕС [PERSON] було знищено пресерви оселедця соленого в кількості 500 банок, вагою 0,5 кг кожна, на підставі проведеного дослідження взірців харчових продуктів протокол № 377 від 19.05.2011. /т.2 а.с.148/ Відповідно до заяви [PERSON] адресованої 19.06.2012 начальнику Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській області повідомлено, що 20.12.2010 працівника ПМ ДПІ у Стрийському районі йому була передана на зберігання рибна продукція. В зв`язку з втратою за своїм зовнішнім виглядом придатності до споживання просив вжити заходів щодо утилізації вище згаданої рибної продукції. /т. 2 а.с.89/ Відповідно до рахунку фактури від 10.07.2012 № 283 було проведено утилізацію неякісної рибної продукції в кількості 0,561 тн, ціною 425, 00 грн., на суму 238,43 грн., в тому числі ПДВ 47,69 грн., разом 286,12 грн. /т. 2 а.с.84/ Згідно акту виконаних робіт № 290 за липень 2012 року від 11.07.2012 ДП «Жовківський завод по виробництву м`ясо-кісткового борошна» прийняв на утилізацію неякісну рибну продукцію для ФОП [PERSON] на суму 286,12 грн., в т.ч. 20% ПДВ 47,69 грн., в кількості 0,561 тонн /т. 2 а.с.84/ Згідно акту від 22.07.2011 лікарем, зав. бактеоріологічною лабораторією та лаборантом ДЗ «Жидачівська районна санітарно-епідеміологічна станція», головним спеціалістом-державним інспектором району, головним спеціалістом головним державним інспектором якості та формування с/г продукції ОДА у Жидачівському районі, ст. оперуповноваженим СДСБЕЗ, оперуповноваженим СДСБЕЗ Жидачівського РВ ГУ УМВСУ в присутності ФОП [PERSON] було проведено огляд партії рибної продукції на підприємстві гуртово-рорздрібної торгівлі в [ADDRESS] . Висновок про продукт та його умови використання: недоброякісний та епідемічно небезпечний, не може бути використаний за призначенням, підлягає утилізації. /т. 2 а.с.91/ Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.07.2011 скасовано постанову заступника прокурора Жидачівського району С. Броневицього про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.04.2011 і повернуто матеріали для проведення додаткової перевірки. /т. 1 а.с. 78/ Згідно постанови Стрийської міжрайонної прокуратури про закриття кримінального провадження від 21.04.2013 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №42012150200000009 від 17.12.2012 за заявою [PERSON] щодо дій працівників ВПМ ДПІ у Стрийському районі та ДПА у Львівській області - закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 364, 365, 162 КК України. /т. 1 а.с. 114-121/ Згідно постанови про закриття кримінального провадження від вересня 2013 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №42012150200000009 від 17.12.2012 за заявою [PERSON] щодо дій працівників ВПМ ДПІ у Стрийському районі та ДПА у Львівській області закрити у зв`язку з відсутністю в діяннях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.364,364,162 КК України. /т. 1 а.с.9-14/ Згідно відповіді Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області від 25.04.2014 № 1032/07-4 [PERSON] повідомлено, що матеріали перевірки по заяві гр. [PERSON] , були скеровані в Жидачівський РВ ГУ МВС України у Львівській області для прийняття рішення в порядку с. 97 КПК України, а тому по даному питанню їй необхідно звертатися до органу, який приймав рішення. /т. 1 а.с.178/ 07.05.2014 [PERSON] зверталася до керівника Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області та начальника ГУ Міндоходів у Львівській області із заявами з проханням повернути їй незаконно та безпідставно вилучені в неї товаро-матеріальні цінності, а саме: пластикову тару для пакування різних ємностей: об`ємом 0,5 л (виробництва ТзОВ «Еліпс») - 500 шт., об`ємом 5,0 л того ж виробника - 30 шт., об`ємом 0,3 л (виробництво ПП «Лібо Пласт») - 3500 шт., об`ємом1,0 л (виробництва ТзОВ «Еліпс») - 330 шт, об`ємом 3,0 л того ж виробника, - 40 шт, сіль кухонна виробництва ДП «Артемсіль» - 9 мішків по 50,0 кг кожен. /т. 1 а.с. 181-184/ Згідно відповіді першого заступника начальника ОУ Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області підполковника податкової поліції Я.Л. Шийович від 16.01.2016 №78/13-09-07-04, вбачається, що вилучена працівниками ВПМ ДПІ у Стрийському районі Львівської області 24.12.2010 з нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] , пластикова тара для пакування різних ємностей та сіль кухонна, передана в Жидачівський відділ поліції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, а саме : тара об`ємом 0,5 л. в кількості 500 шт; тара об`ємом 5.0 л. в кількості 30 шт.; тара об`ємом 0,3 л. в кількості 3500 шт.; тара об`ємом 1,0 л. в кількості 330 шт.; тара об`ємом 3,0 л. в кількості 40 шт.; сіль кухонна в кількості 9 мішків по 50, 0 кг. кожен /т. 3, а.с.96/. Згідно листа про надання інформації від 26.04.2016 №3141/13-01-10-00-10 Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області вилучене майно було передано в Жидачівський відділ поліції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області. /т.3 а.с.115/ Відповідно до відповіді Жидачівського відділення поліції Стрийського відділення поліції ГУ НП у Львівській області від 30.05.2016 № 3201/60/01-2016, в Жидачівському ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до супровідного листа №77/13-09-07-04 від 15.01.2016 Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, зберігається пластикова тара для пакування різних ємностей у 23 поліетиленових пакетах, опечатаних та запломбованих бирками, а також кухонна сіль в кількості 9 мішків по 50,0 кг кожен. /т.3 а.с. 123/ Згідно розрахунку заподіяної 24.12.2010 шкоди № 2 станом на 12.11.2018 внаслідок вилучення 24.12.2010 майна в позивачки заподіяно шкоду у розмірі 26 072, 40 грн./а.с.206/ Згідно розрахунку заподіяної 20.12.2010 шкоди № 1 станом на 12.12.2018 внаслідок вилучення 20.12.2010 майна в позивачки заподіяно шкоду у розмірі 26 649, 40 грн./а.с.207/ Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 ЦК України, згідно приписів якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Правила щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, встановлені ст. 1173 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ч.1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Частиною 6 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Позивачка у своїй позовній заяві, як на правову підставу для задоволення свої позовних вимог посилається на положення ст. 1176 ЦК України та на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За приписами наведених правових норм відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування необхідно з`ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, при цьому згідно з положеннями статей 1173, 1174 ЦК України, шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача. При цьому на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою. Відповідно до пункту 35 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС, ДПА, СБУ, ВСУ та Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, вилучені товари і продукція, а також майно, які можуть швидко псуватися, втратити свою вартість у зв`язку з моральним старінням, зберігання яких утруднено або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких прирівнюються до їх вартості і не можуть бути повернуті власнику, негайно після вилучення, огляду, проведення необхідних досліджень і перевірки їх якості органами Державної інспекції по якості товарів передаються спеціально виділеним підприємствам для реалізації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, зокрема з дотриманням вимог постанови КМУ від 25.08.1998 № 1340 «Про порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним». Пунктом 73 Інструкції визначено, що у випадках, коли поверненню власникам підлягають вилучені у них промтовари, вони повертаються за рішенням працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, суду. Особі, якій повертаються вилучені у неї промтовари, надсилається повідомлення, копія якого підшивається до кримінальної справи. Повернення речей проводиться під розписку, про що в журналі робиться відповідна відмітка. У разі винесення вироку (ухвали) суду, постанови про закриття кримінальної справи, у якій вилучені товари, що швидко псуються, та продуктові товари, які потребували спеціальних умов зберігання, були реалізовані, їх власникам сплачується вартість вилученого за цінами, що існують на момент повернення. За змістом пункту 86 Інструкції, у разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказами Міністерства юстиції України №6/5, Генеральної прокуратури України №3, Міністерства фінансів України №41від 04.03.1996 року. Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки. У судовому засіданні встановлено, а також і не заперечувалось сторонами що 20.12.2010 року працівниками ВПМ ДПІ у Стрийському районі було проведено огляд місця події в нежитлових приміщеннях за адресою в [ADDRESS] , що належить позивачці на праві приватної власності. Під час огляду місця події працівниками ВПМ ДПІ було виявлено та вилучено рибну продукцію, а саме: оселедець маринований 100 кг, рибу копчену 81 кг., філе оселедця мариноване - 230 кг, риба «тюлька» 15 відер по 5 кг кожне, яка, в подальшому, була передана на відповідальне зберігання ПП [PERSON] , яка в липні 2012 року - утилізована та пізніше знищена. Крім того, 24.12.2010 працівниками ВПМ ДПІ у Стрийському районі, на підставі постанови Стрийського міськрайонного суду від 23.12.2010 було проведено примусовий огляд нежитлових приміщень за адресою в [ADDRESS] , в процесі якого було виявлено та вилучено пластикову тару для пакування різних ємностей: об`ємом 0,5 л (виробництва ТзОВ «Еліпс») - 500 шт.; об`ємом 5,0 л. того ж виробника - 30 шт., об`ємом 0,3 л. (виробництво ПП «Лібо Пласт») - 3500 шт., об`ємом і 1,0 л. (виробництва ТзОВ «Еліпс») - 330 шт, об`ємом 3,0 л того ж виробника - 40 шт., сіль кухонну виробництва ДП «Артемсіль» - 9 мішків по 50,0 кг. кожен, а також оселедець шматочками розфасований в пластикову тару по 0,5 кг 500 банок, а також відро об`ємом 0,5 л, заповнене оселедцем. Після закінчення огляду всю рибну продукцію, передано на відповідальне зберігання ПП [PERSON] , та в подальшому утилізовано, а матеріально товарні цінності поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВПМ ДПІ у Стрийському районі. Відтак, працівниками ВПМ ДПІ у Стрийському районі було порушено пункт 35 Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС, ДПА, СБУ, ВСУ та Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125, оскільки вилучена рибна продукція будучи товаром який швидко псується, повинна була негайно після вилучення, передана спеціально виділеним підприємствам Державної інспекції по якості товарів, а не ПП [PERSON] та ПП [PERSON] . Дані порушення призвели до подальшої утилізації рибної продукції, а відтак і до заподіяння матеріальної шкоди позивачці. Отже, на користь позивачки слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 26 649,40 грн. за втрату рибної продукції. Окрім того, в ході судового розгляду справи встановлено та підтверджується листом Жидачівського відділення поліції Стрийського відділення поліції ГУ НП у Львівській області від 30.05.2016 № 3201/60/01-2016, що в Жидачівському ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області з 15.01.2016 зберігається пластикова тара для пакування різних ємностей у 23 поліетиленових пакетах, опечатаних та запломбованих бирками, а також кухонна сіль в кількості 9 мішків по 50,0 кг кожен, яка була скерована Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідно до супровідного листа №77/13-09-07-04 від 15.01.2016. Постановою оперуповноваженого Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 20.01.2011 було відмовлено у порушенні кримінальної справи стосовно [PERSON] за ознаками злочинів передбачених ст. 227, ч.1 ст. 229 КК України, в зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину. Таким чином, із зазначених доказів вбачається, що товаро-матеріальні цінності, які були вилучено у [PERSON] , 24.12.2010, а саме пластикова тара та сіль, були передані з Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області до Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області тільки 15.01.2016, в той час, як постанова про відмову у порушення кримінальної справи була винесена, 20.01.2011, а товаро-матеріальні цінності, з порушенням вимог закону, продовжували зберігатися в Дрогобицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди за вилучені товаро-матеріальні цінності у розмірі 26 072,40 грн., підлягає до задоволення. Таким чином, на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода у сукупному розмірі 52 721,80 грн. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб, органу дізнання, досудового слідства, прокуратури, або суду. Відповідно до частини сьомої статті 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Застосовуючи наведене положення закону та здійснюючи його тлумачення, необхідно виходити з того, як до норми, вжитої у законі, законодавцем застосована юридична техніка. За змістом пункту 1 пункту першого частини першої статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" законодавцем визначено випадки, за наявності яких особа може вимагати відшкодування моральної шкоди, і такі випадки у наведеній статті закону перелічені через кому. Виходячи із буквального тлумачення норми закону можна дійти висновку, що усі перелічені випадки, як то: незаконне засудження; незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; незаконне взяття і тримання під вартою; незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки; незаконне накладення арешту на майно; незаконне відсторонення від роботи (посади); інші процесуальні дій, що обмежують права громадян, є самостійними підставами відшкодування моральної шкоди, тобто такими що не охоплюються їх початком, до прикладу - незаконне взяття під варту і їхнім закінченням- винесенням виправдувального вироку за реабілітуючих обставин. При цьому, необхідно враховувати, що, наприклад, проведення в особи виїмки, обшуку, не обов`язково пов`язується з тим, що ця особа перебуває під слідством і судом. За КПК України у редакції 1960 року, існував перелік слідчих дій, які могли здійснюватися до порушення кримінальної справи, а саме: огляд, обшук, виїмка, освідування, затримання і допит підозрюваних, допит потерпілих, свідків. Отже, не можна пов`язувати перелік обставин (незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду), за яких громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода, із обставинами перебування такого громадянина під слідством і судом. Таким чином, необхідно розмежовувати види незаконних процесуальних дій органів досудового слідства та прокуратури, за які спеціальним законом передбачено відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під судом та слідством, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставин спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд в Постанові КЦС ВС від 28.10.2020 №610/3221/19-ц (61-9875св20): Таким чином, виходячи із положень ч.ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на які посилалася позивачка як на підставу про задоволення своїх позовних вимог, суд дійшов висновку, що дія положень вказаних Законів на правовідносини, які є предметом даного спору, не поширюється, оскільки КПК України у редакції 1960 року, передбачав такі слідчі дії, які могли здійснюватися до порушення кримінальної справи, а саме: огляд, обшук, виїмка, відтак допущені працівниками податкової міліції порушення зазначені вище не можна пов`язувати з переліком обставин (незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду), за яких громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода, із обставинами перебування такого громадянина під слідством і судом. У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 вказано, що «спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу)». Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). Одночасно суд зазначає, що відповідно до п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому обов`язковою умовою для можливості відшкодування моральної шкоди судом має бути доведення у належний процесуальний спосіб фактів настання такої шкоди, протиправності дій, що призвели до неї, а також наявності між цими фактами причинно-наслідкового зв`язку. Такі правові висновки зазначені у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2021 року у справі № 201/3997/18 ; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18 (провадження № 61-5360св19); постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 . Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України, у даному випадку позивачка довела факт протиправної поведінки стосовно неї, які описані у ст. ст. 23, 1167 ЦК України у вигляді підстав для відшкодування спричиненої моральної шкоди, яка в таких випадках презюмується. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позивачкою доведено, що у зв`язку із неправомірними діями відповідача, вона зазнала незаконного втручання у своє особисте життя та власність, а відтак з врахуванням тривалості та тяжкості вимушених змін у її життєвих і суспільних стосунках вона перенесла тяжкі емоційні хвилювання та стрес через дії органу досудового розслідування, а відтак

Outcome: partial