Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Представник Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Теплий дім» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. У позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] є орендарем даного нежитлового приміщення і користується послугами з управління багатоквартирним будинком, та відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є «Споживачем» послуг, які надає Позивач оскільки їх отримує. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Позивач після прийняття будинку [ADDRESS] на баланс (01.12.2011 року) почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання затвердженої рішенням сесії Івано-Франківської міської ради. КП «Єдиний розрахунковий центр» (з 25.12.2015 року змінена назва підприємства згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2 на КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» з 27.12.2019р. змінена назва підприємства згідно рішення Івано-Франківської міської ради №413-35 на КП «Теплий дім) нараховувало помісячно з 1 квітня 2012 року відповідачам плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого у виникла заборгованість. Перед початком надання послуг з управління багатоквартирним будинком, позивачем було вжито всіх залежних від нього дій, необхідних для укладення договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», зокрема позивач опублікував вказаний договір на офіційному виданні «Західний Кур`єр» від 29.09.2011 року, та на сайті позивача www.domivka.if.ua. Крім цього позивач відкрив особовий рахунок № [NUMBER] , та неодноразово направляв на адресу відповідача претензії про несплату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Між співвласниками будинку [ADDRESS] та КП «Теплий дім» було укладено договір №04-24/5 від 24 червня 2016р. про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків та споруд. Також між позивачем та орендарем нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з управління багатоквартирним будинком на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] та укладеного договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» №557. Згідно із довідки про розрахунки по особовому рахунку № [NUMBER] починаючи з листопада 2013р. по серпень 2020р. сума заборгованості складає 7230,58 грн. Передача майна з балансу на баланс відбувається відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521. Цей Порядок регулює процедуру передачі житлового комплексу на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача. Так, згідно з п. 3.1, 3.2 статуту КП «Єдиний розрахунковий центр», затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 21.03.2014 року, № 1370-43 (п. 3.1, 3.2 статуту КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», затвердженого рішенням Івано- Франківської міської ради № 66-2 від 25.12.2015р., п.2.1, 2.2 статуту КП « Теплий дім», затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради №413-35 від 27.12.2019р.) указане підприємство створене для здійснення господарської діяльності та управлінської діяльності, спрямованої на задоволення потреб наймачів, орендарів та власників житла в житловому фонді та нежитлових приміщеннях, в частині надання житлово-комунальних послуг, обслуговування об`єктів благоустрою, установ та організацій різних форм власності з питань їх інформаційно-аналітичного та консультаційного забезпечення, здійснення іншої господарської діяльності з метою отримання прибутку. Основною метою діяльності Підприємства є надання житлово-комунальних послуг, зокрема з: утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; управління будинком, спорудою або групою будинків; ремонту приміщень, будинків, споруд. Рішенням Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., № 212-Х покладено на останнє здійснення функцій балансоутримувача житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська. Відповідно до вказаного рішення Івано-Франківської міської ради від 02.06.2011 року №212-Х та акта прийому-передачі від 01.12.2011 року будинок [ADDRESS] передано на баланс КП «Єдиний розрахунковий центр». Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. До поточних нарахувань додано нарахування за проведені ремонтні роботи, які були здійснені згідно Положення про дольову участь власників квартир у поточному і капітальному ремонтах в багатоквартирних житлових будинках м. Івано-Франківськ затверджених рішенням Івано-Франківської міської ради від 22.08.2011р. №357-13, від 06.06.2013р. №1122-36, від 25.12.2015р. № 67-2. Кошторисна документація про проведення таких ремонтів додана до матеріалів справи. У зв`язку з наведеним просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2013 року по серпень 2020 року у сумі 7230,58 гривень. 25.11.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що вона є власником нежитлового приміщення (крамниці) на [ADDRESS] . Дане приміщення із 2013 року до грудня 2019 року на підставі договору оренди перебувало у користуванні відповідача - [PERSON] , яка використовувала приміщення для здійснення комерційної діяльності. 01 листопада 2013 року між КП «Єдиний розрахунковий центр» та ФОП [PERSON] було укладено Договір №557 «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», який додано позивачем до справи. Зазначає, що позивачем письмовими доказами підтверджується, що послуги для власних потреб отримувала саме орендар - [PERSON] . Саме від її імені укладено Договір №551, а отже, саме вона була споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за даним договором та саме в орендаря, як споживача, виникло зобов`язання сплачувати житлово-комунальні послуги. Вважає, що фактичним споживачем послуг виступала саме [PERSON] , тому безпідставним даний позов в частині стягнення коштів за надані послуги з [PERSON] . Окрім того зазначає, що «Довідка по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , [ADDRESS] за період листопад 2013 -серпень 2020р.», «Акт приймання-передачі виконаних робіт від 30-31.10.2014р. про заміну підвальних та горищаних розгалужень центрального теплопостачання» з додатками; «Акт приймання-передачі виконаних робіт від 23.07.2015р. про ремонт внутрішніх мереж електропостачання» з Додатками; «Акт приймання-передачі виконаних робіт від 13.05.2016р про заміну розгалужень холодного водопостачання у підвалі» з додатками) свідчать, що нарахування заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території було здійснене позивачем за спірний період формально, без урахування відповідних тарифів, без підтвердження фактичності послуг, оплату вартості яких вимагає позивач. Так, пунктом 7.4. Договору №557 встановлено, що «Рахунок - фактура, складений на підставі цього Договору є свідченням фактичного надання Послуг та підставою для оплати». Між тим, вона як власник приміщення за весь період з листопада 2013 року по жовтень 2020 року не отримувала жодних рахунків-фактур, зрештою і позивачем не додано копій таких рахунків до позовної заяви. Таким чином, самі по собі «Довідка по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , [ADDRESS] за період листопад 2013 - серпень 2020р.» та «Акти приймання-передачі виконаних робіт» за 2014, 2015, 2016р.р., за відсутності визначених Договором №557 «Рахунків-фактур» не дає підстав для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Враховуючи наведене просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2013 року по серпень 2020 року в сумі 7230,58 грн. 13.01.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, який обґрунтовує тим, що у відзиві на позовну заяву [PERSON] стверджує про безпідставність заявленого позову, адже вона не використовувала нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Позивач не погоджується з даним твердженням з огляду на наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Між співвласниками будинку [ADDRESS] та КП «Теплий дім» було укладено договір №04-24/5 від 24 червня 2016р. про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків та споруд. [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] і користується послугами з управління багатоквартирним будинком, та відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг, які надає позивач, оскільки отримує їх, чинним законодавством України передбачено, що співвласник не звільняється від обов`язку оплати послуги з управління у разі тимчасової відсутності його та/або членів сім`ї, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив його задовольнити. В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з управління будинком, спорудою або групою будинків; з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з ремонту приміщень, будинків, споруд. Згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 383-14 від 15.09.2011 року «Про структуру, періодичність та строки надання та основні умови надання послуг з утриманння будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Івано-Франківськ», зі змінами від 29.12.2011 року № 546-18, від 29.05.2012 року № 763-25, затверджено перелік наданих послуг КП «Єдиний розрахунковий центр». 01.11.2013 року ФОП [PERSON] , орендарем нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке використовувалось для ведення економічної діяльності під магазин « [INFO] » та КП «Єдиний розрахунковий центр» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території. Пунктом 12.2 даного договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до грудня 2016 року. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 27.12.2011 року № 842 та від 17.03.2016р. року № 211 «Про побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Івано-Франківську» затверджено побудинкові тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» затверджено структуру, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджено норми обслуговування робітничого персоналу, затверджено розрахунки використання матеріалів та спецодягу, затверджено калькуляцію-розрахунок послуги з технічного обслуговування димових та вентиляційних каналів. Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому крамниця, віднесено до переліку будинків, щодо яких КП «Єдиний розрахунковий центр» надавав послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об`єкта в управління з управління (на баланс). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснив публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний кур`єр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua. КП «Єдиний розрахунковий центр» з 25.12.2015 року змінило назву згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2 на КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія». 24.06.2016 року між співвласниками будинку [ADDRESS] в особі уповноваженої [PERSON] та КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» було укладено договір №04-24/5 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків та споруд. Згідно рішення Івано-Франківської міської ради від 30.12.2016 року №903 «Про коригування тарифів на послуги із утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» зі змінами від 19.10.2017 року №870 затверджено коефіцієнт зміни витрат, пов`язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1,84 з 01.01.2017 року та застосувати скореговані побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП ««Муніципальна інвестиційна управляюча компанія». Рішенням Івано-Франківської міської ради від 27.12.2017 року №1256 «Про коригування тарифів на послуги із утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджено коефіцієнт зміни витрат, пов`язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП ««Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» з 01.01.2018 року, які зазначені в додатку до вказаного рішення. В подальшому КП«Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» з 27.12.2019 року змінило назву згідно рішення Івано-Франківської міської ради №413-35 на Комунальне підприємство «Теплий дім» Івано-Франківської міської ради. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.08.2020 року власником крамниці, загальною площею 42,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. На підтвердженнями надання послуг позивачем КП "Теплий Дім" долучено до матеріалів справи письмові докази, досліджені судом, а саме: акти приймання передачі виконаних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, дефектний акт, довідки. Як вбачається з довідки про розрахунки за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] за період з листопада 2013 року по серпень 2020 року, не сплачувала КП "Теплий Дім" за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, у зв"язку з чим у відповідача утворилася заборгованість, яка становить суму - 7230,58 гривень. Зазачена сума заборгованості також підтверджується рахунками фактурами за період з листопада 2013 року по серпень 2020 року. Розрахунок за надані послуги з управління багатоквартирним будинком проведений КП "Теплий Дім" відповідно до затверджених Івано-Франківською міською радою тарифів. Як зазначено в позовній заяві представником позивача заявлено вимогу про стягнення в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги з управління будинком, однак, слід зазначити, що згідно ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткові власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збережені спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирних будинках» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якій рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподіл витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використала спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирних будинках» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. 25.11.2021 р. відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Так, з аналізу норм законодавства вбачається, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2013 року по серпень 2020 року. Доказів того, що відповідачами визнавався борг або вчинялися дії на визнання свого обов"язку щодо оплати послуг з управління багатоквартирним будинком суду не надано. При цьому, у позовній заяві позивач не обґрунтував поважності причин пропуску строку позовної давності, а також судом не встановлено наявності таких. Враховуючи, що послуги з управління багатоквартирним будинком відносяться до періодичних платежів, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2013 року по жовтень 2017 року слід відмовити, у зв"язку з пропуском строку позовної давності, таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягнення з власника приміщення [PERSON] заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2017 року по серпень 2020 року, розмір якої відповідно до довідки про розрахунки за надані послуги по особовому рахунку № 557 становить в розмірі 3 253,55 грн. Крім того, між ФОП [PERSON] та КП «Єдиний розрахунковий центр» (КП «Теплий дім») укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території 01.11.2013 року зі строком дії договору по грудень 2016 року. Доказів того, що договір від 01.11.2013 року був продовжений суду не надано. Оскільки договір від 01.11.2013 року був укладений між суб"єктами госопдарювання, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з управлінням багатоквартирним будинком. Таким чином, на відповідача [PERSON] , як власника крамниці за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог Закону покладено обов`язок щодо оплати комунальних платежів, та саме вона була зобов`язана своєчасно і в повному розмірі вносити плату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] проти позову зазначені у відзиві, оскільки згідно ч. 1 ст. 15 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» між КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» та співвласниками будинку [ADDRESS] , було укладено договір № 04-24/5 від 24 червня 2016 р. про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків та споруд, що є підставою для отримання послуг та обов"язком для співвласників для їх оплати. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню відтак слід стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2017 року по серпень 2020 року в розмірі 3 253, 55 грн., в решті вимог позову відмовити. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1074 грн.80 коп. ( 3253,55 грн : 7230,58 грн = 0,4499 %; 2102.00 грн х 0,4499 % = 945 грн. 69 коп.). На підставі ст.ст. 627,630 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial