Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» у березні 2013 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову позивачем було зазначено, що 16 січня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 111080114000, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 31663 долари США на строк до 16 січня 2014 року. За умовами договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати кредит у строки, встановлені графіком погашення кредиту. Крім того, 20 травня 2008 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11348660000, за умовами якого [PERSON] було надано кредит у сумі 60000 доларів США на строк до 18 травня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5\~% річних. Відповідач зобовязався погашати кредит згідно з графіком, сплачувати відсотки згідно з підпунктом 1.2.2 кредитного договору шляхом сплати ануїтетних платежів у сумі 1065,92 доларів США щомісячно. З відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 26 березня 2009 року, якою змінено терміни сплати нарахованих процентів у відповідні періоди та змінено строк повернення кредиту на 18 травня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за останнім кредитним договором було укладено договори поруки П/[NUMBER] від 20 травня 2008 року із [PERSON] та [PERSON] (з кожним окремо), які зобовязались відповідати перед банком у тому ж обсязі, що й позичальник. На забезпечення виконання зобовязань за цим же кредитним договором з відповідачкою [PERSON], 20 травня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно з яким остання передала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Позичальник узяті зобов'язання щодо повернення належних до сплати частин кредитів та нарахованих відсотків за їх використання не виконував, у звязку із чим утворилася заборгованість за кредитними договорами, яка станом на 11 червня 2013 року складала 109847,28 доларів США та 49304 грн 89 коп., які банк просив стягнути з [PERSON]. ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11108014000 від 16 січня 2007 року в сумі 30109,85 доларів США, пеню в сумі 23250 грн 84 коп., а також стягнути солідарно з [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 20 травня 2008 року в сумі 76470,09 доларів США та пеню в розмірі 23853 грн. 17 коп., стягнути з [PERSON] за договором від 20 травня 2008 року заборгованість у сумі 3267,34 доларів США та пеню 2200 грн 88 коп.. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.04.2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість по договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11108014000 від 16.01.2007 року в сумі 30109,85 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19527 дол. США та заборгованості за відсотками у розмірі 10582,64 доларів США , а також пеню у розмірі 23 250,84 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11348660000 від 20.05.2008 року в сумі 79737,43 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 55043,88 доларів США та заборгованості за процентами у розмірі 24693,55 доларів США, а також пеню в розмірі 26054,05 грн.. В решті позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.11.2014 року вищевказане рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ УкрСиббанк 30109,85 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу від 16 січня 2007 року залишено без змін; у решті скасовано та ухвалене нове рішення, яким солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" 76470,09 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 20 травня 2008 року, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 53184,13 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 23285,96 доларів США та пені в розмірі 21652,29 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" за цим же договором 3267,34 доларів США заборгованості та пеню у розмірі 2200,88 грн.. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року касаційні скарги [PERSON] та ПАТ "УкрСиббанк" відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 18.11.2015 року заяву ПАТ "УкрСиббанк" задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.11.2014 року та рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 року в частині позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом неодноразово було відкладено розгляд справи за письмовими клопотаннями представника позивача, проте у жодне з призначених судових засідань представник позивача не зявився. 13.06.2016 року до суду надійшла заява представника позивача за довіреністю [PERSON], в якій представник просив суд розглянути справу за його відсутності та позовні вимоги до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підтримав у повному обсязі (вх. № ЕП-915). Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявлялась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання на адресу її реєстрації судових повісток. 16.05.2016 року до суду надійшла заява, в якій відповідач [PERSON] просила суд залишити справу без розгляду на підставі того, що між позивачем та відповідачем усі фінансово-матеріальні відносини за договором № 11348660000 (11348660001) врегульовані шляхом погашення кредитної заборгованості (вх. № 1195/16). За вказаної заяви відповідачем додана копія Повідомлення про анулювання боргу ПАТ «УкрСиббанк», направленого на адресу [PERSON] 29.09.2015 року за вих. № 31-4-71/307 (том 3 а.с. 50, 51). Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. 16 січня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11108014000, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 31663 долари США на строк до 16 січня 2014 року зі сплатою 13,5 % річних. 20 травня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11348660000, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 60000 доларів США на строк до 16 травня 2018 року зі сплатою 13,5 % річних. Виконання зобовязання за договором від 20 травня 2008 року було забезпечене порукою [PERSON] та [PERSON], а також іпотекою належної [PERSON] квартири № 144 будинку № 47а на вулиці Маршала Рибалка у м. Харкові. Внаслідок порушення умов кредитних договорів та невиконання зобовязань за ними у відповідачів перед позивачем утворилася заборгованість. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як вбачається із Заяви про уточнення позовних вимог від 10.06.2014 року (том 1 а.с. 218-221), позивач, у тому числі, просив суд в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиті № 11348660000 від 20.05.2008 року у сумі 82997,04 доларів США, що складається з:3336,35 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2013 року становить 26667,45грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 51707,53 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2013 року становить 413298,28 грн.- заборгованість за кредитом; 24693,51 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2013 року становить 197375,23 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 0,04 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2013 року становить 0,32 грн. - заборгованість по відсоткам; 405,72 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2013 року складає 3242,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 2853,89 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2013 року складає 22811,15 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, - звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (нерухомого майна) б/н від 20 травня 2008 року, посвідченого ПН Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1685, а саме : чотирьохкімнатну квартиру № 144, що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Рибалка, будинок 47 «А», яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого [PERSON], ПН Харківського міського нотаріального 28.02.2003 року, реєстр № 700, зареєстрованого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 15.04.2003 року, реєстр № 717029, номер запису:66514 в книзі 1, за ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Верховний Суд України у Постанові від 18.11.2015 року, скасовуючи ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.11.2014 року та рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 року в частині позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, та направляючи справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, між іншим наголосив, що судові рішення, що переглядалися, не містили висновків щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, яка визначається відповідно до вимог статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку». Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак, позивачем у заяві про уточнення позовних вимог не визначено конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, ним не зазначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку». З огляду на викладене, суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає. Крім того, суд вважає посилання відповідача [PERSON] на врегулювання між позивачем та відповідачем усіх фінансово-матеріальні відносини за договором № 11348660000 (11348660001) шляхом погашення кредитної заборгованості, необґрунтованим та недоведеним суду належними та допустимими доказами. Надана відповідачем до матеріалів справи копія повідомлення про анулювання боргу ПАТ «УкрСиббанк», направленого на адресу [PERSON] 29.09.2015 року за вих. № 31-4-71/307, не є таким доказом, оскільки вказана копія не засвідчена належним чином. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed