Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

09.06.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява від Миколаївського міського центру зайнятості, в якій заявник просить стягнути з [PERSON] на його користь незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 12 086,59 грн. та судовий збір в розмірі 2 120,00 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 18.11.2019 року відповідачу було надано статус безробітного, та з 25.11.2019 року було розпочато виплату допомоги по безробіттю. Під час проведення звірки даних центру зайнятості із даними Державної фіскальної служби України було виявлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості [PERSON] перебував у договірних відносинах з ТОВ "ВалАн", що підтверджено копією договору про надання послуг № 41 від 10.12.2019 року. Вищевказану інформацію відповідач приховав, що спричинило незаконне отримання ним допомоги по безробіттю в період часу з 10.12.2019 року по 16.02.2020 року в сумі 12 086,59 грн. В подальшому, 21.02.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості, відповідно до вимог п. 7 Порядку № 60/62, було прийнято наказ № 10 про повернення [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю. З метою досудового врегулювання спору 25.02.2019 року відповідачу було направлено поштою повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів протягом 15 календарних днів з дня отримання даної претензії. [PERSON] суму заборгованості письмово визнав, проте посилався на стан свого здоров`я як причину неможливості її погасити. Посилаючись на вказані обставини, небажання відповідача добровільно повернути безпідставно отримані кошти, позивач просив про їх стягнення в судовому порядку. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 10.06.2020 року вищевказаний позов залишено без руху. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 14.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 11.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 18.02.2021 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 22.02.2021 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.11.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості з заявою про реєстрацію його як безробітного та призначення відповідної допомоги до вирішення питання щодо його працевлаштування. За наслідками перевірки було встановлено, що відповідач [PERSON] , перебуваючи на обліку як безробітний в Миколаївському міському центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю з 10.12.2019 року по 16.02.2020 року, одночасно з 10.12.2019 року перебував в трудових відносинах з ТОВ "ВалАн". Відповідно до виявлених порушень пунктів 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", з боку безробітного [PERSON] та на підставі п. 3, 5, 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Миколаївського міського центру зайнятості від 21.02.2020 року № 71, було прийнято наказ № 10 про відшкодування коштів безробітним [PERSON] виплачених, як допомога по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості. Відповідно розрахункової довідки Миколаївського міського центру зайнятості від 21.02.2020 року щодо виплати допомоги по безробіттю [PERSON] за період часу з 10.12.2019 року по 16.02.2020 року загальний розмір незаконно отриманої відповідачем допомоги складає 12 086,59 грн. Згідно претензії Миколаївського міського центру зайнятості від 25.02.2019 року відповідача повідомлено поштою про необхідність повернення незаконно отриманих коштів протягом 15 календарних днів. Відповідачем на сьогодні кошти не повернуті. Так, відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства. До зайнятого населення не належать іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні і зайнятість яких пов`язана із забезпеченням діяльності іноземних посольств і місій або виконанням своїх професійних чи трудових обов`язків перед роботодавцем - нерезидентом. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються також Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Так, відповідно до приписів частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видом забезпечення та соціальною послугою є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. При цьому, чатиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття`встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як зазначалося вище відповідач [PERSON] у період з 10.12.2019 року по 16.02.2020 року перебував в трудових відносинах з ТОВ "ВалАн". Про здійснення трудової діяльності під час перебування на обліку як безробітного відповідач центр зайнятості не повідомив, що свідчить про його недобросовісну поведінку та зумовлює застосування наслідків передбачених статтю 1212 ЦК України. Таким чином, наведене свідчить про те, що відповідач [PERSON] незаконно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 12 086 грн. 59 коп., згідно довідки від 21.02.2020 року, наданої позивачем. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: approved