Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру стягувальних аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання дитини: дочки - [PERSON], [INFO] народження, просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідача на її користь, відповідно до заочного рішення Березнівського районного суду від 16 січня 2013 року здійснюється стягнення аліментів на утримання дитини: дочки - [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 465 (чотириста шістдесят п»ять) грн. щомісячно. Однак, на даний час сума присуджених судом аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дитини, змінився її матеріальний стан. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В даній заяві, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Для повідомлення відповідача було подано оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, сторони перебували у шлюбі, який було розірвано, про це свідчить заочне рішення Березнівського районного суду від 16 січня 2013 року по справі №1701/2793/12. Під час перебування в шлюбі у сторін народилася дитина, дочка - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] Березнівським районним судом Рівненської області від 07 березня 2012 року по справі №1701/2792/12 було винесено заочне рішення, яким було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини: дочки - [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 465 (чотириста шістдесят п'ять) грн. щомісячно, починаючи з 14 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб від 22 квітня 2014 року виданного Бистрицькою сільською радою Березнівського району Рівненської області, актовий запис №3, позивач одружилася і змінила своє призвіще на «[PERSON]». Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до 360-7 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України) є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Згідно вищенаведеної правової позиції, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Згідно із ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки суд відповідно до статті 182 СК України враховує відсутність даних про наявність у дитини та платника аліментів захворювань, матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітнім, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов'язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи матеріальне становище відповідача, характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини, те, що відповідач працездатний, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини: дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 930 (дев"ятсот тридцять) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved