Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

26.06.2017 року позивач в особі Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму в розмірі 196087,37 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] під час навчання та судовий збір в розмірі 2941,31 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 30.08.2014 року по 17.08.2016 року на посаді курсанта. Відповідно до умов розділу ІІ "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, 30.08.2014 року з відповідачем був укладений контракт про проходження військової служби (навчання). 17.08.2016 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач виключений зі списків особового складу Університету наказом начальника Університету від 16.08.2016 року № 209. Відповідно до положень ч. 10 ст. 25 ЗУ "Про військовий обов'язок та військову службу", постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. № 964 був затверджений порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв'язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до п. 1 (абз. 6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем 30.08.2014 р., [PERSON] взяв на себе зобов'язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утримання у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу, [PERSON] зобов'язався відшкодувати витрати на його утримання, що підтверджується його підписом на Загальному розрахунку № 945 від 17.08.2016 року. На теперішній час відшкодування заборгованості на користь університету [PERSON] не відбувається. Позивачем були розраховані фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача в Університеті з дня його зарахування до Університету по день виключення зі списків особового складу Університету, загальна сума яких склала 196087 грн. 37 коп., що підтверджується «Загальним розрахунком № 945 від 17.08.2016 року коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON]. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання уповноважений представник позивача Красько С.Ю., що діє на підставі довіреності, не з'явився, подав письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, справу розглядати у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не надав, представника, який би діяв від його імені не направив. Заяви про перенесення судового засідання або розгляд справи за його відсутністю, не представив. Справа розглядається за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Ч.2 ст.158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 30.08.2014 року по 17.08.2016 року на посаді курсанта. Відповідно до умов розділу ІІ "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, 30.08.2014 року з відповідачем був укладений контракт про проходження військової служби (навчання). 17.08.2016 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідно виключений зі списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 16.08.2016 року №209. Відповідно до умов п. 1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем, 30.08.2014 р., [PERSON] взяв на себе зобов'язання "відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованості чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу". [PERSON] зобов'язався відшкодувати витрати на утримання в університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на Загальному розрахунку № 945 від 17.08.2016 року, який долучено до матеріалів справи. Вимогами частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" визначено: "Курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку ". На розвиток частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964 був затверджений "Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах ", який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв'язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням військової дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до умов пункту 3 вказаного "Порядку відшкодування витрат ..." - відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 "Порядку відшкодування витрат ..." - розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом. На виконання вказаного пункту 3 "Порядку відшкодування витрат ...", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року, №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений "Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах ". За умовами контракту відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або недисциплінованості чи відмови від подальшого проходження військової служби на посада офіцерського складу після закінчення цього закладу. Однак, відповідач зобов'язань, передбачених контрактом, не виконав. Харківським національним університетом Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, відповідно до вимог "Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах" та "Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах", були розраховані фактичні витрати, пов'язанні з утриманням відповідача в Університеті з дня його зарахування до Університету по день виключення зі списків особового складу Університету, загальна сума яких склала 196087, 37 грн., що складається з: 145879,50 грн. грошове забезпечення; 36060,18 грн. продовольче забезпечення; 3463,11 грн. речове забезпечення; 157,66 грн. медичне забезпечення; 0,0 грн. - по перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; 10526,92 грн. вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв, що підтверджується даними Загального розрахунку №945 від 17.08.2016 року коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON], який долучено до матеріалів справи. Зазначені розрахунки також підтверджуються деталізованими довідками по кожному виду. Підстави вважати розрахунки позивача невірними у суду відсутні. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем умов Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України та у зв'язку з відмовою останнього від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання, позивачу ХУПС спричинено майнову шкоду. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вимогами ст. 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 530 ЦК України, встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами ст. ст.629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved