Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

АТ "Кредобанк" звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] укладений 22.10.2020 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорник Наталією Михайлівною, зареєстрований за № 2124 ; стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2019 року між АТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено договір № СL-172379. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору, на виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законом України. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 11.02.2020 заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 132 000,83 грн. У зв`язку з виникненням заборгованості по кредитному договору та невиконання договірних зобов`язань АТ "Кредобанк" звернувся до Городенківського районного суду із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. 23.09.2020 рішенням Городенківського районного суду ухвалено заочне рішення суду по справі 342/401/20, яким задоволено позов АТ "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості у повному обсязі - задоволено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № СL-172379 від 22.02.2019 у розмірі 132 000,83 грн. та судовий збір 2102,00 грн. 18.11.2020 представник АТ "Кредобанк2 отримав виконавчий лист по справі 342/401/20. 27.11.2020 за заявою представника АТ "Кредобанк" на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 63761328 приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. Того ж дня, приватним виконавцем було винесено постанову про розшук майна божника та про арешт майна . 12.01.2021 приватному виконавцю виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. надійшла відповідь № 11-9-0.2-7222/0/2-20 на запит від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 09.12.2020 з інформацією, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку, зокрема земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 2621610100:01:008:0279, вид приватна власність, площа 0,1 га на підставі рішення Городенківської міської ради від 23.05.2012 серія ЯМ № 611748. Але, в рамках виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. 20.01.2021 дізнався, що боржник [PERSON] 22.10.2020 відчужив об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2124 із [PERSON] , що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 243699710 від 09.02.2021. Відповідно до відповідей на запит № 93250483 від 28.12.2020 та № 94614201 від 20.01.2021 Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржника, а також відкриті рахунки боржником встановлено, що у [PERSON] має відкриті рахунки у банках як фізична особа-підприємець, але крім наявних рахунків у банках відповідач [PERSON] не має іншого майна за рахунок якого можна було б звернути стягнення для погашення заборгованості. Звертають увагу суду, що рішення суду про стягнення заборгованості ухвалено - 23.09.2020. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки - 22.10.2020, тобто після ухваленого рішення суду, а виконавче провадження по боржнику на підставі виконавчого листа відкрито - 27.11.2020. Виходячи із сукупності наявних обставин, доводить той факт, що [PERSON] діяв не добросовісно, знаючи, що проти нього суд ухвалив рішення про стягнення заборгованості, усвідомлюючи правові наслідки такого рішення суду, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, вирішив відчужити земельну ділянку, яка належала йому на праві власності, та знаючи що інше майно в нього відсутнє, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як божника, що узгоджується з позицією ВС по справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761 св19) від 24.07.2019. На підставі викладеного в позові, вважають, що відповідач [PERSON] умисно уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] для того, щоб уникнути в рамках виконавчого провадження щодо звернення стягнення на це майно в рахунок погашення боргу за невиконаним зобов`язанням. Також, вважають, що укладений договір є фіктивним у відповідності до положень ст. 234 ЦК України, так як сторони не мали наміру укладати саме договір купівлі-продажу, а їх наміри були спрямовані на приховування майна від можливого звернення стягнення позивачем на нього в рахунок погашення заборгованості. На сьогоднішній день в АТ "Кредобанк" відсутня будь-яка можливість звернення стягнення на майно божника оскільки відповідач [PERSON] своїми діями призвів до необхідності банку звертатися за захистом своїх прав та захистом банківської системи в цілому до суду. Ухвалою суду від 29.06.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Тисменицького РНО Угорчак Наталію Михайлівну. Представник позивача в судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду від представника позивача Кізко Л.С. поступила заява про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені по справі не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву. Крім того, клопотання про відкладення розгляду справи 16.11.2021 до суду від відповідача теж не надходило. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені по справі не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не подано клопотання про відкладення розгляду справи 16.11.2021. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 22 лютого 2019 року між АТ "Кредобанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-172379 відповідно до якого, відповідач отримав кредит в розмірі 100 000,00 грн. на цілі вказані в цьому договорі, строк (термін) кредитування - 54 місяці терміном до 21 серпня 2023 року. Для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив відповідачу позичковий рахунок № [NUMBER] . Рахунок для повернення кредитних коштів - № [NUMBER] . Відповідно до даного договору відповідач зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. У зв`язку із виникненням заборгованості [PERSON] перед позивачем за вищевказаним кредитним договором, позивач звернувся до Городенківського районного суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Городенківського районного суду від 23.09.2020 по справі № 342/401/20 позов Акціонерного товариства "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в користь Акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором CL-172379 від 22.02.2019 у розмірі 132 000,83 грн. (сто тридцять дві тисячі гривень 83 коп.) та 2102,00 грн. судових витрат. Рішення набрало законної сили 26.10.2020. На підставі виконавчого листа № 342/401/20 виданого 10.11.2020 Городенківським районним судом приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. 27 листопада 2020 року постановлено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63761328. Із наданої інформації Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області приватному виконавцю Сапіжак І.І. від 09.12.2020 слідує, що із наявної у Головному управлінні станом на 01.01.2013 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] на підставі державного акту ЯМ № 611748. Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 жовтня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2124, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,10 (нуль цілих десять сотих) га, кадастровий номер 2621610100:01:008:0279, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить продавцю на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 611748. Згідно п.4 даного Договору вартість земельної ділянки згідно з висновком експерта про експертну грошову оцінку, складеним ТзОВ «Атлант-Оцінка» 21.10.2020, становить 22 000 грн. Відповідно до п.3 даного Договору продаж земельної ділянки вчинено за 22 000 грн. Позивач в позовній заяві посилається на те, що [PERSON] діяв не добросовісно, знаючи, що проти нього суд ухвалив рішення про стягнення заборгованості, усвідомлюючи правові наслідки такого рішення суду, вирішив відчужити земельну ділянку, яка належала йому на праві власності, умисно уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] для того, щоб уникнути в рамках виконавчого провадження щодо звернення стягнення на це майно в рахунок погашення боргу за невиконаним зобов`язанням. Також, вважають, що укладений договір є фіктивним у відповідності до положень ст. 234 ЦК України, так як сторони не мали наміру укладати саме договір купівлі-продажу, а їх наміри були спрямовані на приховування майна від можливого звернення стягнення позивачем на нього в рахунок погашення заборгованості. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У своїх позовних вимогах позивач стверджує, що метою укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] є уникнення [PERSON] від цивільної відповідальності за заочним рішенням Городенківського районного суду від 23.09.2020 по справі №342/401/20. Дане рішення набрало законної сили 26.10.2020. Факт укладення 22.10.2020 договору купівлі-продажу земельної ділянки між відповідачами не є підтвердженням його фіктивності, під час існування не погашеної заборгованості по кредиту у продавця земельної ділянки перед позивачем. Як і існування заборгованості по кредиту не є перешкодою для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, на яку не існувало заборони на відчуження, між відповідачами. Також існування заборгованості по кредиту у [PERSON] не є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки за позовом АТ «Кредобанку», яке взагалі не є стороною оскаржуваного ними договору купівлі-продажу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог. З огляду на всі вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що оскаржуваний ними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.10.2020, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] , порушує прав позивача, тому в задоволенні позову слід відмовити, бо з урахуванням викладених обставин справи, підстав для задоволення позову судом не встановлено. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed