Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У поданій в суд заяві позивач [PERSON] просить стягнути з ДП «Рівненський облавтодор» заборгованість по заробітній платі в сумі 3126,99 з урахуванням індексу інфляції та середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вона працювала прибиральницею автогаража філії Здолбунівський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор» та 04 серпня 2014 року була звільнена з роботи за скороченням чисельності у зв'язку з припиненням (реорганізацією) філії по п.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні відповідачем у встановлені законом строки з нею не проведено повного розрахунку та не виплачено нарахованої заробітної плати, яка становить 3102,17 грн. та індексу інфляції за серпень 2014 року в сумі 24,82 грн., а тому підлягає стягненню і середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Сторони у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого позивачем клопотання позовні вимоги підтримує частково, просить стягнути лише суму середнього заробітну за весь час затримки розрахунку в розмірі 2232 грн., оскільки 15 жовтня 2014 року відповідач повністю виплатив їй заборговану заробітну плату, просить розглянути справу без її участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] наказом №27 від 04 травня 2007 року прийнята на роботу прибиральницею філії Здолбунівський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор» та наказом №43 від 04 серпня 2014 року звільнена за скороченням чисельності у зв'язку з припиненням (реорганізацією) філії по п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується записами її трудової книжки серії [NUMBER]. Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Викладене свідчить, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах саме з дочірнім підприємством «Рівненський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», яке є належним відповідачем у справі. Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю і право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Власник або уповноважений ним орган відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику при звільненні від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно довідки філії Здолбунівський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор» №217 від 22 вересня 2014 року невиплачена заробітна плата [PERSON] складає 3102, 17 грн. Указана сума заборгованості не оспорюється та сплачена позивачу 15 жовтня 2014 року, а тому згідно ст.117 КЗпП України підлягає стягненню лише середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.. З представленого позивачем розрахунку сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 2232 грн. (72 дні х 31 грн. середньоденної заробітної плати згідно довідки №183 від 04 серпня 2014 року), з яким суд погоджується та підлягає стягненню. З роз'яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону України "Про оплату праці" і положенням "Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997 року, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. У серпні 2014 року ріст інфляції цін на споживчі товари та послуги становив 100,8%, а тому вимога позивача про стягнення компенсації за вказаний період в сумі 24 грн. 82 коп. є безпідставною. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного ст.ст.116, 117, КЗпП України та

Outcome: partial