Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 12.10.2021 року [PERSON] подав до Іванівського районного суду Херсонської області позовну заяву до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана дана справа. Предметом позову є визнання особою такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України\~ передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Ч.ч.9, 16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України. Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Іванівському районному суду Херсонської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. Стислий виклад позиції сторін по справі. Позиція особи, яка подала позов. Позивач в своєму позові зазначає, що він відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2021 року я успадкував від своєї матері [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Під час проведення реєстрації права власності на успадковане вищевказане майно позивач виявив, що відповідно до домової книги на житловий будинок по [ADDRESS] з 2005 року в будинку зареєстрована [PERSON] . В 2016 році мати позивача - [PERSON] просила [PERSON] знятися з реєстрації, оскільки ця обставина впливала на факт отримання субсидії. [PERSON] ніколи не проживала за вказаною адресою і була зареєстрована лише з дозволу позивача матері [PERSON] . З квітня 2016 року [PERSON] жодного разу не приїздила в смт Іванівка, навіть на поховання [PERSON] . Позивач зазначає, що планує продати успадковани\~ житловий будинок, а реєстрація в ньому відповідачки суттєво впливає на його цивільні права як власника та не дає йому можливості в повній мірі розпоряджатись належним йому майном, оскільки покупці відмовляються від придбання житла допоки там буде зареєстрована [PERSON] . З врахування вказаного, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. Позиція відповідача. Відповідач не забезпечив самопредставництво, або при допомозі участі у справі свого представника, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення, причини не прибуття в суд не повідомив. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачем 12.10.2021 року подано позовну заяву. Позивачем 12.10.2021 року подано на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді на мобільний номер телефону. Позивач 18.11.2021 року подано заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Від позивача інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Від відповідачки клопотань і заяв на адресу суду не було надіслано. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, надіслання копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу суду, право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповідь на відзив, а відповідачу заперечення. Сторонам роз`яснено що суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами. Судові засідання про справі призначалися 18.11.2021 року, 25.11.2021 року. Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. 25.11.2021 року по справі постановлено ухвалу, якою призначено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.) Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.08.2021 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Черниш Л.І., яке зареєстроване в реєстрі за № 816 вбачається, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного свідоцтві майна житлового будинку який розташовано за адресою [ADDRESS] і який належав [PERSON] , 1945 року народження, яка померла [INFO] , є її син, [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 05.08.2021 року за індексним № 269199332 державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Черниш Л.І. реєстраційним № 2426525265229 було зареєстровано за номером запису про право власності 43343844 право власності в цілому на житловий будинок загальною площею 53,1 м.кв., житлова площа 40,8 м.кв., який розташовано за адресою [ADDRESS] за [PERSON] . Будинковою книжкою підтверджено той факт, що [PERSON] зареєстрована в житловому будинку за адресою [ADDRESS] з 27.07.2005 року. Довідкою Іванівської селищної рали № 2265 від 05.10.2021 року підтверджено той факт, що [PERSON] зареєстровані в житловому будинку за адресою [ADDRESS] проте не проживає за місцем реєстрації. Спір у даній справі виник у зв`язку із визнанням особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням по причні непроживання такої особи в житловому приміщенні. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. При ухваленні рішення відповідно до вимог ст..17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до ст..6 Конвенції про захист прав людини\~ і основоположних свобод (Рим, 04.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст..9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст..13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з цивільним процесуальним законом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3\~ ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази,

Outcome: approved