Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] постійно займається бродяжництвом та веде аморальний спосіб життя. З січня 2014 року від відповідача не було жодної звістки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, про її духовний та фізичний розвиток не цікавилася тощо. Всі питання щодо виховання онуки нею вирішуються самостійно, без участі і підтримки відповідача, місце знаходження якої на даний час не відомо. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили, остаточно просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 600 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог додатково пояснила, що малолітня [PERSON] приходиться їй онукою та проживає разом з нею. Відповідач життям, здоров'ям та навчанням дочки не цікавиться, матеріально не допомагає. Прокурор не заперечувала проти задоволення позову, вважаючи, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає найвищим інтересам дитини. Представник третьої особи підтримала позов, надавши висновок органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В останнє судове засідання не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого [INFO] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.4). Як вбачається з довідки Ізмаїльського житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради за вих.№3146 від 16.06.2014 року малолітня [PERSON] проживає спільно з бабкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а.с.7 звор.). 29.08.2014 року комісією у складі: начальника служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Єнакієвої Т.І., спеціаліста І категорії служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Степаненко І.В. та в.о. директора Дехтеренко А.П., проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої [PERSON], [INFO], за результатами якого складено Акт, згідно з яким для проживання та виховання останньої бабкою [PERSON] створені всі належні умови (а.с.32). Згідно з протоколом бесіди з [PERSON] та Актом соціального інспектування за №443 від 11.03.2014 року з січня 2014 року відповідач матеріально та морально дитину не підтримує, жодного разу не зателефонувала, життям та здоров'ям дитини не цікавилася (а.с.34-36). Відповідно до повідомлення Ізмаїльського районного відділу державної міграційної служби України в Одеській області за вих.№4424 від 24.06.2014 року [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації та останнім відомим місцем проживання не проживає, відомостей про її місце перебування не має (а.с.15). За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №01/21-1818 від 01.09.2014 року [PERSON] визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] (а.с.30, 31). За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дочки, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться здоров'ям, не створює умови для отримання нею освіти, а також не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" передбачає, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1032 гривні. У судовому засідання встановлено, що позивачка є пенсіонеркою, пенсія за віком складає 1 027 гривень 39 копійок. Відповідач постійного місця роботи та регулярного заробітку не має. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на користь опікуна або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 600 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України та ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved