Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У вересні 2017 року позивач приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСС") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 травня 2016 року між ПрАТ "СК "УСС" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0107-16-00344, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER]. 02 листопада 2016 року на вулиці Героїв Дніпра в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], автомобіля Kia Magentis, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Пригода трапилась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02 листопада 2016 року, автомобіль Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 12959,94 грн. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "СК "УСС" страховою, про що були складені страхові акти від 15 листопада 2016 року №ДККА-53661 та 24 листопада 2016 року №ДККА-53661/1 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до умов договору добровільного страхування транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16 травня 2016 року №28-0107-16-00344 ПрАТ "СК "УСС" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 12959,94 грн. На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України позивач стверджував, що оскільки він виплатив страхувальнику за договором добровільного страхування транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16 травня 2016 року №28-0107-16-00344 страхове відшкодування, до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, котрою є [PERSON] З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 12959,94 грн та судовий збір у сумі 1600,00 грн. Представник позивача Шидловська С.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що його цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Kia Magentis, д.р.н. [NUMBER], була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Скайд" (далі - ПрАТ "СК "Скайд") за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 квітня 2016 року №АЕ/9049325. Відтак, саме цей страховик повинен відшкодувати позивачеві витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 12959,94 грн. Також суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні 04 квітня 2018 року [PERSON] заявив клопотання про долучення до справи письмових доказів щодо його стану здоров'я. Однак ці докази суд відповідно до приписів ч. 8, ч. 9 ст. 83 ЦПК України не прийняв, позаяк відповідач не обґрунтував неможливість їх подання у строк, встановлений цивільно-процесуальним законодавством, та не надав підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. Представник залученої до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ "СК "Скайд" в судове засідання не з'явився, третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 16 травня 2016 року між ПрАТ "СК "УСС" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0107-16-00344, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER] (а. с. 8). 02 листопада 2016 року на вулиці Героїв Дніпра в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], автомобіля Kia Magentis, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а. с. 7). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 16). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02 листопада 2016 року за участю автомобілів Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER], та Kia Magentis, д.р.н. [NUMBER], є [PERSON] Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER], становила 12959,94 грн, що підтверджується рахунками-фактурою від 14 листопада 2016 року №СМУ00028001, від 20 листопада 2016 року №СМУ00028609 та ремонтною калькуляцією від 24 листопада 2016 року №ДККА-53661 (а. с. 9, 12, 13). Належних та допустимих доказів на спростування розміру збитків, спричинених [PERSON] пошкодженням її транспортного засобу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем суду не надано. У судовому засіданні 04 квітня 2018 року [PERSON] відмовився від поданого ним клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для з'ясування розміру збитків, завданих [PERSON] пошкодженням її автомобіля, що підтверджується протоколом судового засідання від 04 квітня 2018 року. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Ураховуючи те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota RAV 4, д.р.н. [NUMBER], спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16 травня 2016 року №28-0107-16-00344 складено страхові акти від 15 листопада 2016 року №ДККА-53661 та 24 листопада 2016 року №ДККА-53661/1, якими цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 12959,94 грн (а. с. 10, 14). П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Судом установлено, що ПрАТ "СК "УСС" сплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 12959,94 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 16 листопада 2016 року №21404 та від 25 листопада 2016 року №22219 (а. с. 11, 15). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, оскільки ПрАТ "СК "УСС" сплатило потерпілій [PERSON] страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON], у сумі 12959,94 грн перейшло до зазначеного страховика. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Kia Magentis, д.р.н. [NUMBER], була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Скайд" (далі - ПрАТ "СК "Скайд") за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 квітня 2016 року №АЕ/904932. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (а. с. 36). Таким чином, покликаючись на норми ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", [PERSON] стверджував, що обов'язок відшкодувати позивачеві витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 12959,94 грн, може бути покладений судом виключно на страховика ПрАТ "СК "Скайд". Однак суд не погоджується з наведеним твердженням відповідача з огляду на таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Проте, за положеннями ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22, 31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 цього Кодексу). Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч. 1 і ч. 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає з суті договору. З огляду на зазначене право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, пред'явити вимогу до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Таким чином, ПрАТ "СК "УСС" управі вимагати в [PERSON] компенсації витрат, пов'язаних зі сплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій [PERSON] на виконання умов договору добровільного страхування транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16 травня 2016 року №28-0107-16-00344 (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою у справах №6-2587цс15, №6-954цс16, та правовою позицією Верховного Суду, сформульованою у справі №344/10730/15-ц). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "СК "УСС" витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 12959,94 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1600,00 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved