Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач в особі ВАТ „Запорізький автомобілебудівельний завод" звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою вказавши, що 01.08.2005 року рішенням Запорізької міської ради № 37/282 була передана в оренду ЗАТ „ЗАЗ" земельна ділянка (кадастровий номер 2310100000:03:041:0131) площею 0,2774 га по [ADDRESS], для розташування житлового будинку, за рахунок земель Запорізької міської ради. 08.12.2005р. між ЗАТ „ЗАЗ" та Запорізькою міською радою було укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду була передана земельна ділянка кадастровий номер 2310100000:04:038:0121 загальною площею 0,2774 га та встановлена орендна плата. 27 грудня 2005 р. між ЗАТ „ЗАЗ" та Запорізькою міською радою було підписано акт прийому-передачі вказаної земельної ділянки та визначено межі земельної ділянки в натурі. 27 грудня 2005 року договір оренди земельної ділянки було зареєстровано у Запорізький регіональній філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2005 року № 040526100898. 06.12.2006 р. рішенням Запорізької міської ради № 72/368 були внесені зміни до рішення № 37/282 від 01.08.2005 р. „Про передачу в оренду ЗАТ „ЗАЗ" земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування житлового будинку" кадастровий номер 2310100000:03:041:0131 було замінено на кадастровий номер 2310100000:04:038:0121. На території земельної ділянки виділеній ЗАТ „ЗАЗ" фактично знаходиться частина самовільно збудованого будинку Відповідачів, що мешкають за адресою [ADDRESS], та які вийшли за межі відведеної їм земельної ділянки самовільно зайнявши земельну ділянку ПАТ „ЗАЗ". Земельна ділянка у власність або у користування Відповідачам у встановленому законом порядку не надавалась. На сьогоднішній день ПАТ „ЗАЗ" має намір продовжити будівництво багатоквартирного будинку, проте протиправні дії Відповідачів позбавляють ПАТ „ЗАЗ" можливості користуватись земельною ділянкою та забезпечити житлом десятки сімей запорожців. Оскільки відповідачі володіють земельною ділянкою протиправно, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON] знести самовільно збудовану споруду на земельній ділянці ПАТ „ЗАЗ. У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві та з посиланням на норми Закону та Постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», просив суд задовольнити позов ПАТ „ЗАЗ" щодо усунення відповідачами перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON] знести самовільно збудовану споруду на земельній ділянці, яка належить ПАТ „ЗАЗ" за договором оренди, з підстав, викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до початку судового засідання, відповідно до ч.1 ст.123 ЦПК України подали зустрічний позов про припинення право користування земельною ділянкою, після чого уточнили свої позовні вимоги та просили суд визнати незаконним та скасувати в повному обсязі рішення Запорізької міської ради від 01.08.2005р. № 37/282 про передачу Закритому акціонерному товариству «ЗАЗ» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство «ЗАЗ») в оренду земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування житлового будинку. Визнати недійсним в повному обсязі Договір оренди землі від 08.12.2005р., укладений між Запорізькою міською радою та Закритим акціонерним товариством «ЗАЗ» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство «ЗАЗ»), зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 27.12.2005р. за № 040526100898. Визнати незаконним та скасувати в повному обсязі рішення Запорізької міської ради від 06.12.2006р. № 72/368 про внесення змін до рішення № 37/282 01.08.2005р. про передачу Закритому акціонерному товариству «ЗАЗ» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство «ЗАЗ») в оренду земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування житлового будинку. Припинити правовідношення за Договором оренди землі від 08.12.2005р., укладеним між Закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» та Запорізькою міською радою. Свої позовні вимоги відповідачі обґрунтовували тим, що при укладенні договору оренди від 08.12.2005р., укладений між Запорізькою міською радою та Закритим акціонерним товариством «ЗАЗ» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство «ЗАЗ»), було допущено ряд порушень, що призвели до порушення їх прав. Проте, у судові засідання, які були призначені після відновлення провадження по даній справі відповідачі [PERSON] та [PERSON] перестали з'являтися за невідомими суду обставинами. Ухвалою від « 01»грудня 2014р. зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] залишений без розгляду на підставі ч. 3 ст. 169, ч. 3 ст. 207 ЦПК України. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє судове рішення). Розглянувши матеріали справи вислухав пояснення представника позивача, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: 3гідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час укладання договору) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 124 ЗК України (в редакції, що діяла на час укладання договору) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. За ст. 25 ЗУ «Про землеустрій» (в редакції, що діяла на час укладання договору) документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Згідно до ст. 50 ЗУ «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. За вимогами ст. 9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема: - проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; - проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань; Відповідно до правової позиції, що висловлена у Постанові Верховного Суду України від 14.05.2014р. у справі № 6-35цс14, прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України відповідно до змісту ст. 20 ЗК України надання (передача) земельної ділянки громадянам та юридичним особам відбувається згідно з їх цільовим призначенням. У випадку передачі громадянам у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов'язковим є розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України). Відповідно до Договору оренди від 08.12.2005р. та додатків до договору, на який посилається позивач, як на підставу позову, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], що передається в оренду, вільна від забудови. Жодних обтяжень земельної ділянки не існує. Як вбачається із технічного паспорту домоволодіння за адресою [ADDRESS], останні зміни на території домоволодіння - побудова житлового будинку літера «К» здійснена у 2004 році між раніше існуючими спорудами домоволодіння (душ літера «Д», що існує з 1983 року та жилим будинком літера «А» 1949 року побудови) - тобто до укладення договору між ЗАТ «ЗАЗ» і Запорізькою міськрадою та передання земельної ділянки в оренду. На підставі ст.ст. 59-60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, в обґрунтування заявлених позовних вимог та підтвердження порушення його прав щодо володіння та користування земельною ділянкою позивачем не надано допустимих та беззаперечних доказів, якими в даному випадку має бути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який пройшов державну експертизу напредмет відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам. Наявність зазначених порушень при вирішенні питання про передання земельної ділянки в оренду та укладення договору оренди підтверджені відповіддю прокурора Ленінського району м. Запоріжжя від 25.10.2013року, листом Державного агентства земельних ресурсів України від 04.04.2013року, листом Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 01.11.2013року. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. З огляду на зазначені вимоги закону суд зазначає про те, що не можна прийняти, як доказ порушення права ПАТ «ЗАЗ» - висновок експерта № 1/2012 від 25.04.2012року, який проведений на підставі документів, що не відповідають вимогам закону. До того ж зазначений висновок експерта не усуває суперечностей, що маються у справі: ствердження у договорі оренди та додатках до нього про відсутність забудови на земельній ділянці, що передається станом на 2005 рік, та наявність будівель на земельній ділянці відповідачів, що збудовані у 2004 році. Також не можна не зазначити про наявність інших істотних порушень вимог чинного законодавства при ухваленні органом місцевого самоврядування рішення про передачу в оренду земельної ділянки та порушень при укладенні договору оренди земельної ділянки, на які посилаються [PERSON] та [PERSON] в обґрунтування своїх заперечень, та які не дають можливість встановити наявність порушень прав ПАТ «ЗАЗ», що підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди) істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Відсутність схеми виносу меж земельної ділянки в натурі на місцевості в Акті прийому передачі 2005 року, відсутність в самому акті кадастрового номеру земельної ділянки і відсутність прізвища особи, яка приймала межі земельної ділянки на місцевості від ЗАТ «ЗАЗ» не дає можливість з'ясувати точні межі і місцезнаходження земельної ділянки, що була передана за договором оренди від 08.12.2005р. В тексті договору також відсутній кадастровий номер зазначеної ділянки, а існує лише будівельна адреса: [ADDRESS]. Таким чином відсутні підтвердження в яких саме межах і точне місцезнаходження ділянки по [ADDRESS], яка була передана в 2005 році ЗАТ «ЗАЗ» за актом прийому передачі. (аркуш справи 71). Розбіжності і невідповідності в технічній документації виправлялись оскаржуваним рішенням Запорізької міської ради 06.12.2006 року, але абрис (схема) місця розташування і винесення меж на місцевості в натурі відсутній. Намагання позивача усунути зазначені недоліки договору оренди та технічної документації на земельну ділянку шляхом складання Акту про встановлення меж в натурі від 25.02.2012 року, який був наданий суду (аркуш справи 102) беззаперечно свідчить про відсутність визначення меж земельної ділянки на момент укладення договору 08.12.2005р., та не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки судом розглядається відповідність договору оренди земельної ділянки станом на час його укладення у 2005 році. Окрім цього слід зазначити, ЗАТ «ЗАЗ» не перереєстрував договір оренди згідно п. 4 Рішення Міськради від 01.08.2005 року при зміні організаційно-правової форми юридичної особи, а також заявлені ПАТ «ЗАЗ» вимоги є не конкретними. Так позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідачів знести самовільно збудовану споруду. При цьому ПАТ «ЗАЗ» у позовних вимогах не зазначає, яка саме споруда перешкоджає здійсненню його прав щодо користування земельною ділянкою та яку він вважає такою, що підлягає знесенню. Як вбачається із наданих відповідачами [PERSON] та [PERSON] документів, станом на час розгляду справи житлові будинки, які знаходяться на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS], зареєстровані на праві приватної власності за відповідачами [PERSON] та [PERSON] Доказів скасування запису про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1141 суду не надано. Таким чином зазначені будівлі не мають статусу самовільного будівництва, у зв'язку із чим на них не розповсюджується режим, визначений ст. 376 ЦК України. З огляду на викладене у суду відсутні підстави для задоволення заявленого позивачем позову, а звідси про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованої споруди - слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed