Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилось троє дітей: [INFO] - дочка [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON] . Сімейне життя не склалось, рішенням Богородчанського районного суду від 04 лютого 2020 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Разом із відповідачем не проживають з січня 2020 року, малолітні діти на даний час мешкають із нею. [PERSON] в добровільному порядку коштів на утримання дочок та сина не надає, тільки в лютому 2020 року дав дочці 100 доларів США. Позивачка зазначає, що працює продавцем, однак заробітної плати, яку вона отримує, не достатньо для належного забезпечення дітей. Наскільки їй відомо, відповідач виїжджає на роботу в м. Київ та має змогу матеріально утримувати дітей. З огляду на викладене, [PERSON] просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх сина та дочок в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, а також стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. 03 серпня 2020 року позивачка подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі та зменшення розміру позовних вимог, зокрема, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, а не по 2500 грн, як це було зазначено в позові. [PERSON] подав до суду відзив, в якому зазначив, що на даний час не працює, перебуває в скрутному матеріальному становищі, його дохід дозволяє покрити лише мінімальні щоденні потреби, нерухомого чи рухомого майна не має. Крім того, посильно допомагає непрацездатним батькам, з якими зараз мешкає. Зазначені обставини просив врахувати при визначенні розміру аліментів, сплачувати по 2500 грн щомісячно на кожну дитину, як це просила позивачка в позовній заяві, не має змоги. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. 03 серпня 2020 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] , в якій він просить стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дочок та сина по 1500 грн щомісячно на кожну дитину, справу розглянути без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з огляду на визнання відповідачем позовних вимог в зменшеному розмірі, за відсутності підстав для відмови у прийнятті визнання позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, суд вважає, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5, 6). Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року у справі №338/18/20, яке набрало законної сили 05 березня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 3). Малолітні діти проживають з матір`ю (а.с. 9) та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивачка і відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, отримує нерегулярний дохід, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що [PERSON] погодився на сплату аліментів в розмірі, який просить позивачка. За таких обставин, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (станом на день ухвалення рішення) суд приходить до переконання, що аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову - 01 липня 2020 року . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн 80 к. Окрім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу адвоката. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved