Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Стир-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свій позов мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,3037 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Боратинської сільської ради Луцького району. На підставі договору оренди земельної ділянки без номера і дати орендодавець [PERSON] надала в строкове платне користування вказану земельну ділянку. Строк дії договору визначено в самому договорі до 31 грудня 2018 року. Зазначає, що договір оренди земельної ділянки з відповідачем укладався спадкодавцем, а тому умови договору їй не вигідні і вона має намір самостійно використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Крім того, сторонами під час укладення договору оренди порушено істотні умови договору, а саме: не зазначено місце розташування земельної ділянки, строк дії договору визначено 5 років, хоча відповідно до ЗУ «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років, а також порушено істотну умову договору - орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Розмір орендної плати в грошовій формі не вказаний в договорі. Крім того, договором передбачено, що орендна плата вноситься щорічно до 25 грудня. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Проте, відповідач порушує строк внесення орендної плати, вносить орендну плату лише влітку і без нарахування пені. На підставі наведеного, просить розірвати договір оренди земельної ділянки без номера і без дати, укладений на строк до 31 грудня 2018 року між орендодавцем - [PERSON] і орендарем - відповідачем у справі приватним сільськогосподарським підприємством «Стир-Агро». В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача адвокат Макара О.Є. подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 3 ст.10, ч. ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до умов договору оренди від 2013 року, укладеного між [PERSON] та приватним сільськогосподарським підприємством «Стри-Агро», орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.5). Об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 1,3037 га, кадастровий номер [NUMBER] (п.2,4 Договору оренди) (а.с.5). Відповідно до п. 8 даного договору, строк його дії встановлено до 31 грудня 2018 року. Сторони обумовили, що «орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 % від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її щорічної індексації, що становить _______ гривень на 2013 рік. По бажанню орендодавця, за домовленістю з орендарем, орендна плата може бути видана натуральною продукцією 800 кг зерна.» Орендна плата вноситься щорічно до 25 грудня. (а.с.5). Судом встановлено, позивачка є правонаступником після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, її прав та обов'язків за договором оренди земельної ділянки, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 16 березня 2016 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвич В.С. (а.с.7). Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 81 ЗК України позивач набув право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельними ділянками. У пункті "б" частини 1 статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі. Для реалізації зазначеного права самостійного господарювання, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, який був укладений між спадкодавцем та відповідачем. Умови розірвання договору оренди землі визначені ЦК України, ЗК України та Законом України "Про оренду землі". Згідно з частиною 1 статті 626 та статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 статті 651 ЦК України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 3, 4 статті 31, частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї з сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Пунктом 39 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої, а також реорганізація юридичної особи-орендаря особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно з пунктом 36 договору, його дія припиняється у випадках, передбачених законом. Пунктом 37 договору передбачено, що умовами розірвання договору у односторонньому порядку є згода сторін. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до п. «д» ч. 1ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 146 цс12, договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідач систематично, з часу укладення договору оренди, належним чином не виконує обов'язок внесення орендної плати, а саме: всупереч умовам договору про внесення орендної плати до 25 грудня поточного року, розрахунок з орендарем проводився лише влітку наступного за звітним року і без врахування пені, яка згідно договору визначена у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Крім того, самим договором не визначено грошового еквіваленту розміру орендної плати. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦК України, суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, та враховуючи відсутність заперечень відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На основі викладеного та

Outcome: approved