Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного підприємства "Токмак-Центр" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року в розмірі основного боргу - 4114,94 грн., інфляційних втрат - 332,03 грн., трьох відсотків річних - 370,35 грн. та судового збору 114,70 грн., а всього 4932,02 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг. Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради № 224 від 28 серпня 2008 року встановлено мінімальний перелік послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території та їх вартість. Законом встановлений порядок оформлення претензій до надання житлово-комунальних послуг. Проте, відповідачкою не було оформлено жодної претензії щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку [ADDRESS] та прибудинкової території. Обов'язок боржника оплачувати за отримані послуги визначено законодавством. Свої зобов'язання на надання житлово-комунальних послуг підприємство виконує в повному обсязі, що підтверджується доданими актами виконаних робіт, але боржник свої зобов'язання, щодо оплати за отримані послуги не виконує, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги на стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Заборгованість за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року за отриманні послуги склала 4114,94 грн. Між сторонами фактично укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, даний договір вважається укладеним з моменту надання заявником (виконавцем) та прийняття боржником послуги з утримання будинку і прибудинкової територій. Крім того, законом передбачене право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, що є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, за весь час затримки розрахунку, сума інфляціях втрат становить - 332,03 грн., а 3 % річних - 370,35 грн. Права позивача порушені невиконанням зобов'язання боржником, а тому, підлягають судовому захисту. Пізніше позивач декілька разів уточнював розмір позовних вимог та в остаточному варіанті в своїх письмових дебатах представник позивача Таран К.В. просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного підприємства "Токмак-Центр" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року в розмірі основного боргу - 4114,94 грн., інфляційних втрат - 332,03 грн., трьох відсотків річних - 370,35 грн. та судового збору 114,70 грн., а всього 4932,02 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та позов просив задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути без участі представника позивача. Також, надав суду письмові дебати, в яких вказав обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказала, що вона ніяких договірних стосунків в рамках діючого законодавства не має. Вимоги позивача є безпідставні та необґрунтовані. Так, правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, є предметом регулювання спеціального Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якого, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Позивач, не надавши належних доказів свого права вимоги та маніпулюючи законодавством, робить спробу необґрунтовано стягнути з неї кошти. З 01 січня 2006 року Закон України "Про житлово-комунальні послуги" зобов'язує надавачів житлово-комунальних послуг укласти зі споживачами новий договір. Проте, з відповідачкою такий договір укладений не був, тому ніяких договірних відносин із позивача у неї немає. Змусити оплачувати комунальні послуги без письмового договору та без зобов'язань - не можна, оскільки це суперечить Конституції України, чинному законодавству України та порушить гарантовані державою права відповідачки. Також, не зрозуміло нарахування позивачем боргу не маючи законно встановлених тарифів на житлово-комунальні послуги для населення, оскільки всі копії рішень міської ради про затвердження тарифів, які долучені до справи, не можуть бути чинними, тому що не містять жодного підпису та печатки. Крім того, з 01.07.2011 року позивач працює не законно та всі його вимоги не законі. Вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS], що не заперечувалося самою відповідачкою. Приватне підприємство "Токмак-Центр" є організацією, яка надає житлово-комунальні послуги будинку [ADDRESS] Відповідачка вказувала, що між нею та позивачем відсутні договірні відносини, у зв'язку з чим, вона вважає вимоги позивача необґрунтованими та незаконними. Разом з тим, такі твердження відповідачки є хибними з огляду на наступне. Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання та отримання житлово-комунальних послуг, тобто, відносини фактично існували. Регулюються ці відносини між сторонами положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з положеннями ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний, в свою чергу, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно із ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За вимогами ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач зазначив, що за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року ним надані, а відповідачкою отриманні послуги на загальну суму 4114,94 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, позивачем не зазначено, з чого саме складається заборгованість в сумі 4114,94 грн. за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року, тобто, за які саме послуги. Як вже було вказано вище, комунальні послуги складаються з: централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Не надано відомостей стосовно тарифів на житлово-комунальні послуги та чим вони передбаченні, а лише надано перелік вартості робіт по утриманню будинків та прибудинкової території, в якому є перелік найменування робіт та вартість за кв.м. у гривнях, але не вказано, які саме роботи були проведені по будинку, в якому відповідачка є власником квартири, та в які саме періоди. Згідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Проте, позивачем не було надано доказів для встановлення фактів, які обґрунтовують заявлені вимоги, зокрема щодо існування заборгованості відповідачки в сумі 4114,94 грн. за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed