Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

В червні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № VIW3A800006940 від 22.01.2008 року третя особа [PERSON] отримала кредит у розмірі 20 447,22 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.01.2013 року. В порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 07 квітня 2016 року в неї виникла заборгованість в розмірі 112 702,49 дол. США, яка складається з: 17 895,20 дол. США - заборгованості за кредитом; 3 663,88 дол. США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6 134,00 дол. США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 79 633,45 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 9,63 дол. США - штрафу (фіксована частина) та 5 366,33 дол. США - штрафу (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та третьою особою [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, згідно умов якого остання надала в заставу автомобіль Skoda, модель: Super B, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить їй на праві власності. Позивач зазначає, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує та предмет застави в заклад банку не передала. Так, під час здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2016 році в порушеня умов договору застави, без згоди банку [PERSON] реалізувала заставний автомобіль відповідачу [PERSON] за новим номером реєстраційним номером [NUMBER]. ПАТ КБ "ПриватБанк" згоду на відчудження рухомого майна третьою особою без збереження обтяження не надавав, відчудження належного третій особі автомобіля не здійснювалося в ході проведення господарської діяльності, а тому зареєстроване обтяження зберегло силу для нового власника - [PERSON] З огляду на вищевикладене, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з даним позовом та просить вилучити у [PERSON] та передати в заклад Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк": - предмет застави - автомобіль Skoda, модель: Super B, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - автомобіль Skoda, модель: Super B, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIW3A800006940 від 27.02.2008 року в сумі 112 702,49 дол. США, що за курсом 25,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.04.2016 року, складає 2 924 629,63 грн., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Skoda, модель: Super B, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Рой В.Л. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення та пояснила, що [PERSON] 17 квітня 2015 року було придбано спірний автомобіль у [PERSON] за 146 300,00 грн. Про те, що автомобіль знаходиться під обтяженням за договором застави з січня 2008 року йому не було відомо, оскільки ані продавець, ані працівники ДАІ, йому про це не повідомили. Відовідач не має жодних зобов'язань перед позивачем, тому обов'язок виконання зобов'язання має лежати на [PERSON] Представник також зазначила, що право власності на спірний автомобіль є доведеним та відповідач є добросовісним набувачем. Просила відмовити ПАТ КБ "ПриватБанк" в задоволенні даного позову. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] не з'явилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача Роя В.Л., представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № VIW3A800006940 від 22.01.2008 року (а.с. 17-26), третя особа [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 20 447,22 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.01.2013 року. Згідно п. 6.2 вищевказаного договору, позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в договорі; сплатити проценти за користування кредитом; сплатити банку винагороди; погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені договором; забезпечити збереження предмета застави, його належний технічний стан та можливість експлуатації; запобігти пошкодженню предмета застави, його знищенню, втраті або псуванні та інше. Пунктом 4.2 вищевказаного договору визначено, що нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування процентів не включається. Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з кредитного рахунку до очікуваної дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів та закінчується поточною датою сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту, на суму неповернутого кредиту. Відповідно до умов кредитно-заставний договір, забезпечує всі вимоги банку щодо виконання позичальником, всіх його грошових зобов'язань за цим договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і у такому порядку, як встановлено у цьому договорі із змінами і доповненнями до нього, внесеними протягом строку його дії. Застава забезпечує вимоги банку щодо повернення основної суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати винагород, сплати неустойки (штрафу, пені) за порушення зобов'язань позичальника, відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з пред'явленням банком вимог за цим договором і звернення стягнення на предмет застави (п. 7.1. кредитно-заставного договору). Згідно п. 8.1. вищевказаного договору, предметом застави за цим договором є автомобіль Skoda, модель: Super B, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], власником якого є позичальник. Застава підлягає реєстрації в Державному реєстрі в порядку, встановленому чинним законодавством України, як застава, першого (вищого пріоритету (п. 9.1. кредитно-заставного договору). В п. 8.4. кредитно-заставного договору зазначено, що застава поширюється на весь предмет застави, незалежно від обсягу виконання позичальником зобов'язань за договором. У разі настання Події Дефолту Банк надає Позичальнику письмове повідомлення про настання Події Дефолту та реєструє у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У Повідомленні про Дефолт, окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, Банк ставить вимогу про повернення наданої суми Кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим Кредитом, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за Договором (п. 12.2.1. кредитно-заставного договору). Відповідно до п. 12.2.6. кредитно-заставного договору, якщо протягом строку, вказаного у ст. 12.2.5. позичальник не усунув подію дефолту, позичальник зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов'язання за Договором у повному обсязі, а Банк має право, за своїм вибором здійснити одну або декілька з наступних дій, а саме звернути стягнення на предмет застави в порядку, визначеному у ст. 13 договору. У випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3. Договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки (п. 14.2. кредитно-заставного договору). Згідно п. 14.3. кредитно-заставного договору, у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми Кредиту, передбаченого статтею 6.2.4. договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. Встановлено судом і те, що своїх зобов'язань за договором [PERSON] належним чином не виконула, що призвело до утворення в неї перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором № VIW3A800006940 від 27.02.2008 року, судом встановлено, що станом на 07.04.2016 р. заборгованість [PERSON] складає 112 702,49 дол. США, яка складається з: 17 895,20 дол. США - заборгованості за кредитом; 3 663,88 дол. США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6 134,00 дол. США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 79 633,45 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 9,63 дол. США - штрафу (фіксована частина) та 5 366,33 дол. США - штрафу (процентна складова) (а.с. 11-15). Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що боржником [PERSON] в порушення умов договору застави, без згоди банку, було реалізовано заставний автомобіль. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] на даний час є власником автомобіля Skoda, модель: Super B, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с. 123). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами виникли із кредитного договору, забезпеченого заставою, та підлягають врегулюваню відповідно до норм глав 47-49 ЦК України і спеціальними нормами глави 71 ЦК України, а також Закону України "Про заставу" та Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ремін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитом (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1, 2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1, ч.2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, відповідно до ст. 591 ЦК України провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 5 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні втрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимогою, якщо інше не передбачено договором застави. Стаття 19 Закону України "Про заставу" прописує, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Зміст ст. 20 Закону України "Про заставу" зазначає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (ст. 27 вищевказаного закону). Частиною 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжен" визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Відповідно до ст. 11 зазначеного вище Закону, обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Так, згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05.05.2016 року, суд вбачає, що 23 січня 2008 року було зареєстровано обтяження за № 6442410 на автомобіль Skoda, модель: Super B, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], на підставі Договору застави автотранспорта № VIW3A800006940 (а.с. 27-29). Згідно положень ст. 24 даного Закону, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувала або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ч. 3 ст. 24 Закону). Відомості про звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави № VIW3A800006940 від 27.02.2008 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру (а.с. 27-28). Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Норма ст. 26 вищевказаного Закону, передбачає спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Відповідно ч. 5 до ст. 28 вищевказаного Закону, у разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження усі обтяження відповідного рухомого майна з вищим пріоритетом зберігають чинність, а обтяження з нижчим пріоритетом припиняються. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Незважаючи на те, що [PERSON] є добросовісним набувачем, однак відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчуджувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту і застави, встановив, що права позивача порушені, тому вони підлягають захисту. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання третьою особою [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № VIW3A800006940 від 27.02.2008 року щодо поверення кредитних коштів, та оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 44 558,44 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved