Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

09 січня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача за довіреністю просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» суму страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 40 847,56 гривень та судові витрати в розмірі 1921,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 06 серпня 2018року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 232879а8кг (надалі по тексту - договір страхування), у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Suzuki New SX4» державний номерний знак [NUMBER]. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.06.2019 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" здійснило зміну найменування на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС». 10 вересня 2018 року по вул. Харківське шосе, 21/6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Suzuki New SX4» державний номерний знак [NUMBER] та «Subaru Forester» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року по справі № 753/18317/18, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «Subaru Forester» державний номерний знак [NUMBER] є не застрахована на дату ДТП 22.10.2018 року. Вищезазначену подію було визнано позивачем страховим випадком, в зв`язку із чим, ним було складено Страховий акт № АХА2408452 від 13 вересня 2018 року та проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 40 847,56 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 495 329 від 14.09.2018 року. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати сплачену суму страхового відшкодування, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді від 16 січня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] , було запропоновано протягом п,ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз,яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідачем відзиву не подано. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 06 серпня 2018року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 232879а8кг. Згідно Договору, було застраховано автомобіль «Suzuki New SX4» державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7-13). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.06.2019 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" здійснило зміну найменування на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС». У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 10 вересня 2018 року по вул. Харківське шосе, 21/6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Suzuki New SX4» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Subaru Forester» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , вказане підтверджується Довідкою № 3018256487538540 про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року по справі № 753/18317/18, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.22). Згідно рахунку № 01179 від 11 вересня 2018 року ТОВ «НІКО ТЕХНО МЕГАПОЛІС» вартість відновлювального ремонту застрахованого об,єкту склала 40 847,56 гривень (а.с.28). Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення № 495 329 від 14 вересня 2018 року АТ «СК «АХА» Страхування» сплатив на рахунок станції технічного обслуговування, страхове відшкодування у розмірі 40 847,56 гривень (а.с.30). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до вимог ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок виплати ним страхового відшкодування у розмірі 40 847,56 гривень до нього перейшло право вимоги до відповідача в частині сплаченої суми страхового відшкодування. Суд вважає, що право вимоги, яке виникає в порядку та на умовах передбачених ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом». Зокрема положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.27 Постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст.1191 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку суброгації. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми законів та надані докази у справі, суд приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» набуло право звернутись за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до [PERSON] , як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування у розмірі 40 847,56 гривень до нього в порядку та на умовах передбачених ст. ст. 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. При цьому, що зобов`язання не було припинено зміною кредитора. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 40 847,56 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.

Outcome: approved