Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

09 березня 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що в жовтні 2017 року Акціонерне Товариство «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 17 вересня 2018 року відповідач у справі [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 17 вересня 2018 року. Поставивши свій підпис у заяві, відповідач погодився з тим, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку. На підставі цього, відповідач отримав кредит у розмірі 25 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом чого є платіжна картка. При цьому позивач АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість в порушення умов договору у встановлені строки відповідач кредит та інші передбачені договором платежі не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту, пенею та комісією. Заборгованість станом на 22 грудня 2020 року становить - 42 920, 56 грн, з яких: 33 192, 13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 728, 43 грн - заборгованість за пенею та комісією. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2018 року у розмірі - 42 920, 56 грн, а також 2 270 грн понесених судових витрат у виді сплаченого судового збору. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12 квітня 2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 8). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с. 46). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом установлено, що 17 вересня 2018 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, було укладено Договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого було відкрито поточний рахунок, у гривні, на ім`я відповідача з встановленим кредитним лімітом. У вказаній заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, він підтвердив, що ознайомився з указаними документами та отримав їхні примірники у мобільному додатку (а.с. 12). Відповідно до п. 1.1 Статуту АТ «Універсал Банк» рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» від 31 жовтня 2018 року змінено тип банку з публічного на акціонерне товариство, а також змінено найменування банку на Акціонерне товариство «Універсал Банк», яке стало правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення 17 вересня 2018 року між сторонами договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки АТ «Універсал Банк» доводить зазначену обставину Анкетою-заявою [PERSON] , якою останній ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, місце роботи, телефон, данні паспорту та ін.); просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися ним для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором; визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях; та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». Крім анкети-заяви, позивачем додано до позову Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи затверджених рішенням правління ПАТ «Універсал Банк» від 27 вересня 2017 року, що передбачає умови кредитування, зокрема: кредитний ліміт, встановленим у розмірі від 0 до 100 000 грн; строк кредитування, що становить 99 років; процентна ставкою у межах пільгового періоду, встановленою на рівні 0,00001% річних; базовою процентною ставкою - 3,2% в місяць (38,4% річних); реальною річною процентною ставкою - 46,70% річних; розміром обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн та не більше залишку заборгованості; комісією за зняття готівки на суму, що перевищує залишок власних коштів, у банкоматах і пунктах видачі готівки будь-яких українських і закордонних банків, а також за операції з quasi-валютою за карткою «Monobank» - 4% від суми зняття; комісія за зняття власних коштів у банкоматах та банках України - 0,50%; збільшена відсоткова ставка у випадку наявності простроченої заборгованості - 6,4% на місяць, а також розміром санкцій за порушення зобов`язань: штрафом (в залежності від кількості днів прострочення): від 1 до 30 днів - 50 грн; від 31 до 90 днів - 100 грн; від 91 до 120 (210) днів - розраховується за формулою: 100 грн + 6,4%, від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця; від 121 (211) дня (до повного погашення) - 100 грн; пенею - від 121 (211) дня (до повного погашення) - 6,4% на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання (а.с. 13-27). Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість відповідача [PERSON] за договором №б/н від 17 вересня 2018 року, укладеного між сторонами по справі, станом на 22 грудня 2020 року становить - 42 920, 56 грн, з яких: 33 192, 13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 728, 43 грн - заборгованість за пенею та комісією (а.с. 10-11). Разом з тим, суд зважає, що у анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг позичальника від 17 вересня 2018 року, підписаній сторонами, не зазначена відсоткова ставка, відповідно до якої повинні здійснюватися нарахування, в тому числі розрахунок щодо комісії за користування кредитом, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язань. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи АТ «Універсал Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісією та щодо сплати неустойки (пені), та саме в таких розмірах і з таким порядком нарахування. Крім того, роздруківка надана позивачем належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови обслуговування рахунків фізичної особи. Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи затверджених рішенням правління ПАТ «Універсал Банк» від 27 вересня 2017 року, який міститься в матеріалах справи не містить підпису відповідача (в тому числі електронного), а тому даний договір не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17 вересня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитним коштами у виді комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. За таких підстав, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої заборгованості за пенею та комісією у розмірі - 9 728, 43 грн. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач [PERSON] з 17 вересня 2018 року розпочав користуватися кредитними коштами, що підтверджується відповідним розрахунком. Зазначені обставини дають підстави вважати, що останній фактично користувався кредитними коштами наданими АТ «Універсал Банк». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 22 грудня 2020 року, залишок заборгованості за тілом кредиту становить - 33 192, 13 грн (а.с. 10-11). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повній мірі АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, у випадку якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми наданих кредитних коштів. Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту не спростований, а тому, суд приходить до висновку, щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 17 вересня 2018 року у сумі - 33 192, 13 грн, а тому позовні вимоги банку в цій частині підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (77,33%, що становить 1 755, 39 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial