Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

06 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із цим позовом та просить ухвалити рішення, яким поновити строк позовної давності та визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право на земельну частку (пай) у розмірі 3,46 умовних кадастрових гектарів, які були на час розпаювання колективного сільськогосподарського підприємства «Росія», із земель резервного фонду та запасу сільськогосподарського призначення на території Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області. Позов мотивований тим, що у період з 16 листопада 1985 року позивач [PERSON] була членом Колективного сільськогосподарського підприємства "Росія". На підставі рішення Іваницької сільської ради народних депутатів від 22.06.1995 КСП "Росія" передано землю загальною площею 2618,5 га у колективну власність для сільськогосподарського використання, на підставі якого 11.08.1995 видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Росія" з додатком - списком власників земельних часток (паїв), однак до цього списку відповідач помилково не була включена, у зв`язку з чим не було виготовлено на її ім`я і не видано їй сертифіката на право на земельну частку (пай). Оскільки посадовими особами КСП "Росія" помилку виправлено не було, а на даний час КСП "Росія" ліквідовано, тому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективного сільськогосподарського підприємства "Росія" загальною площею 3,46 в умовних кадастрових гектарах із земель резервного фонду та запасу сільськогосподарського призначення на території Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області, відповідача по справі, у підготовче судове засідання не прибув, але подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с. 25). У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Л-Поляна, Хустського району Закарпатської області, що підтверджується копією сторінок паспорта (а.с. 6). З копії трудової книжки позивача (а.с. 7-8), вбачається, що 10.10.1985 [PERSON] було прийнято в члени КСП «Росія» Недригайлівського району Сумської області та призначено на посаду доярки, а 18.03.2000 останню було звільнено у зв`язку з реорганізацією КСП «Росія» в ТОВ «Іваницьке». У 1995 році у КСП "Росія" було проведено розпаювання земель. Таким чином, позивач була дійсним членом КСП "Росія". Як вбачається із матеріалів справи на підставі рішення Іваницької сільської Ради народних депутатів від 22.06.1995 було видано державний акт на право колективної власності на землю КСП "Росія" серії СМ 019 з додатком - списком членів колективного сільськогосподарського підприємства "Росія" Недригайлівського району Сумської області, однак до цього списку відповідач помилково не була включена. Тобто, [PERSON] на час проведення розпаювання земель та видачі державного акту, а саме станом на 11.08.1995 була членом КСП "Росія", а тому вона має право на земельну частку (пай), і під час проведення паювання її помилково не було включено до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), і помилково не було виготовлено на її ім`я і не видано їй сертифіката на право на земельну частку (пай). Згідно листа відділу у Недригайлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 30.03.2021 № 181/168-21 розмір земельної частки (паю) розпайованих земель по КСП "Росія" складає 3,46 в умовних кадастрових гектарах. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (тут і далі у редакції від 05 травня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Відповідно до роз`яснень, що надані судам у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, судом безспірно встановлено, що право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Росія» було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай), що буде підставою для виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки, із земель резервного фонду та запасу сільськогосподарського призначення на території Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області. Окрім того, враховуючи обставини вказані позивачем, а також те, що відповідач не просив застосувати наслідки спливу позовної давності, тому суд вважає за можливе поновити позивачу строк на звернення до суду із позовом як пропущений із поважних причин. На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача належить стягнути на користь держави 256,05 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved