Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду мотивуючи тим, що після смерті батька позивача [PERSON], який помер [INFO] року, позивач одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримав у власність земельну ділянку, що розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва". Але так, як відповідно до п.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, протягом року підлягають відчуженню, а позивач по справі [PERSON] є громадянином Республіки Литви та проживає в м. Вільнюс, в зв'язку з крутним фінансовим станом не зміг здійснити, у встановлений законодавством України, річний термін відчуження земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності, тому представник позивача звернулася до суду з позовом про продовження строку для відчуження землі сільськогосподарського призначення іноземним громадянином. В судове засідання представник позивача не з'явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та прохала їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як заява являється обґрунтованою та підтверджена матеріалами справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач, який є громадянином Литовської Республіки, після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] на земельну ділянку площею 4,1755 га, що розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва". 26 жовтня 2010 року на вищезгадану земельну ділянку на ім'я позивача був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (копія державного акта знаходиться в матеріалах справи). Тобто відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, з моменту отримання державного акту та його державної реєстрації у [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку. Пунктом 4 ст. 81 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, протягом року підлягають відчуженню. Судом встановлено, що по матеріалах справи [PERSON] є громадянином Литовської Республіки і проживає в м. Вільнюс. В той же час, відповідно до приписів пункту 15 розділу Х "Перехідних положень"Земельного кодексу України до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Таким чином, чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно до ч.4 ст.81 Земельного кодексу України. Крім цього, у відповідності до положень ч.1 ст.2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"іноземці або особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Право власності на землю належить до основних конституційних прав та свобод, що відповідно до ст. 64 Конституції України не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Зі змісту ст.152 Земельного кодексу України слідує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунень будь -яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Тому, з метою захисту конституційного права власності на спадкове майно, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та продовжити термін на один рік, на протязі якого позивач зобов'язаний провести відчуження належної йому на праві власності земельної ділянки площею 4,1755 га, яка розташована в межах Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харкіської області.

Outcome: approved