Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліменті на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] є матрі`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько дітей - [PERSON] записаний відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. Родина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як сім`я, де мати ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей на підставі звернення Наталинського навчально-виховного комплексу. 15.02.2018 року комісією з питань захисту прав дитини Красноградської РДА розглянуто питання про вилучення малолітніх дітей та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно до малолітніх дітей. В ході розгляду вказаного питання встановлено, що відповідачка не належним чином виконує батьківські обов`язки по відношенню до малолітніх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, здоров`я, зокрема: не забезпечує в повному обсязі необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дітьми належної освіти. Відповідно до розпорядження голови Красноградської РДА від 16.02.2018 року №54 "Про вилучення малолітніх дітей та позбавлення [PERSON] батьківських прав", та висновку органу опіки та піклування Красноградської РДА від 26.03.2018 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне вилучити із сім`ї [PERSON] малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей. З 16.02.2018 року на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 15.02.2018 р., за направленням Служби у справах дітей Красноградської РДА від 16.02.2018 року № 01/85 малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають у комунальному закладі Красноградський районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Надія", а малолітній [PERSON] у дитячомі відділенні Красноградської ЦРЛ з 16.02.2018 р. до 18.09.2018 р.. з 18.09.2018 року [PERSON] перебуває в дитячій установі КНП ХОР "ОСБД "ЗЕЛЕНИЙ ГАЙ". З моменту вилучення 16.02.2018 року діти [PERSON] повністю перебуваєть на утриманні держави, а відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, зокрема не приймає участі у їх вихованні , не цікавиться їх розвитком, не піклується про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток. З [PERSON] неодноразово проводились роз`яснювальні та профілактичні бесіди щодо необхідності належної уваги до здоров`я та виховання дітей, однак матір не вживає жодних заходів щодо покращення санітарно-гігігєнічних умов та психологічного клімату в сім`ї. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та письмових пояснення поданих до суду раніше. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, вважала, що в достатній мірі піклувалася про дітей та їх добробут, здійснювала належний догляд. Місце проживання неодноразово змінювала для покращення житлових умов сім`ї. Зараз має періодичні заробітки, також здійснює ремонтні роботи в будинку за місцем своєї реєстрації [ADDRESS] , для забезпечення нормальних умов для проживання дітей . Представник відповідача адвокат Орєхова Н.В. наполягала на відмові в задоволенні позову, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а відповідач намагалася виконувати свої обов`язки по вихованню і утриманню дітей. [PERSON] не ухилялася від виконання своїх материнських обов`язків щодо дітей і з об`єктивних причин не завжди могла створити належні умови для їх життя. Відповідно ст.171 СК України, були вислухані при вирішенні спору щодо про позбавлення батьківських прав відповідача, [PERSON] та [PERSON] Неповнолітні повідомили, що поки вони перебували у сім`ї з мамою, вона про них піклувалася по мірі своїх сил. Вони відвідували школу, мали одяг, їжу. На їх думку, влаштування їх та молодших братів до прийомної сім`ї буде більше відповідати їх інтересам, ніж повернення до життя з мамою. Представник третьої особи в письмовому клопотані не заперечував проти задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківськи х прав по відношенню до дітей, а також стягнення аліментів. Вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справ, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задовленння враховуючи наступне. Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи [PERSON] є матір`ю: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначнням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Згідно листа Наталинського НВК від 31.01.2018 року встановлено, що родина [PERSON] , проживає в с.Наталине Красноградського району з вересня 2017 року, діти відвідують місцеву школу з 28.09.2017. Вказаним листом Наталинський НВК інформує Красноградську РДА про те, що умови проживання вказаної сім`ї не задовільні, мати не приділяє достатньої уваги відвідуванням дітьми школи, не водить їх до лікарні за медичною допомогою. Аналогічна інформація була продубльована листом Наталинського НВК 15.02.2019 року. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов від 06.02.2018 року сім`ї [PERSON] , проведеного начальником сліжби у справах дітей Красноградської РДА - Кухлій О.Л., ст. інспектором СЮП Красноградського ВП - Роменською Л.В., начальником віддлу з соціальної роботи РЦСССДМ Сіліною С.Ю. , за адресою [ADDRESS] , встановлено, шо в будинку безлад, в наявності чисті речі, але вони розкидані по приміщенню, також є велика купа брудних речей, в пральній машині затхла вода, будинок потребує прибирання. Їжа в наявності. Адміністрація КЗОЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району" листом від 15.02.2018 року інформує Службу у справах дітей Красноградської РДА про стан здоров`я дітей [PERSON] Сім`я прибула на дільницю у вересні 2017 року. В амбулаторію загальної практики сімейної медицини с.Наталине звернулися 08.10.2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] періодично хворіли на респіраторні захворювання, що було причиною відсутності в школі. [PERSON] до амбулаторії у зв`язку з хворобою не звертався. [PERSON] , 08.10.2017 року був на консультації у сімейного лікаря, встановлено діагноз затримка внутрішньоутробного розвитку плода, контакт з хворою зараженою вірусом імунодефіциту. Діти проживають у незадовільних побутових умовах, батьки ведуть аморальний спосіб життя. З листа Красноградського РЦСССМ від 14.02.2019 року вбачається, що сім`я [PERSON] на підставі наказу РЦСССДМ № 795 від 27.09.2017 року знаходиться під соціальним супроводом. За час супроводу сім`ю відвідували 16 разів, складено 14 актів відвідування за місцем фактичного проваживання та проводились консультації матері. Про те соціальний супровід сім`ї не дає в повній мірі позитивних результатів. [PERSON] та її співмешканець - [PERSON] не завжди прислуховуються до порад та рекомендацій фахівців із соціальної роботи, вчителів та сімейних лікарів. Згідно довідок Красноградського УПСЗН [PERSON] за період з грудня 2017 року по лютий 2018 р. отримала: допомогу на 3-х дітей одиноким матерям в розмірі 11401,58 грн.; державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 18211,36 грн., ; щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 4455.00 грн.; щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 2580 грн. Комісією з питань захисту прав дитини Красноградської РДА № 18 від 15.02.2018 року розглянуто ситуацію, яка склалался у родині [PERSON] В ході розгляду вирішено : рекомендувати Красноградській РДА за доцільне вилучити із сім`ї [PERSON] малолітніх дітей, позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей та звернутися до суду з відповідною позовною заявою. На підставі розпорядження Красноградської РДА № 54 від 16.02.2018 року малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вилучено із сім`ї [PERSON] , [INFO] . Листом від 02.04.2016 року Красноградський центр СПРД Харківської області інформує Красноградьку РДА про те, що 18.01.2016 року до закладу , у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дітей, були доставлені малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти перебували в занедбаному стані, вага дітей не відповідала віковим нормам, також діти були хворими на ряд хвороб. 16.02.2018 року діти повторно прибули до закладу, так само у незадововільному стані, крім того поведінка дітей також змінилась, вони почали конфліктувати між собою, битися, при цьому використовують лайливі слова. Діти педагогічно занедбані, відстають у своєму розвитку від однолітків. Підставою для першого вилучення малолітніх дітей з сім`ї [PERSON] стала смерть [INFO] новонародженої [PERSON] , [INFO] , за що [PERSON] вироком Красноградського районного суду від 30.03.2016 року притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.119 ч.1 КК України. Згідно висновку органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , від 26 березня 2018 року № 01-42/808, орган опіки та піклування, Красноградська районна державна адміністрація вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , доцільним Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей(п.15). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад(п. 18). Згідно із статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може ухвалити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що умови проживання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] матір`ю яких є [PERSON] на час прийняття головою Красноградської районною державною адміністрацією розпорядження від 16.02.2018 року за № 54 "Про вилучення малолітніх дітей та позбавлення батьківських прав [PERSON] " були небезпечними для їх життя та здоров`я. Як вбачається з матеріалів справи і визнано відповідачем, остання за місцем реєстрації не проживає, під час розгляду справи періодично змінювала місце свого проживання, однак здійснити обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , органу опіки та піклування не вдалося. Візуально комісія зафіксувала, що за зовнішнім виглядом будинок з білої цегли, вікна дерев`яні, без гардин, жалюзів, брудні, через вікна видно, що в будинку не зроблено ремонт, крім того двір заріс бур`яном. А відтак домоволодіння не придатне для проживання дітей. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності доводять, що в порушення вимог ст. 150 СК України, [PERSON] не належно виконує Конституційний обов`язок, щодо належного виховання своїх дітей, а саме не піклується належним чином про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування; безпечних санітарно-гігієнічних та побутових умов, які б не завдавали шкоди фізичному та розумовому розвитку дітей; не навчає дітей навикам гігієни; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі. Заходи, що вживалися органами опіки та піклування, щодо спонукання відповідачки для створення належних умов проживання дітей, налагодження побуту, створення умов для належного розвитку дітей, результатів не дали. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про свідоме ухилення [PERSON] від виховання дітей. Залишення дітей з [PERSON] на даний час, на думку суду, є небезпечним для їхнього життя, здоров`я та морального виховання. Зважаючи на викладене суд вважає, що позбавлення батьківських прав багатодітної матері [PERSON] щодо її дітей є крайнім заходом впливу, проте з урахуванням встановлених фактичних обставин, в інтересах дітей з метою охорони їхнього здоров`я і моральності, а також нормального розвитку, доцільним, у даному випадку, є застосування заходу впливу щодо неї у вигляді відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Також слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали вихованню дітей [PERSON] , суд за її заявою може ухвалити рішення про повернення їй дітей. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А отже позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] в розмірі 1/2 частки заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 165, 170, 18-182 СК України, Законом України "Про охорону дитинства",

Outcome: partial