Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість з оплати послуг з теплопостачання у розмірі 86288, 17 грн. за період з 01.10.2015 року по 31.05.2020 року, 3 % річних у сумі 2737, 20 грн., та інфляційні витрати у сумі 4846,26 грн. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно закону України " Про житлово - комунальні послуги " та " Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП "ХТМ") та споживачами, які отримують ці послуги. За період за період з 01.10.2015 року по 31.05.2020 року відповідачі не у повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у зв`язку із чим утворилась заборгованість на загальну суму 86288, 17 грн., з огляду на що позивач звернувся до суду із даним позовом. 13.01.20121 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити у повному обсязі. Зазначає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється на договірних засадах, проте до позовної заяви не долучено копії такого договору з відповідачами, жодної пропозиції на укладення договору зі сторони позивача не надходило. Вважає вимоги позивача безпідставними та необгрунтованими з огляду на те, що з 2008 року відповідачі послуг з теплопостачання не отримують та не споживають у зв`язку із відключенням квартири [ADDRESS] від мережі централізованого опалення у відповідності до діючого на той час законодавства. На початку 2009 року [PERSON] на адресу позивача направлялись документи на підтвердження факту відключення від централізованої мережі та наявності на це відповідних дозволів. Підстави для нарахування плати за спожиті послуги з централізованого теплопостачання у позивача відсутні. Вказує на невідповідність суми боргу, вказаній у відомості, ціні позву. Також вважає за необхідне застосувати строки позовної давності за період з 01.10.2015 року по 31.05.2017 року. 25.01.2021 року позивачем через канцелярію суду подано Відповідь на відзив. КП «Харківські теплові мережі» з твердженнями відповідача категорично не погоджується, оскільки відповідачами не надано ні до підприємства, ні до суду документів, які б підтвердили законність відключення квартири [ADDRESS] від мережі централізованого опалення. КП «Харківські теплові мережі» роз`яснювало у своїх листах Мачуліній І.В., що необхідно виконати для зупинення нарахувань за послуги з теплопостачання. Звертає увагу суду на те, що відповідачі користувалися 50% пільгою, яка призначалася багатодітній родині, що відображено у відомості нарахувань за послуги з теплопостачання та спростовує твердження відповідачів про неотримання ними послуг з теплопостачання. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст.\~12\~і\~13 ЦПК України\~засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг, із відомостями про заборгованість, свідчить про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Статтями\~78,\~81 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно матеріалів справи, Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Статтею 67 ЖК України\~визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг позивача КП «Харківські теплові мережі». Відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Заборгованість за надані послуги за період з 01.10.2015 року по 31.05.2020 року, становить 86288,17 грн., що підтверджується розрахунком позивача. Отже, відповідачі не у повному обсязі сплачували вартість наданих послуг за спірний період, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі - 86288,17 грн. Посилання відповідачів на відсутність договору про надання послуг з теплопостачання є безпідставним, оскільки відносини між сторонами склались фактичні договірні відносини. Із відомості нарахування заборгованості вбачається, що позивач надавав, а відповідачами до певного часу сплачувались послуги з теплопостачання. Від надання послуг відповідачі не відмовлялись. Доводи відповідачів на те, що квартира [ADDRESS] ще у 2008 році була відключена від мережі централізованого опалення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. На а.с.68 міститься виписка з протоколу засідання районної постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням при відмові споживачів від мережі централізованого опалення і постачання гарячої води. Дзержинського району міста Харкова від №12 від 25.12.2008 року, в якій міститься перелік дій, які необхідно вчинити [PERSON] при відключенні його квартири від мережі централізованого опалення та постачання. Доказів на підтвердження того, що відповідачами вказані дії виконано у повному обсязі, суду не надано. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати вартості спожитих ними послуг, вимоги позивача про стягнення з останніх інфляційних витрат в сумі 4846,26 грн., та трьох процентів річних в сумі 2737,20 грн., є законними та обґрунтованими. До початку винесення рішення по справі [PERSON] заявив про застосування строків позовної давності. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3\~ст. 267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2015 року по 31.05.2020 року, проте до суду із позовом про стягнення заборгованості звернувся 24.06.2020 року. Враховуючи викладене, задоволенню підлягають вимоги за період 01.05.2017 по 31.05.2020 року. З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» частково, стягуючи з відповідачів на користь позивача суму заборгованості з оплати послуг з теплопостачання за період з 01.05.2017 по 31.05.2020 року у розмірі 63948,35 грн., 3 % річних у сумі 2737,20 грн., та інфляційні витрати у сумі 4846,26 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви сплачено 2102 грн. Позовні вимоги задоволено на 76,72%. У з-в`язку із частковим задоволенням позовних вимог стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 1612,65 грн., по 806,33 грн. з кожного.

Outcome: partial