Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У грудні 2018 року позивач - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 вересня 2017 року на пр-ті Георгія Гонгадзе, 2, в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Kia Ceed, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Ginaf X5250TS, д.р.н. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Пригода трапилась у зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху відповідачем у справі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Kia Ceed, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику вказаного транспортного засобу складає 115827,97 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Ginaf X5250TS, д.р.н. [NUMBER], була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", страховик сплатив потерпілому страхове відшкодування у сумі 100000,00 грн. З огляду на те, що водій забезпеченого транспортного засобу у строк, визначений чинним законодавством, не повідомив страховика ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про настання страхового випадку, позивач на підставі п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 100000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 17 вересня 2017 року на пр-ті Георгія Гонгадзе, 2, в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Kia Ceed, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Ginaf X5250TS, д.р.н. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] (а. с. 40). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 36). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 17 вересня 2017 року за участю автомобілів Kia Ceed, д.р.н. [NUMBER], та Ginaf X5250TS, д.р.н. [NUMBER], є [PERSON] Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Kia Ceed, д.р.н. [NUMBER], власником якого є [PERSON], отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Kia Ceed, д.р.н. [NUMBER], становила 115827,97 грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 17 вересня 2017 року №186204 (а. с. 43-55). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. За приписами ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Ginaf X5250TS, д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6210061. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (а. с. 32). Згідно з п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З наведеного вбачається, що обов'язок сплатити потерпілому страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (за вирахуванням франшизи) покладається на ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна". На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6210061 ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" сплатило потерпілій особі страхове відшкодування у сумі 100000,00 грн (а. с. 42). П. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, покладено обов'язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п. п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків (зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, від 22 березня 2017 року у справі №6-2011цс16, постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №722/1929/15-ц, від 10 жовтня 2018 року №371/6159/16-ц). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. [PERSON], водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не виконав обов'язку щодо своєчасного у письмовій формі повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, проте, зважаючи на те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, страховик його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Таким чином, суд вважає, що сам по собі факт неповідомлення водієм, винним у вчиненні дорожньо-транспортної, страховика про настання страхового випадку за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і обставин останнього за допомогою інших джерел, якою він скористався, не свідчить про недосягнення такої мети у вигляді неможливості перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди власними силами, та про те, що відсутність повідомлення відповідача призвела до необґрунтованих виплат. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у задоволенні його позову. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 979-983, 988, 989 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 12, 22, 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: dismissed