Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

13.01.2014 року позивач звернувся з позовом до суду про встановлення та підтвердження факту, що має юридичне значення та визнання права власності. В позові позивач зазначає, що на початку 2008 року він з дружиною вирішили купити житловий будинок. За допомогою знайомих знайшли будинок по [ADDRESS] та звернулися до власника з пропозицією оглянути житловий будинок та укласти договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку та земельної ділянки. Але при ознайомленні з документами виявилося, що власниця [PERSON] померла [INFO]. Вся технічна документація на житловий будинок була виготовлена на ім'я [PERSON], на її ім'я був відкритий поточний рахунок, як головуючу господарством в Іванівській сільській раді. Але належно оформити документи на домоволодіння [PERSON] не змогла. Спадкоємицею майна [PERSON] на сьогоднішній день є дочка - [PERSON], яка є громадянкою Росії, зареєстрована в [ADDRESS]. Коли [PERSON] приіжджала до України між позивачем та відповідачкою було досягнуто згоди по купівлі будинику та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], а саме позначений в технічному паспорті - літерою «А» - житловий будинок, літерою «Б» - сарай, літерами «Г», «Е», «Ж», «Т» - теплиці, літерою «Д» вбиральня, літерою «т» - вхід до теплиці літ. «Т», літерою «№3» - паркан, літерою «№4»-ворота, літерою «№5» - свердловина, загальною вартістю 233975 грн. (згідно проведеної інвентаризації, станом на 23.08.2013 р.), що знаходиться на земельній ділянці - площею 0,14га, (на підставі державного акту серія ЗГІ 0856 зареєстрованого за № 0726 від 11 липня 1995 року вартістю 25108,09 грн. (згідно витягу держземагенства України № 03-06/2-556 від 11 жовтня 2013 року). 16 квітня 2008 року між сторонами було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу житлового будинку та присадибної земельної ділянки. Відповідач передала позивачу вказане домоволодіння та присадибну земельну ділянку площею 0,14га., позивач, в свою чергу, сплатив продавцю вартість домоволодіння за умови, що надалі даний договір буде укладений в нотаріальній конторі. Грошові кошти за будинок позивач передавав при свідках [PERSON] та [PERSON]. Також [PERSON] було написано дві розписки про отриманні грошей за житловий будинок (копії розписок додаються). Але за відсутності належним чином оформлених правоустановчих документів на домоволодіння, [PERSON] не могла зразу прийняти спадщину і позивачу було відмовлено укладенні нотаріального договору купівлі-продажу житлового будинку. Позивач за житловий будинок та земельну ділянку сплатив кошти в повному об'ємі. [PERSON] спочатку намагалася вступити в права спадкоємниці, щоб укласти договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. Як стало відомо позивачу, відповідач подавала заяву про прийняття спадщини в Шосту Запорізьку державну нотаріальну контору, що підтверджується довідкою № 2965 від 11.10.2013 року, збирала відповідні документи. Але надалі, виїхала до місця свого проживання і на сьогоднішній день не приїжджає і ніяких дій для переоформлення документів на своє ім'я не вчиняє. Документи на земельну ділянку розміром 0,14га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та технічну документацію на будинок з придомовими спорудами, [PERSON] передала літом 2013 року через свого сина [PERSON], який приїздив до України в червні 2013 року, але відповідачка документи належним чином не оформила. Коли позивач звернувся за поясненнями досина відповідачки, той відповів, що нічого не знає і матері ніколи цим займатися і взагалі робіть все самі, вони цим займатися не будуть. При звернені за допомогою в державні установи для вирішення питання про оформлення документів на житловий будинок та земельну ділянку, відповідачу стали відомі інші причин, які унеможливлюють переоформлення даного майна на його ім'я, а саме: на сьогоднішній день, доказом права власності на земельну ділянку є свідоцтво з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видане територіальними органами Державної реєстраційної служби. Свідоцтво отримують власники «новостворених» земельних ділянок. У випадку, коли ділянка давно сформована, має кадастровий номер, а змінюється тільки її власник, видається витяг з Держреєстру прав чи Державного земельною кадастру. Земельній ділянці площею 0,14га, державний акт серія ЗП 0856 зареєстрованого за № 0726 від 11 липня 1995 року, кадастровий номер не присвоювався, для його присвоєння необхідно підготовити ряд документів, а саме технічну документацію на земельну ділянку, яка раніше не виготовлялися, це не було передбачено законодавством. Отже, на підставі вище викладеного, а саме неповним чином оформлених документів на житловий будинок та земельну ділянку, через зміни в чинному законодавстві та відсутність відповідачки на території України, позивач позбавлений можливості вирішити питання про оформлення документів на своє ім'я, в зв'язку з цим змушений звернутися до суду. Уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні 03.03.2014 року позивач просить встановити факт укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], позначений в технічному паспорті - літерою «А» - житловий будинок, літерою «Б» - сарай, літерами «Г», «Е», «Ж», «Т» - теплиці, літерою «Д» - вбиральня, літерою «т» - вхід до теплиці літ. «Т», літерою «№3» - паркан, літерою «№4» ворота , літерою «№5» - свердловина. Визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], позначений в технічному паспорті - літерою «А» - житловий будинок, літерою «Б» - сарай, літерами «Г», «Е», «Ж», «Т» - теплиці, літерою «Д» - вбиральня, літерою «т» - вхід до теплиці літ. «Т», літерою «№3» - паркан, літерою «№4» ворота , літерою «№5» - свердловина; - земельну ділянку площею 0,14га (на підставі державного акту серія ЗП 0856 зареєстрованого за № 0726 від 11 липня 1995 року). В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, представник його інтересів за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання представник позивача з'явилася, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, представник його інтересів за довіреністю [PERSON], позовні вимоги визнає, заперечення відсутні. В судове засідання представник відповідача з'явилася, уточнені позовні вимоги визнає, заперечення відсутні. В судове засідання третя особа без самостійних вимог представник Іванівської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивач з відповідачем вирішили здійснити купівлю-продаж житлового будинку та земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], про що свідчать письмові розписки (а.с. 19-22) від 16.04.2008 року. Між тим, з вказаних розписок судом не вбачається необхідних ознак предмету продажу, а саме сторонами не вказано адресу, реквізити та найменування земельної ділянки та будинку, що продаються. Крім того сторонами до суду надані технічна документація на житловий будинок (а.с. 6-7), державний акт на право приватної власності на землю (а.с. 8), витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 9) які видані на ім'я [PERSON], що не є відповідачем по справі. Інших правовстановлюючих документів на ім'я відповідача по справі [PERSON] на спірне майно сторонами не надано, а також не доведено факту наявності прав здійснити купівлю-продаж житлового будинку та земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] за [PERSON] станом на 16.04.2008 року. Лише 27.02.2014 року за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування на спірні будинок та земельну ділянку, що підтверджується рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області та досліджено судом (а.с.80-82), а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], позначений в технічному паспорті - літерою «А» - житловий будинок, літерою «Б» - сарай, літерами «Г», «Е», «Ж», «Т» - теплиці, літерою «Д» - вбиральня, літерою «т» - вхід до теплиці літ. «Т», літерою «№3» - паркан, літерою «№4» ворота, літерою «№ 5» - свердловина; земельну ділянку - площею 0,14га (на підставі державного акту серія ЗП 0856 зареєстрованого за № 0726 від 11 липня 1995 року) Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою визнання угоди недійсною є недотримання у момент здійснення угоди стороною вимог, встановлених ч.1 ст. 203 ЦК України. Згідно до цієї нормі права зміст угоди не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним принципам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України 2003 року недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Верховним Судом України в постанові від 19 грудня 2012 року у справі № 6-87цс12 була висловлена правова позиція, що згідно зі ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише у разі, якщо він не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом. Правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нотаріальної форми правочину при укладанні договору купівлі-продажу сторонами не дотримано. За таких підстав дана угода купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки є нікчемною. Суд сприймає доводи відповідача про неможливість вирішення спору поза межами суду, критично, так як сторонами не надано відомостей в підтвердження їхніх звернень щодо своїх вимог, відмови в розгляді таких звернень нотаріальними органами. Таким чином, на сьогоднішній день у позивача є можливість оформити своє право власності на зазначений будинок та земельну ділянку у встановленому законом порядку, який діє на сьогоднішній день. Жодних перешкод відповідні органи йому при цьому не здійснюють, що вбачається з матеріалів справи. Щодо доводів позивача про відсутність кадастрового номеру, що унеможливлює оформлення правовстановлюючих документів, то суд вважає та необхідне зазначити наступне. У відповідності до ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. У відповідності до ч.1 ст. 15 Закону України "Про земельний кадастр", до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа;міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Згідно ч.1, 2, 5 ст. 16 Закону України "Про земельний кадастр", земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. У відповідності до Постанови КМУ від від 17 жовтня 2012 р. № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" установлено, що: у разі, коли до набрання чинності цією Постановою документація із землеустрою і технічна документація з оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, розроблена, але не затверджена рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування, внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до Порядку; кадастрові номери земельним ділянкам на підставі відповідних заяв замовників документації із землеустрою або уповноважених ними осіб не визначені, такі кадастрові номери присвоюються земельним ділянкам відповідно до Порядку; У відповідності до п. 29 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року, кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. Таким чином, судом встановлено, що існує певний порядок для визнання права власності на земельну ділянку, це не тільки рішення компетентного органу про передачу земельних ділянок у приватну власність та державний акт на ім`я особи, це також і присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов необґрунтований та не підтверджений жодним із засобів доказування.

Outcome: dismissed