Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

22.02.2019 року позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області з позовом до Марківської районної державної адміністрації Луганської області, Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна про визнання права на земельну частку (пай). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2019 року дана справа передана у провадження судді Чернік А.П. Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 18.09.2020 року задоволено заяву судді Чернік А.П. про самовідвід в даній цивільній справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2020 року дана справа передана у провадження судді Рукас О.В. Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 24.09.2020 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.09.1984 року її було прийнято на посаду вихователя дитячого садка та членом колгоспу ім. Леніна, реорганізованого в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Леніна, де вона працювала по 03.04.1996 року, що підтверджується записами в трудовій книжці на її ім`я від 24.08.1981 р. Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 9-12-0.222-1154/2-19 від 12.02.2019 р. колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3070000006, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 6 від 06.10.1995 р. Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 9-12-0.222-1154/2-19 від 12.02.2019 р. розмір земельної частки (паю) КСП ім. Леніна на момент паювання земель становить 8,06 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 18912,04 грн., у тому числі: рілля - 5,77 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 16637,90 грн.; сіножатті - 0,43 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 647,72 грн.; пасовища - 1,86 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 1626,42 грн. 19 лютого 2019 р. з інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 29-12-0.31-1286/2-19 від 14.02.2019 р. їй стало відомо, що вона була включена до спису членів КСП ім Леніна за № 91, але при оформленні сертифікатів на право на земельну частку (пай) їй помилково не видали вказаний документ, що вподальшому призвело до не отримання державного акту про право власності на землю. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 9-12-0.222-1154/2-19 від 12.02.2019 р., на території Марківської селищної ради Марківського району Луганської області є в наявності не затребувані земельні частки (паї) із земель КСП ім.Леніна. Згідно наявних даних Відділу у Марківському районі Головного управління Держгеокадастру до таких земельних ділянок наразі віднесені земельні ділянки [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] загальною площею 42,5812 га. Таким чином, оскільки на момент видачі державного акту вона була членом даного колективного сільськогосподарського підприємства та була внесена до списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3070000006, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6 від 06.10.1995 року, порядковий номер - 91, то має право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Леніна Марківського району Луганської області. Оскільки під час розпаювання земель КСП ім. Леніна їй помилково не видали сертифікат про право на земельну частку (пай), про що вона дізналась тільки 14.02.2019 року, тому вона не може захистити своє право на отримання земельної частки (паю) іншим способом, ніж в судовому порядку. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель, що перебувають у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім Леніна, код ЄДРПОУ 03738769 в смт Марківка Марківського району Луганської області розміром 8,06 в умовних кадастрових гектарах. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (т.1 а.с.234). Представник позивача адвокат Красноруцький О.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі (т.2 а.с.1). Представник відповідача Марківської районної державної адміністрації Луганської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить провести судове засідання без його участі (т.2 а.с.19). Згідно заяви від 09.01.2020 року відповідач Марківська районна державна адміністрація Луганської області прохав суд справу розглянути без участі представника, позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення (т.1 а.с.99). Представник відповідача Марківської селищної ради Марківського району Луганської області у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (т.2 а.с.15). Відповідач ксп ім.Леніна Марківського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Повідомлення про судове засідання або про виклик до суду осіб, яким неможливо здійснити надіслати кореспонденції", оскільки не отримує судові виклики за місцем реєстрації підприємства (т.2 а.с.10). Клопотань чи заперечень суду не надано. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши всі наявні матеріали справи та надані докази, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Статтею 2 ЦПК України регламентовано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні судом було встановлено, що 06.09.1984 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу в колгосп ім. Леніна Марківського району на посаду вихователя дитячого садка, а з 01.01.1992 року членом колгоспу ім. Леніна (25.12.1992 року Сільськогосподарське підприємство ім. Леніна є правонаступником колгоспу ім. Леніна) де позивач працювала до 03.04.1996 року, що підтверджується записами в Трудовій книжці [NUMBER] від 24.08.1981 р. на ім`я [PERSON] (т.1 а.с.6, 114-115). Згідно Інформаційної довідки Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №9-12-0.222-1154/2-19 від 12.02.2019 р., відповідно до наявних відомостей Колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Леніна» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3070000006, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 6 від 06.10.1995 р. За даними Відділу у Марківському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, розмір земельної частки (паю) КСП ім. Леніна на момент паювання земель, згідно з Технічної документації по організації території земельних часток (паїв) сільськогосподарського призначення, що передаються у приватну власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) з земель КСП «ім. Леніна» Марківської селищної ради Марківського району Луганської області затвердженої рішенням 16 сесії 23 скликання Марківської селищної ради Марківського району Луганської області від 21.12.2001 року, а саме розрахунку земельної частки (паю) та її вартості по КСП «ім.. Леніна» на момент паювання земель становить 8,06 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 18912,04 грн., у тому числі: - рілля - 5,77 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 16637,90 грн.; - сіножатті - 0,43 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 647,72 грн.; - пасовища - 1,86 в ум. кад. га, вартість станом на 01.07.1995 р. становить 1626,42 грн. (т.1 а.с.7). Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підтприємства, кооперативу, товариства є рівними. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю, були чи залишалися членами цього підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Невнесення особи до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю, вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року № 396/1683/18-ц. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. 19 лютого 2019 р. з Інформаційної довідки Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 29-12-0.31-1286/2-19 від 14.02.2019 р. позивачу стало відомо, що за даними Відділу у Марківському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, відповідно до списків, які додаються до державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ №3070000006 зареєстрлваного 06.10.1995 року по КСП ім Леніна, вона була включена до спису членів КСП ім Леніна за № 91 (а.с.8), але при оформленні сертифікатів на право на земельну частку (пай) їй помилково не видали вказаний документ, що вподальшому призвело до не отримання державного акту про право власності на землю. Пунктами 23 та 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», встановлено, що згідно зі ст. 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна особа або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" Земельного кодексу), член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 вказаного закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до Інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 9-12-0.222-1154/2-19 від 12.02.2019 р., на території Марківської селищної ради Марківського району Луганської області є в наявності не затребувані земельні частки (паї) із земель КСП ім.Леніна. Згідно наявних даних Відділу у Марківському районі Головного управління Держгеокадастру до таких земельних ділянок наразі віднесені земельні ділянки [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (т.1 а.с.7) Оскільки на момент видачі державного акту позивач була членом даного колективного сільськогосподарського підприємства та була внесена до списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3070000006, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6 від 06.10.1995 року, порядковий номер - 91, то має право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Леніна Марківського району Луганської області. Оскільки під час розпаювання земель КСП ім. Леніна позивачу не видали сертифікат про право на земельну частку (пай), про що вона дізналась тільки 14.02.2019 року. Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці 2 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відтак, на момент передачі державного акта на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству ім.Леніна Марківського району Луганської області позивач залишалася його членом, а тому не може бути позбавлена права на земельну частку (пай). Відповідно до абзацу 3 пункту 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та наявні достатні підстави для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved