Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

21 серпня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] РДА та ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобовязання повторно розглянути заяви щодо виділення у власність земельних ділянок для товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу державної власності. 22 серпня 2018 року по даній справі відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання на 11 вересня 2018 року, яке згідно заяви представника позивачів перенесено на іншу дату для надання часу для підготовки заяви про зміну позовних вимог. Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року замінено відповідача [PERSON] РДА залучивши їх третьою особою без самостійних вимог. Провадження в частині позовних вимог до останніх закрито. Прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги до [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та відкладено підготовче судове засідання до 10 жовтня 2018 року. Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги представника позивачів та відкладено підготовче судове засідання на 16 жовтня 2018 року. Згідно ухвали Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено по ній судовий розгляд по суті. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що в судовому порядку за ними визнано право на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,78га, що розташовані та території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Підставою для виділення земельних ділянок є рішення сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. На звернення позивачів [PERSON] сільська рада їх повідомила, що на її території не витребуваних земельних часток (паїв) членів КСП ім.Петровського немає. З державної статистичної звітності відомо, що на території [PERSON] сільської ради Межівського району є земельні ділянки сільськогосподарського призначення запасу державної власності за №1222683300-01-004-0055 площею 53,4га ріллі, і земельна ділянка за №1222683300-01-002-0455 площею 33,3377 гектарів, яку [PERSON] та [PERSON] бажають отримати визначені їм за розміром у власність земельні ділянки (паї), а земельну ділянку №1222683300-01-004-0055 площею 53,4га ріллі [PERSON] та [PERSON]Х бажають отримати визначені їм за розміром у власність земельні ділянки (паї). Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області має розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення для всіх потреб, визначеного ч.4 ст.124 ЗК України, а голова місцевої державної адміністрації координує діяльність і сприяє йому у виконання покладених на нього завдань. З відповіді [PERSON] РДА вбачається, що розпоряджатися зазначеною вище земельною ділянкою належить до повноважень [PERSON] управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, однак звернувшись до останніх позивачі отримали відмову у виділенні їм земельних ділянок. Постановою КМУ №122 від 04 лютого 2004 року передбачено, що у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку(пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).\~На звернення позивачів [PERSON] служба України з питань геодезації, картографії та кадастру повідомила, що відповідачі мають вирішити питання про корегування земель запасу державної власності з метою вивільнення з цих земель необхідної кількості землі для передачі власникам земельних часток (паїв). [PERSON] РДА та Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не приймають рішення про корегування площі земельних ділянок державної власності №1222683300-01-004-0055 та №1222683300-01-002-0455, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області шляхом виділення із зазначених земельних ділянок запасу у розпорядження [PERSON] РДА необхідної кількості землі сільськогосподарського призначення для передачі цієї землі позивачам. Не дотримуючи вимог земельного законодавства відповідач позбавляє можливості [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] реалізувати право на земельну частку (пай). Позивачі просять суд зобовязати відповідача виділити їм із земель запасу державної власності на території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в натурі (на місцевості) земельні ділянки. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтвердили обставини, які викладені вище та на задоволенні позовних вимог наполягали. Всі позивачі підтвердили, що вони в повній мірі довіряють своєму представнику [PERSON], вони всі надавали йому право підпису позовів та їх подання і представництво їх інтересів. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. В її інтересах діє представник [PERSON] на підставі довіреності (а.с.67). Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надав суду відзив у якому посилається на те, що позов з вимогою про визнання дій протиправними подано з порушенням правил юрисдикції. Вказано, що суд не вправі вказувати субєкту владних повноважень саме які рішення необхідно приймати. Позивачі фактично бажають виділення земельних часток (паїв) оминаючи законодавчо встановлену процедуру відведення земельних ділянок. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядку обміну цими земельними ділянками. Земельним кодексом України не передбачено виділення громадянам безоплатно у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, як державний орган та юридична особа публічного права не наділене повноваженнями щодо виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Вважають, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, тому заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровській області в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду. Вказав, що всі землі, які належали КСП ім.Петровського на праві колективної власності було розпайовано на членів підприємства, інші землі відсутні. Земельні ділянки на які позивачі просили дозвіл розробити технічну документацію розташовані за межами населеного пункту та належать до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності. До 31 грудня 2012 року розпорядженням зазначеними землями відносилось до повноважень районних державних адміністрацій, а після внесених змін до ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, крім випадків, визначених ч.8 ст.122 ЗК України, у власність або у користування для всіх потреб. При виділенні земельної частки (паю) із земель запасу положення Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)» не застосовується, оскільки землі запасу не відносяться до земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам. Належним субєктом, який наділений правом розпоряджатися державними землями запасу є Головне управління Держгеокадастру. Суд, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Згідно рішень Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/699/17 від 28 серпня 2017 року, №181/700/17 від 28 серпня 2017 року, №181/950/17 від 22 листопада 2017 року та №181/1130/17 від 20 грудня 2017 року за позивачами визнано право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,78га у землі бувшого КСП ім.Петровського, що розташована та території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, які встановлені для члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Петровського» с.Зоряне, Межівського району, Дніпропетровської області. Вказані рішення суду набули законної сили та у відповідності до ст.18 ЦПК України є обовязковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Довідками виконкому [PERSON] сільської ради №60 від 12 лютого 2018 року №16 від 10 січня 2018 року та №523 та №524 від 09 жовтня 2017 року підтверджується, що станом на 09 жовтня 2017 року на їхній території не витребуваних земельних часток (паїв) членів КСП ім.Петровського немає. Згідно довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Межівському районі №1031 від 12 жовтня 2017 року та №32-4-0.31-61/169-18 від 17 січня 2018 року на території [PERSON] сільської ради (за межами населеного пункту) маються землі сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 30,3377га, цільове призначення 16.00 землі запасу, кадастровий номер земельної ділянки:1222683300:01:002:0455. Дана земельна ділянка зарезервована для учасників АТО та площею 53,4га, кадастровий номер земельної ділянки:1222683300:01:004:0050. На дану земельну ділянку було укладено договір оренди між [PERSON] РДА та С(Ф)Г «Чайка» терміном на 5 років. Довідкою [PERSON] сільської ради №13 від 10 січня 2018 року, виданій [PERSON] підтверджується, що станом на 01 січня 2018 року на території [PERSON] сільської ради не витребуваних земельних часток (паїв) членів КСП ім.Петровського немає. Земельна ділянка площею 30,3377га, кадастровий номер земельної ділянки:1222683300:01:002:0455, яка знаходиться у товарному сільськогосподарському використанні СФГ «Победа» відноситься до земель запасу. Рішень про резервування зазначеної земельної ділянки для сільськогосподарських потреб у виконкомі [PERSON] сільської ради на цей час немає. Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради на земельну ділянку із земель запасу кадастровий номер 1222683300:01:002:0049 рішення про резервування даної земельної ділянки для учасників АТО не приймалося, так як це не відноситься до компетенції сільської ради. Згідно письмових звернень позивачів до [PERSON] РДА стосовно дозволу на розробку технічної документації на виділення земельної ділянки (в натурі) на місцевості, останні надали письмові відповіді про те, що земельна ділянка загальною площею 30,3377га знаходилась в оренді СФГ «Победа», після чого повноваження щодо розпорядження нею перейшли до [PERSON] управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, оскільки вона знаходиться поза межами населеного пункту та належить до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності. Земельна ділянка площею 53,4га розташована за межами населеного пункту та належить до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності. На території [PERSON] сільської ради землі колишнього КСП ім.Петровського відсутні. Відмовлено у задоволенні заяв. На письмові звернення [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області маються письмові відповіді останніх про те, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Зазначене питання знаходиться поза межами їх компетенції. Стосовно віднесення даної справи до юрисдикції іншого суду слід зазначити наступне. Згідно роз'яснень, викладених у п.7 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01 березня 2013 року, земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті\~2,\~5 Земельного кодексу України). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі\~статтею 19 ЦПК\~розглядаються в порядку цивільного судочинства. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента\~України «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~реформування аграрного\~сектора економіки» від 3 грудня 1999 року №1529 також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Законом України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)" визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Даний Закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Відповідно до абз.2 п.17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного\~Суду України\~від 30\~січня 2003\~року №3-рп/2003 Конституційний\~Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14\~Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 5\~Закону України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)"\~від 05\~червня 2003\~року №899-IV передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI від 06 вересня 2012 року внесено зміни до Земельного кодексу України, які набрали законної сили 01 січня 2013 року, за якими змінено субєктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагенства України, а згодом до Держгеокадастру України. Таким чином змінено компетенцію державних органів з розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, які належали державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування та передано такі функції Держгеокадастру України. Згідно\~ст.78 Земельного кодексу України\~право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.\~\~Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Право на землю кожного громадянина України проголошено\~Конституцією України\~(ст.14) та гарантується нею (ч. 2\~ст.373 ЦК України). Право особи на власність не може ставитись в залежність від визначення законного органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права. Частиною 11 статті 118\~Земельного кодексу\~України передбачено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Пунктом 147 рішення Європейського суду з прав людини "Броньовський проти Польщі" від 22 квітня 2004 року визначено, що згідно з принципом законності, чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні. Згідно з пункту 184 вказаного Рішення принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов'язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, то таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом, оскільки наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право позивача на виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідного документу про права власності на землю. Право позивачів на земельну частку (пай), встановлені рішеннями Межівського районного суду Дніпропетровської області, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації право позивачів на земельну частку (пай) в силу вимог ч.4 ст.122 ЗК України із земель резервного фонду покладені на Держгеокадастр. Тобто, встановлені судом обставини та норми діючого нормативно\~правового акту дають підстави стверджувати, що рішення щодо виділення із земель запасу державної власності у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності (в тому числі землі запасу з числа тих, що належали колишнім КСП) належать до повноважень [PERSON] управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у Постанові від 20 червня 2018 року, справа №323/323/17, провадження №61-9871св18. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині зобовязання виділити із земель запасу державної власності на території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в натурі (на місцевості) земельні ділянки є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Твердження представника відповідача щодо відсутності у представника позивачів повноважень підписувати позов не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а саме дорученнями позивачів на імя [PERSON], а також наданими позивачами особисто в судовому засідання поясненнями. Як зазначено судом вище, згідно ч.11 ст.118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Тобто законодавець поклав вирішення спірного питання щодо відмови органу виконавчої влади у передачі земельних ділянок у власність на суд. У звязку з цим вимога позивачів щодо визнання дій та рішень відповідача протиправними фактично дублює їх вимоги, які вказаним рішенням суду вже є задоволеними, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial