Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди, посилаючись на те, що 05 червня 2008 року між приватно-орендним підприємством ім. Гагаріна (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю "Імені Юрія Гагаріна", яке утворене шляхом виділення з ПОП Імені Гагаріна та є правонаступником прав та зобов`язань останнього в обсязі відповідно до розподільчого балансу від 09.01.2013 року та [PERSON] було укладено договір оренди землі, а саме: договір оренди землі б/н від 05 червня 2008 року, кадастровий номер: 3523685600:02:000:0234, загальною площею 3,5319 га, строком на 10 років. За умовами вищевказаного договору оренди, [PERSON] передав ПОП "Імені Юрія Гагаріна" прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Свердликівської сільської ради, строком на 10 (десять) років. Державну реєстрацію договору оренди проведено Новоархангельським відділом Кіровоградської регіональної філії ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 жовтня 2008 року за № 040837600064. [INFO] [PERSON] помер, право власності за земельну ділянку кадастровий номер: 3523685600:02:000:0234, загальною площею 3,5319 га, було зареєстровано за його донькою - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 27 лютого 2018 року між Позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди з шляхом викладення договору оренди у новій редакції. Позивач, як орендар за весь період існування орендних правовідносин відповідно до договору оренди, належним чином та в повному обсязі виконував умови вказаного договору використовуючи земельну ділянку виключно за її цільовим призначенням та в тому числі регулярно сплачуючи орендну плату, що підтверджується довідкою № 89 від 23.05.2019 року про отриману орендну плату за 2014-2018 роки. Проте, 01.04.2019 року на адресу позивача надійшов лист від ТОВ агрофірма "Деметра" з вимогою не проводити сільськогосподарські роботи на земельній далянці кадастровий номер: 3523685600:02:000:0231, в зв`язку з реєстрацією ТОВ АФ "Деметра" договору оренди земельної ділянки, яка належить [PERSON] , кадастровий номер: 3523685600:02:000:0231, яка розташована на території Свердликівської сільської ради. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2019 року № 162095011 по земельній ділянці площею 3,5319 га (кадастровий номер: 3523685600:02:000:0231), право оренди зареєстрований за ТОВ АФ «Деметра» на підставі договору оренди землі від 12.03. 2019 року. З вищевикладеного вбачається, що відповідач змінив кадастровий номер земельної ділянки з 3523685600:02:000:0234 на 3523685600:02:000:0231 без повідомлення ТОВ "Імені Юрія Гагаріна" з метою внесення змін в договір оренди земельної ділянки укладеного з позивачем. У зв`язку з викладеним, Товариство з обмеженою відповідальністю "Імені Юрія Гагаріна" звернулося з даним позовом до суду. Позивач просить визнати недійсним договір оренди землі від 12 березня 2019 року, кадастровий номер: 3523685600:02:000:0231 площею 3,5319 га, розміщеної на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, укладений між [PERSON] та ТОВ АФ «Деметра» та скасувати державну реєстрацію іншого речового права, права оренди індексний№ 46085139 від 22.03.2019 року. Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Деметра" у підготовчому судовому засіданні подано відзив на позовну заяву, у якому просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із тим, що договір оренди земельної ділянки від 05 серпня 2008 року був чинним до 10 жовтня 2018 року, а доказів державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 27 лютого 2018 року до позовної заяви не надав. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що договір оренди землі є укладеним з моменту досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. При цьому посилається на правові висновки викладені у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у цивільній справі №6-118цс13. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Законний представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнає, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач - державний реєстратор Ганнівської сільської ради, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Відзив від відповідача до суду не надходив. Представник відповідача - ТОВ Агрофірма "Деметра" в судове засідання не з`явився, заперечив проти заявлених вимог, з підстав зазначених у відзиві і просив відмовити у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є правовідносини пов`язані з орендою землі, які регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України "Про оренду землі", та Законом України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також укладеним між сторонами договором оренди землі, а саме визнання недійсним договору оренди землі з моменту його укладення у зв`язку з недотриманням вимог закону. Так, згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, що регулює орендні відносини щодо земельних ділянок є Закон України "Про оренду землі". Згідно ст. 1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 31 вказаного Закону договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Статтею 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Ч. 4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). З досліджених судом матеріалів справи вбачачається, що 05 червня 2008 року між Приватно-орендним підприємством ім. Гагаріна (на даний час ТОВ "Імені Юрія Гагаріна", яке утворене шляхом виділення з ПОП Імені Гагаріна та є правонаступником прав та зобов`язань останнього) та [PERSON] , було укладено договір оренди земельної ділянки № б/н. Договір оренди укладено строком на 10 років. (а.с.6-9) Предметом Договору оренди є передача в оренду земельної ділянки площею 3,5319 га, кадастровий номер: 3523685600:02:000:0234, яка розташована на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Зазначена земельна ділянку належить [PERSON] на праві приватної власності, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії КР № 056407, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3523685600:02:000:0234. (а.с.11-12) З доданих до матеріалів справи договору оренди земельної ділянки від 05.06.2008 року та акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки від 05.08.2008 року вбачається, що такі відповідають загальним вимогам чинного законодавства щодо його оформлення, підписані сторонами. 10.10.2008 року Новоархангельським відділом Кіровоградської регіональної філії ЦДЗК проведено державну реєстрацію про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040837600064. [INFO] [PERSON] помер, право власності за земельну ділянку кадастровий номер:3523685600:02:000:0234, загальною площею 3,5319 га, було зареєстровано за його донькою - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.17) Як встановлено в судовому в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] прийняла спадщину, яка складається із права власності земельну ділянку площею 3,5319 га з кадастровим номером 3523685600:02:000:0234 , що знаходиться на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. 27 лютого 2018 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди з шляхом викладення Договору оренди у новій редакції. Відповідно до п. 5 додаткової угоди - строк дії договору продовжено до 31 грудня 2028 року. (а.с.13-14). До матеріалів справи додано інформацію відділу у Новоархангельському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що при виконанні доручення Держгеокадастру України щодо відкриття Поземельних Книг на земельні ділянки державним кадастровим реєстратором Відділу було перенесено земельну ділянку з кадастровим номером 3523685600:02:000:0234 до архівного шару як таку, що містила помилки геометрії, натомість відомості про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру з кадастровим номером 352365600:02:000:0831та зареєстровано речове право. Тобто рішення про зміну кадастрового номеру прийнято не [PERSON] , як зазначає позивач у позовній заяві. Відділ повідомив, що для земельної ділянки, яка належить гр. [PERSON] , вірним є кадастровий номер 3523685600:02:000:0831 (а.с.43). З відзиву наданого відповідачем, зазначено, що 05 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,5319га., яка розташована на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, строком на 10 років. Тобто вказаний договір був чинним до 10 жовтня 2018 року. Крім того, до закінчення терміну дії вказаного договору, 27 лютого 2018 року між позивачем та спадкоємцем орендодавця укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди землі , яким зокрема продовжено термін його дії до 31 грудня 2028 року. Однак доказів державної реєстрації вказаної додаткової угоди до позовної заяви не додано. Також наголосили на тому, що такої реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі від 05 червня 2008 року проведено не було. У іншому разі реєстрація договору оренди землі від 18 березня 2019 року між ТОВ Агрофірма "Деметра" та [PERSON] була б неможлива. Отже із викладеного слідує, що позивач, або [PERSON] мали б подати додаткову угоду 27.02.2018 року до договору оренди земельної ділянки від 05 червня 2008 року для проведення державної реєстрації речових прав з метою засвідчення виникнення у позивача права оренди. Судом встановлено, що згідно п. 8 договору оренди земельної ділянки від 05.06.2008 року зазначений договір укладено на 10 років. 18 червня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 812/778/17, адміністративне провадження №К/9901/40292/18 (ЄДРСРУ № 82447210) досліджував питання щодо нарахування землекористувачу податкового зобов`язання із орендної плати за землю, виходячи із умов незареєстрованої додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки. 30 січня 2018 року в рамках справи № 484/272/16-ц, провадження № 61-913св18 (ЄДРСРУ № 72044023) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду чітко вказав, що строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності (державної реєстрації), а не з моменту його укладення. Аналогічна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2018 року в рамках справи № 500/2858/16-ц, провадження № 61-20945св18 (ЄДРСРУ № 78528947). Тобто набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17. Така правова позиція є незмінною і підстав для відступлення Верховний суд не вбачав (22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №704/1413/16-ц, провадження № 61-26833св18 (ЄДРСРУ № 78110831), від 31 жовтня 2018 року у справі № 616/415/17-ц, провадження № 61-1446св17 (ЄДРСРУ № 77763969), від 24 жовтня 2018 року у справі № 704/99/16-ц, провадження № 61-11380св18 (ЄДРСРУ № 77653919). Частиною 1 ст. 210 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» у редакції, чинній на дату виникнення відносин, з приводу прав і обов`язків у яких виник спір. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 цього Закону). Згідно зі ст. 20 цього Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений та набирає чинності після такої реєстрації. Частиною 3 ст. 640 ЦК (у редакції, чинній на дату укладення додаткової угоди 2018 року) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації Відповідно до частини 3 ст. 653 ЦК у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК). Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами тощо. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Такий зміст правового регулювання вищевказаних норм відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-127цс13 та від 18.01.2017 у справі № 532/129/16-ц. Отже із викладеного суд приходить до висновку, що дія договору оренди земельної ділянки від 05.06.2008 року припинилася 11.10.2018 року у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, що був зареєстрований у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ЦДЗК від 10 жовтня 2008 року №040837600064 підлягає обов`язковій державній реєстрації, як і договір оренди земельної ділянки від 05.06.2008 року. Однак в ході судового розгляду встановлено, що факт державної реєстрації вказаної додаткової угоди відсутній, а отже у сторін цієї додаткової угоди не виникають права та обов`язки, які нею визначені. Натомість державна реєстрація договору оренди земельної ділянки від 18 березня 2019 року, який укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Деметра" проведена 18.03.2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.03.2019 року №160571041. Проведення сторонами вказаного договору державної реєстрації відповідає вимогам статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" та ч. 3 ст. 640 ЦК України. Аналізуючи матеріали провадження, суд зазначає, що позовна заява не містить жодного належного обґрунтування щодо змісту порушених прав та інтересів позивача, окрім посилання лише на недобросовісну поведінку відповідачів при укладенні спірного договору, зміну кадастрового номера об`єкта оренди без повідомлення позивача. При цьому, суд зазначає, що розгляд цивільних справ проводиться в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Принцип змагальності сторін в цивільному процесі передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають обґрунтувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Отже, провадження на основі змагальності передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому, в рамках даного провадження судом було вжито всіх необхідних умов та заходів, передбачених ЦПК України щодо реалізації сторонами своїх прав. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог сплачений судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed