Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Садівниче товариство «Ветеран ОдВО» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області, ОРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, [PERSON], приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON], реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області яким просив суд визнати недійсними державні акти на земельні ділянки, про відміну реєстрації земельних ділянок, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок. В судовому засіданні представник Садівничого товариства «Ветеран ОдВО» Новорічний Ю.В уточнені позовні вимоги СТ «Ветеран ОдВО» підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в уточненому позові, а в задоволенні зустрічних позовів [PERSON], [PERSON] просив відмовити в повному обсязі. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Садівничого товариства «Ветеран ОдВО», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - ОРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру», приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області, Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, яким просив суд визнати його добросовісним набувачем та вилучити земельну ділянку з земель Садівничого товариства «Ветеран ОдВО» (Т.3 а.с. 75-76). В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові, а в задоволенні позову СТ «Ветеран ОдВО» просив відмовити. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Садівничого товариства «Ветеран ОдВО», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - ОРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру», приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області, Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, яким просив суд визнати його добросовісним набувачем та вилучити земельну ділянку з земель Садівничого товариства «Ветеран ОдВО». ( Т.3 а.с. 73-74). [PERSON] в судових засіданнях неодноразово підтримував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові, а в задоволенні позову СТ «Ветеран ОдВО» просив відмовити. [PERSON], [PERSON] вважаючи, що їм на законних підставах Чорноморською селищною радою Комінтернівського району Одеської області були надані спірні земельні ділянки, та оформлені державні акти на земельні ділянки, просили відмовити в задоволенні позову Садівничого товариства «Ветеран ОдВО», та задовольнити вимоги [PERSON], [PERSON], з підстав вказаних в позовах позивачів. Управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області, ОРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», Чорноморська селищна рада Комінтернівського району Одеської області, [PERSON], приватний нотаріус Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON], реєстраційна служба Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про розгляд судової справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 31 від 24.10.1998 року садівничому товариству «Ветеран ОдВО» було надано в постійне користування із земель запасу Чорноморської селищної ради земельну ділянку загальною площею 8,1 га для ведення колективного садівництва ( Т4 а.с. 165) та 01.03.1999 року видано державний акт на право постійного користування землею ІІ-ОД № 003320 (Т1 а.с. 25-28, Т2: а.с. 46-50, 196-199). Рішенням Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 216 від 17.12.2003 року селищною радою було безкоштовно передано земельні ділянки загальною площею по 0,1 га за адресою: садове товариство «Ветеран ОдВО», [ADDRESS] та [ADDRESS] в приватну власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] для ведення садівництва ( Т 4 а.с.19-21, 210-211). Садівниче товариство « Ветеран ОдВО » діє на підставі Статуту( Т1 а.с. 14-23, 241-246), Закону України «Про об'єднання громадян» та чинного, на момент вчинення правочину, законодавства. Згідно п.10 Статуту садівничого товариства « Ветеран ОдВО » членами товариства можуть бути громадяни, які мають земельні ділянки в товаристві, а також новоприйняті, що досягли 16 років. Відповідно до п.11 Статуту садівничого товариства « Ветеран ОдВО » прийняття громадян в члени товариства та виключення з нього відбувається за письмовою заявою правлінням товариства в місячний строк з дня подання заяви з послідуючим затвердженням загальними зборами (зборами уповноважених) членів садівничого товариства. Кожний вступаючий в члени садівничого товариства вносить вступний внесок. Особа стає членом товариства після сплати ним вступного членського внеску з урахуванням інфляції. 05.01.05 р. [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 271734, на земельну ділянку [ADDRESS] у СТ «Ветеран ОдВО», площею 0,100 га, а [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 271733, на земельну ділянку [ADDRESS] у СТ «Ветеран ОдВО» площею 0,100 га. Згідно протоколу № 25 від 17.12.2003 року пленарного засідання 25 сесії Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської ХХІV скликання (Т4 а.с. 5-18) на сесії ради не розглядалося питання про виділення земельних ділянок гр. [PERSON] та гр. [PERSON] Згідно з ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Згідно з п. 5 ст. 35 Земельного кодексу приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Звертаючись з позовом до суду садівниче товариство «Ветеран ОдВО» посилалось на незаконність рішення Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, у зв'язку з тим, що даним рішенням було передано у приватну власність громадянам, які не є членами садівничого товариства «Ветеран ОдВО», земельні ділянки, що належать на праві постійного користування зазначеному садівничому товариству, без його на те згоди. З листів голови правління та в.о. голови правління СТ «Ветеран ОдВО», адресованих управлінню державного контролю за використанням та охороною земельних ресурсів та Одеській міжрайонній природоохоронній прокуратурі» ( Т1 а.с. 210; Т2 а.с.184; Т4 а.с. 28), та належних відповідей (Т1 а.с. 73-74, 76), вбачається, що [PERSON] та гр. [PERSON] не є та ніколи не були членами садівничого товариства «Ветеран ОдВО». Наявні в матеріалах справи довідки (Т1 а.с. 89, 104; Т4 а.с.24, 25) про те, що зазначені громадяни є членами садівничого товариства та користуються земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS], були надані Чорноморською селищною радою за підписом селищного голови [PERSON] без відповідних на те повноважень, а тому не могли бути підставою для безоплатної передачі у власність земельних ділянок. Крім того, під час розгляду зазначеної справи встановлено, що відносно селищного голови Чорноморської селищної ради Одеської області [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України - службове підроблення, тобто внесення посадовою особою в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, а також складання та видача завідомо неправдивих документів, що призвело до тяжких наслідків. В ході розгляду зазначеної кримінальної справи досліджувались видані головою селищної ради витяги з рішення Чорноморської селищної ради від 17.12.2003 року ( Т1: а.с.90,105,150; Т4 а.с.22,23 ), державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯА № 271734 від 05.01.2005 року та серії ЯА № 271733 від 05.01.2005 року, видані на підставі зазначеного рішення Чорноморської селищної ради № 216 від 17.12.2003 року. В матеріалах справи наявні протоколи допиту [PERSON], в яких він зазначав, що питання про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на порядок денний 25 сесії Чорноморської селищної ради не виносились та не розглядались, а внесені дані в рішення Чорноморської селищної ради є недійсними. Постановою Южного міського суду Одеської області від 07 травня 2007 року ( Т2 а.с.183, 235; Т4 а.с. 30, ) встановлено, що [PERSON] скоїв злочин, передбачений ст. 366 ч. 1 КК України по кваліфікуючим ознакам службове підроблення, однак кримінальна справа у відношенні [PERSON] була закрита, згідно ст. 49 КК України, у зв'язку з тим, що на момент притягнення його до кримінальної відповідальності сплинули строки давності. На підставі цього, [PERSON] був лише звільнений від відбування покарання. Порядок безоплатної передачі у власність земельних ділянок визначено Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Передані у власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельні ділянки перебувають у постійному користуванні Товариства, яке не давало згоди на передачу зазначених земельних ділянок у приватну власність зазначеним особам, порядок безоплатної передачі у власність земельних ділянок був порушений. Зважаючи на те, що передані у власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельні ділянки перебувають у постійному користуванні садівничого товариства «Ветеран ОдВО», а садівниче товариство не давало згоди на передачу зазначених земельних ділянок у приватну власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON], та враховуючи той факт, що в рамках розслідуваної кримінальної справи, порушеної проти селищного голови [PERSON] було встановлено підроблення останнім службових документів (рішення Чорноморської селищної ради № 216 від 17.12.2003), шляхом внесення неправдивих відомостей, було порушено порядок безоплатної передачі у власність земельних ділянок. Тим самим, рішення Чорноморської селищної ради № 216-ХХІV від 17.12.2003 року в частині безкоштовної передачі в приватну власність земельних ділянок за адресами: садове товариство «Ветеран, [ADDRESS] та [ADDRESS] гр. [PERSON] та гр. [PERSON], видачі відповідних державних актів на право власності на земельні ділянки та реєстрації зазначених державних актів в книзі реєстрації державних актів прийнято необґрунтовано та є протиправним. Оскільки державний акт є посвідченням права приватної власності на земельну ділянку, та видається на підставі рішення відповідної ради про передачу у власність земельної ділянки, яке в даному випадку є протиправним державні акти, видані гр. [PERSON] та гр. [PERSON] є недійсними. 27.12.2010 року постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.12.2010 року у адміністративній справі № 2-а-353/2010 р., залишеної без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року в адміністративній справі № 2-а-353/10/1515, Ухвалою Вищого адміністративного суду від 28 листопада 2013 р. у справі № К/9991/55095/11, дії Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області визнані протиправними; Рішення № 216-XXIV від 17.12.2003 року в частині передачі безкоштовно земельних ділянок, площею 0,1 га, в садовому товаристві «Ветеран ОдВО» [ADDRESS] та [ADDRESS], в приватну власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] для ведення садівництва, видачі їм державних актів на право приватної власності на землю, реєстрації державних актів в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та внесені змін до земельно-кадастрових документів, зобов'язані гр. [PERSON] та гр. [PERSON] виконати обов'язки власників земельних ділянок, згідно з ст. 91 Земельного кодексу України визнане недійсним; державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 271734 та серії ЯА № 27133, видані гр. [PERSON] та гр. [PERSON] Чорноморською селищною радою від 05.01.2005 року визнані недійсними. 07.09.2007 року Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у цивільній справі № 2-3102/07 накладено арешт на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS], Садівниче товариство « Ветеран ОдВО» [ADDRESS], площею 0.1 га ( Т4 а.с.271). 07.09.2007 року Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у цивільній справі № 2-3101/07 накладено арешт на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS], Садівниче товариство «Ветеран ОдВО» [ADDRESS], площею 0.1 га ( Т4 а.с. 272). 19.06.2007 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки серія ВЕР №038445, загальною площею 0,100 га, кадастровий номер 5122755900:02:002:0051, реєстраційний номер земельної ділянки 010552400001, цільове призначення земельної ділянки «для ведення садівництва », що розташована за адресою: [ADDRESS], Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», [ADDRESS], укладений 19.06.2007 року між [PERSON], ІПН [NUMBER], діючої від імені [PERSON], ІПН [NUMBER], на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], 11.02.2005 року за реєстровим № 564, з однієї сторони, та [PERSON], ІПН [NUMBER], з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстром № 2366. 19.06.2007 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки серія ВЕР №038446, загальною площею 0,100 га, кадастровий номер 5122755900:02:002:0052, реєстраційний номер земельної ділянки 010552400002, цільове призначення земельної ділянки «для ведення садівництва », що розташована за адресою: [ADDRESS], Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», [ADDRESS], укладений 19.06.2007 року між [PERSON], ІПН [NUMBER], діючої від імені [PERSON], ІПН [NUMBER], на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], 18.06.2007 року за реєстровим № 3080, з однієї сторони, та [PERSON], ІПН [NUMBER], з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстром № 2370. При цьому, гр. [PERSON] та гр. [PERSON], як сторони укладених договорів купівлі-продажу земельних ділянок, відповідно п.3.1.Договору, заперечували наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину і не повідомили, що з приводу даних спірних земельних ділянок у суді знаходиться справа. 05.11.2007 року на ім'я [PERSON] Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів Одеського обласного головного управління земельних ресурсів видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 656256, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за реєстр. № 010752400062, площею 0,100 га, цільове призначення «для ведення садівництва », розташованої за адресою [ADDRESS], Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», [ADDRESS], кадастровий номер 5122755900:02:002:0051. 05.11.2007 року на ім'я [PERSON] Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів Одеського обласного головного управління земельних ресурсів видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 656255, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за реєстр. № 010752400061, площею 0,100 га, цільове призначення «для ведення садівництва », розташованої за адресою [ADDRESS], Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», [ADDRESS] кадастровий номер 5122755900:02:002:0052. Встановивши дійсні правовідносини, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість підстав задоволення позову Садівничого товариства «Ветеран ОдВО», відсутність підстав для задоволення позову [PERSON], та відсутність підстав для задоволення [PERSON] виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відкриваючи провадження у справі суд попередив сторони про те, що відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Виходячи зі змісту положень статті 60 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, які подані сторонами до справи до початку безпосереднього судового розгляду. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. У відповідності до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з наведених норм діючого цивільно - процесуального закону суд розглядає справу виключно за наявними у справі матеріалами та в межах заявлених позовних вимог. Конституційний Суд України у Рішенні від 09.02.99 р. N 1-рп у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно ст. 19 ЗК України (в редакції від 13.03.92 р.) і ст. 123 ЗК України (в редакції від 25.10.2001 р.) надання земельних ділянок юридичним особам у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Так, відповідно до чинного на той момент законодавства, а саме ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII, Постанови Верховної ради України від 13.03.1992 року за № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею», а також рішення Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 31 від 24.10.1998 року Садівничому товариству «Ветеран ОдВО» було надано в постійне користування із земель запасу Чорноморської селищної ради земельну ділянку загальною площею 8,1 га для ведення колективного садівництва ( Т4 а.с. 165) та 01.03.1999 року і видано державний акт на право постійного користування землею ІІ-ОД № 003320 ( Т1 а.с. 25-28, Т2: а.с. 46-50, 196-199), в межах згідно з планом землекористування, з метою ведення колективного садівництва. Садівниче товариство «Ветеран ОдВО» є титульним володільцем, постійним користувачем земельної ділянки 8,0697 га, яка надана йому для ведення колективного садівництва з додатком до державного акту» Планом зовнішніх меж». Отже, юридичний титул права на землю - права постійного користування земельною ділянкою, набуте юридичною особою Садівниче товариство « Ветеран ОдВО », згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ОД № 003320 від 1 березня 1999 року, в установленому законом порядку, не втрачається, а зберігається до його належного переоформлення. Статтею 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства не мають зворотної дії в часі, їх дія поширюється на відносини, які виникли раніше, лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Конституційний Суд України в рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (у справі N 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) вказав, що стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України ( 254к/96-ВР ). Цим рішенням Конституційний Суд України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (у справі N 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) встановив, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» від 02.04.2002 року N449 (449-2002-п ) раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Пунктом 5.6. Рішення Конституційний Суд України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 ( у справі N 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками): «Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України (254к/96-ВР), Кодексом ( 2768-14 ) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний Кодекс (2768-14) серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки. Відповідно до ст.116 Кодексу ( 2768-14 ) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша); набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 Кодексу ( 2768-14 ). Кодексом ( 2768-14 ) не встановлено чітких матеріально-правових і процесуальних гарантій зміни громадянами юридичного титулу права постійного користування земельною ділянкою на право власності чи право оренди. Згідно з частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» ( 1952-15 ) право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону ( 1952-15 ) реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Садівниче товариство « Ветеран ОдВО » жодним чином не відмовлялось, не втрачало наданого йому права постійного користування земельною ділянкою 8,0697 га для ведення колективного садівництва , відповідно державного акту на право постійного користування землею ІІ-ОД № 003320 від 01.03.1999 року. Підстави набуття, припинення, строки і зміст права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови передбачені ст.102-1 ЗК України. Перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою встановлено у ст. 141 ЗК України, однією з яких є добровільна відмова користувача від права користування земельною ділянкою. Порядок припинення права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови користувача встановлено ст. 142 ЗК України, а саме здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки або уповноваженого ним органу. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Статтею 412 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) встановлено вичерпний перелік підстав, за яких право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється. [PERSON], [PERSON] не були власниками спірних земельних ділянок, та не мали право розпоряджатись даними спірними земельними ділянками, відповідно до постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.12.2010 року у адміністративній справі № 2-а-353/2010 р., залишеної без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року в адміністративній справі № 2-а-353/10/1515, Ухвалою Вищого адміністративного суду від 28 листопада 2013 р. у справі № К/9991/55095/11. Вказаними рішеннями судів, які набрали законної сили, було встановлені вищезазначені обставини, і тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, на 19.06.2007 року, момент відчуження спірних земельних ділянок, [PERSON], [PERSON] було відомо про розгляд судової справи з приводу спірних земельних ділянок, але вони замовчували про це ( п.3.1.Договору договору купівлі-продажу земельної ділянки). Частиною 6 ст. 35 ЗК України встановлено, що використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств. У ст. 152 ЗК України серед передбачених законом способів захисту прав на земельні ділянки є право визнання угоди недійсною та недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У ст. 155 ЗК України вказано на відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують право власників земельних ділянок: «У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним». За приписами ст. ст. 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в т.ч. реалізує право його продажу, отже, продавцем майна за договором купівлі-продажу згідно ст. 655 ЦК України має бути лише власник. Згідно ст.ст.126, 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 Земельного Кодексу України). Згідно з ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Реституція як спосіб захисту цивільного права, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Згідно з ч.2. ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Норма ч.1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна( титульним володільцем), не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Володіння, яке спирається на певний правовий титул (законне володіння), захищається цивільно-правовими засобами відповідно до чинного законодавства. До умов пред'явлення віндикаційного позову належать такі: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним. Також, суд знаходить обґрунтованими вимоги СТ «Ветеран ОдВО», щодо визнання недійсним державних актів виданих на ім'я [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Частиною 2 ст.126 ЗК України також встановлена можливість посвідчення права власності на земельну ділянку іншими документами, а саме, на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується або цивільно-правовою угодою або свідоцтвом про право на спадщину. Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку законодавчо прирівняний до інших титулів на право власності, тобто підстав виникнення цього права, а саме, до цивільно-правових угод та заповітів. З огляду на зазначене, захист права власності позивача на земельну ділянку відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України можливий шляхом припинення правовідношення власності відповідача визнанням недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. В силу положення ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, зокрема, суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення таким, що це рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для повернення особами державного акту до Управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області (в силу приписів глави 4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 № 325). Стосовно позовних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання їх добросовісними набувачами, та вилучення спірних земельних ділянок з земель СТ «Ветеран ОдВО», суд вважає, що вони не підлягають задоволенню. Способи захисту порушених майнових прав повинні відповідати способам, передбаченим чинним законодавством (зокрема, статтею 152 Земельного кодексу України, статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України. Статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту як визнання добросовісним набувачем, а тому зазначені вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з урахуванням наданих сторонами доказів та заперечень, дослідивши матеріали справи, на підставі викладеного вище,

Outcome: approved