Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ НАСК "ОРАНТА" про стягнення страхового відшкодування й фінансових санкцій за невиконання умов договору. Мотивуючи свої вимоги тим, що 22 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна за участю її автомобіля "Форд", державний номерний знак [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ВАТ НАСК "ОРАНТА" згідно договору добровільного страхування транспортного засобу № 100-37 № 182 від 27 листопада 2013 року, внаслідок чого було пошкоджено її автомобіль. Матеріальні збитки відповідачем були оцінені в сумі 46 405 грн. 97 коп., відшкодування яких вона й до нині не отримала. При цьому, визнаючи свої зобов»язання по сплаті вказаної суми, 26 листопада 2014 року ВАТ НАСК «ОРАНТА» листом повідомило позивачку про намір сплати вказаних коштів найближчим часом, проте цього не виконав. Вважає, що внаслідок неналежного виконання договору добровільного страхування й чинного законодавства, ВАТ НАСК "ОРАНТА" має сплатити їй: суму страхового відшкодування - 46 405 грн. 97 коп.; 4 821 грн. 14 коп. - пені; 537 грн. 80 коп. - три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, та 4 792 грн. 16 коп. - інфляційну складову, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідач ВАТ НАСК "ОРАНТА" в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "Форд", державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачці, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ВАТ НАСК "ОРАНТА" згідно договору добровільного страхування транспортного засобу № 100-37 № 182 від 27 листопада 2013 року, внаслідок чого було пошкоджено її автомобіль. Матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, відповідачем були оцінені в сумі 46 405 грн. 97 коп., відшкодування яких позивачка й до нині не отримала. При цьому, визнаючи свої зобов»язання по сплаті вказаної суми, 26 листопада 2014 року ВАТ НАСК «ОРАНТА» листом повідомило позивачку про намір сплати вказаних коштів найближчим часом, проте цього не виконав (а.с.14). Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Страховик, відповідно до ч.3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов»язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Ст. 990 ЦК України передбачено умови та порядок здійснення страхової виплати. Так, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України). За таких правових підстав, та встановлених спірних правовідносин, з ВАТ НАСК "Оранта" підлягає стягненню сума страхового відшкодування - 46 405 грн. 97 коп., яка визнана відповідачем. Окрім того й всі інші вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Так, вимоги в частині стягнення фінансових санкцій (пені) за наслідками невиконання умов договору щодо виплати страхового відшкодування мають бути задоволені з тих підстав, що вони засновані на вимогах чинного законодавства, оскільки позивач є суб"єктом цього договору, а тому є правові підстави щодо стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" пені. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 вересня 2012 року. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Вимоги про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних також підлягають задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. До правовідносин, що склалися між сторонами у справі, а саме між страхувальником та страховиком можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст.ст. 526, 625 ЦК України, оскільки між цими сторонами існують договірні правовідносини, а відтак й настають наслідки невиконання зобов»язань за договором добровільного страхування. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Оскільки позивач є суб"єктом договірних правовідносин з ВАТ НАСК "Оранта", а тому є правові підстави щодо стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 565 грн. 58 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 625, 979, 988, 990 ЦК України, Закону України "Про страхування", з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4,

Outcome: approved