Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АвтоПросто" про захист прав споживача та зустрічним позовом ТзОВ "Авто Просто" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 709963 від 12.09.2014 року щодо придбання автомобіля ЗАЗ VIDA. Ухвалою від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі. Предметом спору за первісною позовною заявою є вимога позивача про перерахунок та стягнення надмірно виплачених коштів відповідно до договору № 709963 від 12.09.2014 року щодо придбання автомобіля ЗАЗ VIDA. 09.11.2018 року ТзОВ "Авто Просто" звернулося із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 709963 від 12.09.2014 року щодо придбання автомобіля ЗАЗ VIDA . Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 11.02.2019 р. первісний позов об`єднаний із зустрічним позовом в одне провадження. В обгрунтування позовних вимог з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 01.03.2018 р. [PERSON] зазначив, що 12.09.2014 року він уклав з відповідачем договір № 709963 з додатками на придбання автомобіля "ZAZ VIDA". Ним були виконані усі умови договору, однак автомобіль йому видали лише 16.01.2015 року та не "ZAZ VIDA", а "ЗАЗ SENS SХ ". Відомості, які йому надавав відповідач, були суперечливими. Так, йому вказали недостовірну інформацію щодо сплати вступного внеску, умов, строків виконання та правових наслідків укладеної угоди. Вважає, що його було введено в оману представниками ТзОВ "АвтоПросто", оскільки він не усвідомив істотні умови договору та вважав, що купує автомобіль у кредит. Такими діями відповідач порушив норми ЗУ "Про захист прав споживача", зокрема: про його право отримати доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її якість, виробника тощо. На думку позивача, була створена нечесна підприємницька діяльність з боку відповідача, пірамідальна схема , яка є відображеною у спірному Договорі -система придбання в групах " АвтоТак ", а саме: створено групи покупців "Учасників", включення цього учасника до системи "АвтоТак" шляхом підписання Договору, включення учасника до групи для придбання автомобілів та інше. Це свідчить про укладання договору позивачем під впливом помилки. В Договорі описано створення Фонду Групи, який формується виключно за рахунок внесків учасників системи придбання в групах " АвтоТак ", без залучення коштів ТзОВ "АвтоПросто", а розподіл коштів Фонду, на думку позивача, між учасниками системи, являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми, що є порушенням норм ЗУ "Про захист прав споживачів", а саме: коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує автомобіль іншого учасника системи. На думку первісного позивача, ним виконані необхідні умови договору, а первісним відповідачем змінені істотні умови договору та не здійснено перерахунку ціни Договору. Однак, згідно наданої йому інформації про стан його заборгованості перед ТзОВ "АВТО ПРОСТО" з`ясувалося, що відповідачем різницю не перераховано до цього часу, тому він надміру перерахував кошти на рахунок ТзОВ "АВТО ПРОСТО", оскільки ним перераховано 176 061.92 грн., що значно перевищує ціну автомобіля - 148 200,00 грн. Тому вважає, що слід стягнути надміру виплачені ним кошти з відповідача в розмірі 44631,92 грн. на його користь. 23.01.2018 року ТзОВ «Авто Просто» надав суду відзив на позовну заяву, в якій вимогам позову [PERSON] просив відмовити та зазначив, що їх товариство зареєстровано, як фінансова установа, 19.01.2012 року, а 15.01.2013 року отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Крім того, в 2016 році було затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Все це вказує, що дії товариства, щодо укладення договору з [PERSON] є законними та відповідають законодавству України і сумніватися в законності дій ТзОВ "АВТО ПРОСТО" немає підстав. [PERSON] підписав Договір та Додаток до нього, що свідчить про те, що він був ознайомлений, розумів усі визначення, умови та зміст договору з додатками. В самому договорі міститься опис послуг, що надаються їх товариством. Вважають. що [PERSON] була надана вичерпна інформація про надані послуги. Окрім цього, відповідно до умов договору у позивача була можливість протягом 14 календарних днів, від дати підписання Договору, відмовитися від нього в односторонньому порядку. Тобто у [PERSON] була можливість протягом 14 календарних днів детально ознайомитися з умовами Договору з Додатками до нього та у випадку незгоди розірвати його. На їх думку, позивачем також не доведено наявність ознак несправедлості умов вищевказаного Договору. Також, вважають, що усі нарахування здійснені згідно умов договору .Тому просять суд позов [PERSON] залишити без задоволення. 07.11.2018 року ТзОВ "АвтоПросто" подана зустрічна позовна заява, в якій зазначено, що [PERSON] з квітня 2017 року припинив проводити оплату щомісячних внесків, передбачених Договором № 709963, укладеним 12.09.2014 року між ТзОВ "АвтоПросто " та [PERSON] . Неодноразові звернення до відповідача результату не дали, борг не погашений, пропозицій щодо строків погашення боргу від [PERSON] не надійшло. 13.01.2015 року між ТОВ "АвтоПросто" та [PERSON] , [PERSON] , як поручителями [PERSON] , був укладений договір поруки, за яким останні зобов`язалися відповідати перед кредитором у разі невиконання [PERSON] своїх зобов`язань. Договір поруки зареєстровано приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гошко І.Я. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність по зобов`язанню відповідно до Договору № 709963 від 12.09.2014 року. Згідно проведеного розрахунку, сума заборгованості становить 87762,45 грн., Вказану суму просять солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 11.02.2019 року зустрічну позовну заяву ТзОВ "АвтоПросто" прийнято та об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "АвтоПросто" про захист прав споживача. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав та дав пояснення, аналогічні за змістом позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог. Додав, що при укладенні спірних правочинів, відповідач, допустивши при цьому нечесну підприємницьку практику, не надав позивачу необхідну, доступну та достовірну інформацію. В договорах використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого позивача було введено в оману щодо поняття: умов отримання товару, строків отримання товару, ціни та умов оплати товару, чим порушено вимоги ст. 15, 18, 19 Закону "Про захист прав споживачів". Вважає, що він був введений в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Просив свої вимоги задовольнити, а позову ТзОВ "АВТОПРОСТО" - відмовити. [PERSON] подав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутності. Представник ТзОВ "АВТОПРОСТО" в судовому засіданні первісного позову не визнав, зустрічний позов просив задовольнити та надав пояснення відповідно до змісту зустрічного позову та відзиву до первісного позову. Також, подав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимогам зустрічного позову просив відмовити. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 16.05.2019 р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» був укладений договір № 709963 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Договір був укладений з метою придбання позивачем легкового автомобіля марки ЗАЗ VIDA на суму 128 625 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1 розділу І. договору № 709963 предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за систему "АвтоТак". Договір укладається шляхом його підписання сторонами та підписання Додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. Статтею 5 розділу І договору № 709963 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами зобов`язань, передбачених договором. Судом встановлено, що в Договорі від 12.09.2014 року № 709963 та Додатку № 1 до договору, міститься опис послуг, що надаються ТОВ «Авто ПРОСТО». Таким чином, позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підпис Учасника в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту «Учасник заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника "Авто Просто" , проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов`язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе». Що спростовує посилання позивача на те, нібито він ознайомлювався з договором, проте мало що зрозумів. Даний факт є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов`язків за договором виступає п. 12.1.4 ст. 12 Розділу ІІ Договору, відповідно до якого, «Якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитися від Договору про адміністрування протягом (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування». Тобто, підписавши договір, учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі Автофонд, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник має повідомити ТзОВ "Авто Просто" шляхом подання заяви до центрального офісу. Неподання своєї заяви про розірвання договору, згідно п. 12.1.4 ст. 12 Розділу ІІ Договору та підпис позивача на Договорі та Додатку до нього є доказом того, що позивачу було повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови Договору справедливими по відношенню до себе. Таким чином, умови надання позивачеві послуг на підставі Договору та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в Договорі та Додатку до нього. Тому, суд вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Даний письмовий доказ жодним чином позивачем не спростований. Слід зазначити, що 11 вересня 2013 року Верховним Судом України за результатами розгляду заяви ТЗОВ «Авто Просто» було ухвалено Постанову № 6-40цс13, відповідно до якої заяву ТОВ «Авто Просто» задоволено, ухвалу ВВСУ скасовано, справу направлено на новий розгляд до ВССУ. При цьому, ВСУ було встановлено, що в діяльності ТОВ «Авто Просто» не вбачається порушень ст.ст. 18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Зокрема, ВС України, в своїй постанові, зазначає наступне : «Аналізуючи норму ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для класифікації умов договору несприятливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по перше, умови договору порушують принцип добросовісності, по друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Щодо несправедливості умов Договору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», «Умови договору є несприятливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача». Оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов`язків, то позивачу необхідно було зазначити, в якій кількості нерівні права та в якій кількості невірні обов`язки сторін, та ще й така нерівність повинна бути на шкоду споживача, крім того така нерівність повинна бути істотною. Зобов`язання відповідача визначені в ст. 2 Договору та складаються з 12 пунктів, натомість зобов`язання позивача визначені в ст. 4 Договору та складаються з 10 пунктів. Таким чином, посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обов`язків позивача та відповідача та ще й на користь відповідача, не відповідає дійсності. Посилання на відповідність умов Угод, які укладаються з ТОВ «Авто Просто» нормам ст..18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вже була предметом розгляду у Верховному Суді України, за наслідками якого було винесено Постанову № 6-40цс13 від 11.09.2013 року, відповідно до якої «Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несприятливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікацій умов договору несприятливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), 2), умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав обов`язків сторін, по третє, умови завдають шкоди споживачеві». З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, про що прямо вказано у Постанові ВСУ, яких за даних обставин немає та не може бути. Вказана обставина встановлена судовим Рішенням, що набрало законної сили, та у відповідності до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Важливо також зазначити, що 17.01.2017 року Золочівським районним судом була розглянута справа за позовом [PERSON] до ТзОВ "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживачів та забов`язання провести перерахунок ціни договору. Рішенням суду від 17.01.2017 року позовні вимоги були задоволені. Рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 17.10.2017 року вищевказане рішення Золочівського районного суду було скасовано та ухвалено нове рішення , яким позовним вимогам [PERSON] відмовлено повністю, в зв`язку з недоведеністю порушення прав позивача, зокрема щодо не виконання ТзОВ "Авто Просто" п.7.3 договору щодо здійснення перерахунку ціни договору. Однак, [PERSON] в позовних вимогах вказує, що відповідач, ТзОВ "АВТО ПРОСТО". порушив вимоги цивільного законодавства, щодо істотних умов договору та не виконав ст. 7.3 Договору, щодо здійснення перерахунку ціни Договору, чим порушив ЗУ "Про захист прав споживачів". Щодо посилання позивача на укладання договору під впливом обману, суд дійшов до висновку, що про природу правочину, перелік прав і обов`язків позивача, а також перелік прав та обов`язків ТОВ «Авто просто» позивачу було відомо. Договір підписаний сторонами і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. В момент підписання Договору позивач отримав примірник договору, який містить опис послуг, що надаються відповідачем. Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору. Всі положення чітко викладені в Договорі. Кожне положення Договору прописано детально з метою виключення можливості усного тлумачення умов Договору. Безпідставність посилань позивача про обман з боку відповідача підтверджується тим, що на 10 сторінці договору № 709963 про надання фінансової послуги з адміністрування активів для придбання товару у групі знаходиться довідка, підписана [PERSON] про те, що він засвідчує та підтверджує, що ознайомлений із Внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ТОВ "АвтоПросто". Терміни, визначення, умови Внутрішніх правил йому зрозумілі ( зворотня сторона а.с.191). Дослідивши договір, укладений між сторонами, судом встановлено, що у даному випадку до правовідносин між сторонами не може бути застосовано положення статті 230 ЦК України та з боку ТОВ «Авто Просто» здійснено усі дії для забезпечення повного та всебічного ознайомлення з умовами Договору до його підписання. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними», Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях первинного відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Жодної умови Договору або прав первинного позивача, наданих їй договором або Законом первинним відповідачем порушено не було. Отже, підсумовуючи все викладене, суд вважає, що правові підстави для задоволення вимог [PERSON] відсутні, оскільки оспорюваний Договір укладений у відповідності до вимог Законодавства України, Ліцензійних умов надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Позовні вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються наданими письмовими доказами. Позивач посилається на вимоги законодавства, що у даному випадку застосуванню не підлягають, діяльність відповідача ліцензована та здійснюється з дотриманням нормативно-правових актів, умови договору викладено у відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а отже позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Вивчивши матеріали зустрічної позовної заяви, заслухавши пояснення сторін за зустірічним позовом, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором». Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 12.08.2014 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] була укладена Угода № 709963 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару, через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак у групі з Додатком №1, які є невід`ємними частинами цієї Угоди. Визнано сторонами, що 16.01.2015 року [PERSON] отримав у власність замість автомобіля ЗАЗ VIDA автомобіль ЗАЗ SENS, кузов № [NUMBER] , 2014 року випуску і зареєстрував його на своє ім`я. Різницю між цінами автомобілів було зараховано Гарбузинському у Графік внесків. Отже, як випливає із змісту договору № 709963, [PERSON] зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84 щомісячних внесків, які складаються із періодичних платежів ( 1,1905% від Поточної ціни Автомобіля), та винагороди товариства (0,415% від Поточної ціни Автомобіля + ПДВ). В договорі № 709963 від 12.09.2014 року чітко визначені та розписані визначення термінів, зокрема: періодичний платіж, винагорода товариства, поточна ціна атомобіля, графік внесків, тощо ( а.с.187). Отже, на виконання угоди [PERSON] станом на листопад 2018 року, було сплачено 73,7561% зі 100 % в оплату Періодичних платежів та 68 внесків із 84 внесків. Також, слід зазначити, що 31.10.2017 року листом № 297 (а.с.198), дистриб`ютер автомобіля ЗАЗ VIDA повідомив, про завершення продажу автомобілів ЗАЗ VIDA. Починаючи з листопада 2017 року, ТзОВ «АВТО ПРОСТО», у відповідності до п.9.1 ст.9 розділу ІІ , здійснило заміну автомобіля ЗАЗ VIDA на автомобіль RAVON Gentra, який найбільше подібний за своїми технічними характеристиками до автомобіля базової комплектації, та був найбільш близький за ціною та характеристиками до автомобіля ЗАЗ VIDA . Станом на квітень 2017 року [PERSON] припинив сплачувати щомісячні внески. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON] , він припинив сплачувати щомісячні внески, оскільки вважав, що здійснена ним проплата у розмірі 176 061,92 грн. на користь ТзОВ «АВТО ПРОСТО» є достатньою платою. Згідно проведених розрахунків, представлених ТОВ "АВТО-ПРОСТО", з врахуванням останньої відомої Поточної ціни автомобіля, розмір боргу [PERSON] перед ТОВ "АВТО ПРОСТО" станом на листопад 2018 року складає 26,2439 %, що становить: 67322,45-періодичних платежів, 20440,00 грн. -щомісячної винагороди. Всього разом 87762,45 грн. На день подання зустрічної позовної заяви борг [PERSON] не погашений. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 87762,45 грн. заборгованості за Договором № 709963 є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 13.01.2015 року, між ТзОВ "АВТО ПРОСТО", [PERSON] , [PERSON] , був укладений договір поруки, за яким останні зобов`язуються відповідати перед ТзОВ "АВТО ПРОСТО" у повному обсязі за виконання [PERSON] зобов`язань, що виникають з Договору про адміністрування № 709963 від 12.09.2014 року. В разі невиконання [PERSON] договору, поручителі несуть солідарну відповідальність. Згідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки боржником [PERSON] за Договором № 709963 від 12.09.2014 року зобов`язання не виконуються, тому заборгованість по вказаному договору підлягає до солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України. також підлягають стягненню за зустрічним позовом солідарно на користь позивача за зустрічним позовом понесені ним судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved