Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до ПАТ "Міський комерційний банк" про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2013 року між нею та ПАТ "Міський комерційний банк" було укладено Договір банківського вкладу № 2630/08/116546 "Ваш накопичувальний" з виплатою відсотків щомісячно, згідно якого Банк прийняв від неї грошові кошти в сумі 10000 доларів США на депозитний рахунок строком на 385 днів з виплатою процентів в розмірі 8,25 річних. 14 травня 2014 року вона звернулась до ПАТ "Міський комерційний банк" з заявою про повернення депозиту та нарахованих відсотків, проте її переконали не забирати кошти та укласти ще один договір банківського вкладу. 16 травня 2014 року нею було укладено Договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/08/182428 "Валютна симфонія" з виплатою відсотків щомісячно, без можливості поповнення, згідно якого Банк прийняв від неї грошові кошти в сумі 10916 доларів 40 центів США на депозитний рахунок строком на 61 день з виплатою процентів в розмірі 10 %. 19 травня 2014 року вона звернулась до ПАТ "Міський комерційний банк" з заявою про розірвання договору від 16 травня 2015 року та повернення депозиту і нарахованих відсотків. Договір було розірвано, проте кошти повернуті не були. 19 травня 2014 року між нею та ПАТ "Міський комерційний банк" було укладено Договір банківського вкладу на вимогу № 2620/08/183228 з виплатою відсотків щомісячно, згідно якого Банк перевів її грошові кошти в сумі 10916 доларів 46 центів США на депозитний рахунок на вимогу з виплатою процентів в розмірі 0,1 % річних. Вона неодноразово зверталась до відповідача з заявами про повернення депозиту, проте кошти їй не повернуті. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача: - суму вкладу за договором в розмірі 10916 доларів 46 центів США; - відсотки, нараховані за договором у сумі 768 доларів 60 центів США; - 3 % річних у розмірі 232 долари 88 центів США; - пеню в сумі 83838 доларів 41 цент США; - втрачену вигоду в розмірі 768 доларів 60 центів США; - моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. У судове засідання позивач не з'явилась, її представник через канцелярію суду подала заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 29). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 28). Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 квітня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" було укладено Договір банківського вкладу № 2630/08/116546 "Ваш накопичувальний" з виплатою відсотків щомісячно, згідно якого Банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 10000 доларів США на депозитний рахунок строком на 385 днів з виплатою процентів в розмірі 8,25 річних (а.с. 13-14). З позову вбачається, що [PERSON] 14 травня 2014 року звернулась до ПАТ "Міський комерційний банк" з заявою про повернення депозиту та нарахованих відсотків, проте її переконали не забирати кошти та укласти ще один договір банківського вкладу. 16 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" було укладено Договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/08/182428 "Валютна симфонія" з виплатою відсотків щомісячно, без можливості поповнення, згідно якого Банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 10916 доларів 40 центів США на депозитний рахунок строком на 61 день з виплатою процентів в розмірі 10 % (а.с. 16-17). З позову вбачається, що 19 травня 2014 року позивач звернулась до ПАТ "Міський комерційний банк" з заявою про розірвання договору від 16 травня 2015 року та повернення депозиту і нарахованих відсотків. Договір було розірвано, проте кошти повернуті не були. 19 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" було укладено Договір банківського вкладу на вимогу № 2620/08/183228 з виплатою відсотків щомісячно, згідно якого Банк перевів грошові кошти в сумі 10916 доларів 46 центів США на депозитний рахунок на вимогу з виплатою процентів в розмірі 0,1 % річних (а.с. 18-20). Відповідно до пункту 3.3. зазначеного договору нарахування процентів на вклад починається з дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, і закінчується в день, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку з інших підстав, передбачених цим договором та законодавством України. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Міський комерційний банк" вклад та проценти позивачу не повертає. Станом на 30 січня 2015 року термін дії договору банківського вкладу закінчився. На день розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Встановлено, що договір банківського вкладу сторонами укладений в письмовій формі, зазначено строк його дії та умови виконання. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогами повернути вклад у зв'язку з закінченням терміну дії договору, проте ці вимоги відповідачем виконані не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виплата грошового вкладу та відсотків обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не виконав умови договору, що порушує права позивача. Відповідно до частин 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно п. 3.2. договору проценти, нараховані відповідно до п. 3.1. цього договору, сплачуються вкладнику окремо від суми вкладу готівкою через касу банку за його вимогою, щомісяця, 19-го числа кожного календарного місяця, а також в день повернення суми вкладу. Оскільки отриманий відповідачем вклад у визначений договорами строк не повернутий, позивач має право на отримання процентів за користування вкладом. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 10916 доларів 46 центів США вкладу за договором банківського вкладу на вимогу № 2620/08/183228 від 19 травня 2014 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача нараховані за вкладом відсотки. Заборгованість по виплаті відсотків за договором банківського вкладу на вимогу № 2620/08/183228 у відповідача виникла в період з 19 травня 2014 року по 31 січня 2015 року, кількість днів прострочення становить 258 днів. Отже, сума нарахованих відсотків складає 07 доларів 72 центи США (10916,46 х 0,001 = 10,91 : 365 = 0,02 х 258 = 07,72). Таким чином, стягненню з відповідача за договором банківського вкладу на вимогу № 2620/08/183228 підлягають нараховані відсотки в сумі 07 доларів 72 центи США. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 232 долари 88 центів США. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних. Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 19 травня 2014 року по 30 січня 2015 року. Термін прострочення за договором банківського вкладу складає 258 днів. Сума нарахованих 3 % річних складає 231 долар 49 центів США (10916,46 х 0,03 = 327,49 : 365 = 0,89 х 258 = 231,49). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають 3 % річних у сумі 231 долар 49 центів США. Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 83838 доларів 41 цент США. Пунктом 6.1. договору визначено, що за невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами цього договору. Відповідно до п. 7.5. договору взаємовідносини сторін, що не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України, нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, актами, виданими Національним банком України. Стаття 6 ЦК України містить положення, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти),визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись в суд з зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача пеню, передбачену ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", що суперечить умовам договору та вимогам закону. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до нього кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 27, 31 ЦПК України визначено, що позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми права щодо предмета позову. З огляду на зазначене, в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, нарахованої на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", слід відмовити з огляду на її необґрунтованість та суперечність умовам договору. Позивач також просить стягнути з відповідача втрачену вигоду в розмірі 768 доларів 60 центів США. Зазначає, що вона не розривала би договір від 16 травня 2014 року та могла би отримати дохід у розмірі 10 % від суми вкладу. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження можливості отримання нею доходу та на підтвердження саме такої суми втраченої вигоди. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер, і умовами договору не передбачено відшкодування такої шкоди. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 2621 гривні 67 копійок.

Outcome: partial