Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] уточнивши 29 квітня 2015 року вимоги якого (а.с.39-43), просив звернути стягнення на предмет застави: автомобіль HONDA, модель CIVIC, рік випуску 1996, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], (далі - автомобіль) що належить на праві власності [PERSON] (далі-боржник); в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVN0А800000183 від 12 березня 2008 року в сумі 21 620,84 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.12 року складає 340 744,46 грн., вилучити у боржника та передати банку предмети застави - автомобіль; зобов'язати [PERSON] передати банку комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля та надати банку право від імені боржника на зняття та постановку на облік предмету застави - автомобіль в органах ДАІ. Вказуючи на те, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № CVN0А800000183 від 04 лютого 2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 6 899,02 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2013 року. Банк зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в повному обсязі та строк, встановлений в договорі. У порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повертає кредит та не сплачує проценти за його користування у встановлені договором строки. Оскільки заборгованість за кредитним договором на письмову вимогу банка добровільно відповідачем не була погашена, позивач прийняв рішення про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення наявної заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши 11 червня 2015 року до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав та просив стягнути із відповідача витрати пов'язані із розміщенням оголошенням у пресі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 54-55). Відповідач, будучи в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи слухання за його відсутності не надіслав (а.с. 48, 56). Оскільки позивач не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем було укладено кредитно-заставний договір № CVN0А800000183 (далі-Договір), за яким відповідачу надано кредит у розмірі 6 899,03 доларів США, на наступні цілі: 6 757,14 доларів США - на придбання автомобіля; 6,75 доларів США - на оплату коштів за реєстрацію Предмета Застави в Державному реєстрі; 135,14 доларів США - оплата винагороди за надання фінансового інструменту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2013 року (а.с. 12-20). За п. 16.7. Договору, предметом застави є автомобіль HONDA, модель CIVIC, рік випуску 1996, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № АІС 037608 від 01 лютого 2008 року (а.с. 19, 21). Відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором. Банк свої зобов'язання виконав, надавши грошові кошти відповідачу. Відповідач, придбавши транспортний засіб, кредит своєчасно не повертає, проценти за його користування не сплачує, що призвело до утворення заборгованості за Кредитним договором. Згідно наданого позивачем суду розрахунку заборгованості станом на 31 грудня 2014 року, заборгованість [PERSON] складає 26 382,45 доларів США, що складається з 5 566,31 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 031,44 доларів США - заборгованість за відсотками; 1 719,87 доларів США - заборгованість з комісії; 16 793,42 доларів США - заборгованість з пені; 15,86 доларів США - штраф (фіксована частина); 1 255,55 доларів США - штраф (відсоток від суми заборгованості) (а.с. 5-7). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, не повертаючи кредит та не сплачуючи проценти за його користування, відповідач порушив умови Кредитного договору. За п. 12.9. Договору, за вибором Банку звернення стягнення на предметом застави може здійснюватися у судовому порядку відповідно до розділу IV Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов цього договору (а.с. 17). Як підтверджується матеріалами справи, позивачем 09 грудня 2014 року направлено відповідачу письмове повідомлення про необхідність погашення заборгованості за Кредитним договором, яка залишена відповідачем без належного реагування (а.с. 9-11). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Оскільки відповідачем порушені умови Договору, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що ПАТ КБ "Приватбанк", як заставодержатель, має право вимоги про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення наявної заборгованості. Отже, позовна вимога про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідача за Договором є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню вимога позивача про вилучення у відповідача та передачу позивачу транспортного засобу, а також визначеного позивачем способу звернення стягнення - шляхом продажу позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем, з наданням позивачу повноважень на отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, із зняттям автомобілів з обліку і органах ДАІ для його подальшої реалізації тощо, з наступних підстав. Обгрунтовуючи саме такий спосіб звернення стягнення, позивач посилається ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Відповідно до п. 36 Додаткової угоди, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: 1) передача предмету застави у власність заставодержателю в рахунок виконання забезпеченим предметом застави зобов'язання; 2) продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. У позасудовому порядку питання звернення стягнення за майно, що є предметом застави, позивачем не вирішувалося. Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушення зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Оскільки сторони не передбачили іншого, ніж встановлено Законом, способу звернення стягнення на майно, позовні вимоги в частині встановлення такого способу, який не був обумовлений сторонами договору, задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» заходи щодо забезпечення збереження предмету забезпечувального обтяження можуть зазначатись в рішенні суду, якщо вони є необхідними. Враховуючи те, що предметом застави є транспортний засіб, забезпечення збереження предмету забезпечувального обтяження передбачає обов'язок відповідача передати заставодержателю ключі та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, що за даним спором становлять 3 407,44 грн. сплаченого судового збору та 800,00 грн. витрат пов'язаних з розміщенням оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial