Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 6048,45 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 березня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язаний за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість в розмірі 6048,45 гривень, яка складається з наступного: 1393,46 грн. - заборгованість за кредитом, 2290,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом грн., 1600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 264,21 грн. - штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2015 вказана цивільна справа розподілена судді Фроловій Н.М. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.12.2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] /РНОКПП [NUMBER] / на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 22.03.2011 р. в розмірі 6048 (шість тисяч сорок вісім) грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. 11.06.2018 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення від 25.12.2015 року по справі № 219/8117/15-ц, у якій відповідач вказує, що була позбавлена права просити застосувати строк позовної давності в судовому засіданні, оскільки не була взагалі обізнана про судовий процес, позивач не надав оригіналів документів до позовної заяви, а також зазначає про те, що в період начебто наявності заборгованості перед банком Бахмут відносився до зони АТО, а тому штрафи та пені не стягуються. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2018 року заяву відповідача [PERSON] задоволено. Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до підготовчого судового розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 05.11.2018 року витребувано у Акціонерного товпариства «Комерційний банк «Приватбанк» оригінали документів, які є додатками до позовної заяви про стягнення заборгованості. 26.11.2018 року позивач повідомив, що надати оригінал кредитної справи немає змоги, оскільки документи знаходяться в Луганському архіві. 29.11.2018 на підставі розпорядження в. о. керівника апарату Артемівського міськрайонного суду № 1118 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Фролової Н.М. та справа передана для розгляду судді Харченко О.П. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2018 вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 07.10.2019 на підставі розпорядження в. о. керівника апарату Артемівського міськрайонного суду № 824 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з припиненням повноважень судді Харченко О.П. та справа передана для розгляду судді Шевченко Л.В. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.10.2019 вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з тим про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на заяву позивача про перегляд заочного рішення зазначив, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, відповідач підписанням Анкети -заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Вважає, що з наданої виписки про рух коштів чітка вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашенян відображені в графі «Сума погашення за наданим договором». Крім того, представник позивача за довіреністю Гаренко Н.В. вказує, що є недоречним посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 6-16цс15 є недоречним, оскільки судом було встановлено, що «відсутні допустимі та належні докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника». В даному випадку позивач вважає, що надав докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказ Банку, яким були затверджені зазначені Умови та Правила надання банківських послуг. Більш того, позивач зазначає, що згідно Заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Позивач зветає увагу суду на те, що відповідач активно використовував кредитний рахунок: знімав готівку у банкоматах. Операції по картковому рахунку підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Просить суд задовольнити позовні вимогу у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Деменкова Є.С. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за відсутності її та відповідача, також представником позивача 27.09.2018 року було подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що відповідно до відповіді № 924/26/02-2018 від 20.08.2018 року Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління національної поліції в Донецькій області за період з 01.04.2018 р. по 31.07.2018 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було утримано із заробітної плати відповідачки [PERSON] 3652,66 грн. за заочним рішенням від 25.12.2015 року по справі № 219/8117/15-ц. Відповідно до відповіді Приморського ВДВС міста Маріуполь №14.4-1712/8 від 14.09.2018 року, 17.09.2018 року було закінчено виконавче провадження за виконавчим листом «2/219/3509/2015 від 22.03.2016 року, але з відповідачки було безпідставно стягнуто 4 683,55 грн. Враховуючи, що згідно позовної заяви заборгованість за кредитом відповідачки складає 1393,46 грн, а заборгованість за процентами за користування кредитом - 165,19 грн, (за розрахунком відповідача), загальна сума боргу відповідачки перед позивачем повинна складати 1558,65 грн., тобто враховуючи наведене, відповідачка переплатила позивачу 3124,90 грн. (арк.с.129-136). При цьому, не погоджується зі стягненням відсотків, посилаючись на правову позицію, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. В заяві, що подана до суду 11.11.2019 року, представник відповідача просить звернути увагу суду на те, що текст копії документу анкети-заяви нечитаємий, а оригінал банк не надав. Крім того, позивач у позовній заяві не зазначає яку ж суму кредитних коштів остангній надав відповідачу, однак проценти за користування кредитом начебто нарахував на підставі Умов та Правил надання банківських послуг. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно копії статуту у новій редакції ПАТ КБ «ПриватБанк» за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.37). Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 , ПАТ КБ «ПриватБанк» знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 (а.с.36 на звороті). Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк» внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.36). З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Судом встановлено, що 22.03.2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу була видана кредитка картка «Універсальна» (а.с.7). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з вказаною анкетою-заявою, відповідач вказав, що згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківського і тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг; він ознайомлений та згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку. Заявник зобов`язується виконувати вимоги умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ (арк.с.7). У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.06.2015 року (за розрахунком позивача) має заборгованість у розмірі 6 048,45 гривень, яка складається з наступного: 1393,46 грн. - заборгованість за кредитом, 2290,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом грн., 1600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 264,21 грн. - штраф (процентна складова) (арк.5-6). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 22 березня 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (проуентної складової). Великою Палатою Верховного Суду у постанова від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зроблено правовий висновок, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З анкети-заяви позичальника від 22.03.2011 року, яка додана до позовної заяви та майже нечитаєма, вбачається, що процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду» за договором SAMON 500000042742998 встановлені 2,5% ставки, що нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік), у разі зняття кредиту готівкою в банкоматах - 4% ставки, що нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованоості, штрафи при порушенні строків платежів по любому з грошових зобов`язань: 500 грн. 00 коп. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Втім, позивач у позовній заяві не вказує підстави для стягнення штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) та незрозуміло з якої суми заборгованості нараховано 764,21 грн. заборгованості по судовим штрафам. З наданої суду виписки станом на 10.04.2012 року сальдо поточної заборгованості за кредитом - 0, сальдо просроченої заборгованості за кредитом -0, сальдо на яке в цьому періоді проценти не нараховуються (пільговий період), станом на 30.04.2012 року сальдо поточної заборгованості за кредитом - 0, сальдо просроченої заборгованості за кредитом -0. Останній платіж в сумі 150 грн. здійснено 01.08.2012 року (арк.с. 5,106 - зворотній бік). Починаючи з цієї дати банківська установа списувала лише проценти за користуванян кредитом, проценти за простроченйи кредит, нараховувала штрафи за прострочку кредиту. Позивач звернувся з позовом до суду 28.08.2015 року. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому, правило частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 11.06.2018 року відповідач звернулася до суду з заявою про перегляд судового рішення, у якій вказала, що категорично не згодна з судовим рішенням суду, заявила про сплив строку позовної давності і що вона була позбавлена такого права як заявити про це в судовому засіданні. Судом також встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП № 50641310 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/219/3509/2015 від 22.03.2016 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 6048,45 грн. та 243,60 грн. судового збору. В період з квітня по липень 2018 року з [PERSON] за виконавчим листом №2/219/3509/2015 року від 22.03.2016 року утримано на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 3 652,66 грн. - заборгованості, 243,60 грн. судового збору, 629,21 грн. виконавчого збору та 158,08 грн. витрат на проведення виконавчих дій, всього на загальну суму 4 683,55 грн., що підтверджується інформацією наданою Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління національної поліції в Донецькій області № 924/26/02-2018 від 20.08.2018 та Приморським ВДВС міста Маріуполь №14.4-1712/8 від 14.09.2018 року. 17.09.2018 року постановою заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області Науменком Д.Г. при примусовому виконанні судового рішення закінчено виконавче провадження у зв`язку із скасуванням виконавчого документа на підставі ухвали суду від 23.06.2018 року. Щодо застосування до відповідача штрафів та пені. Згідно довідки Артемівського МВ від 07.11.2015 року № 36/1969 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить стягнути 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 264,21 грн. (процентної складової). Однак, не вказує за який період стягується процентна складова та з якої суми, а також підстави для стягнення таких видів неустойки. Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд враховує положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до таких населених пунктів було віднесено і місто Бахмут Донецької області, де зареєстрований відповідач. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з цим переліком м. Бахмут Донецької області увійшло до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідач проживає за межами м. Бахмут, суду не надано. До того ж, суд враховує, що АТ КБ "Приват Банк", звертаючись до суду з позовом до відповідача, зазначив містом його проживання саме м. Бахмут (Артемівськ). 30 квітня 2018 року Президентом України підписано наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей. Згідно якого з 14-00 години 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася. Пунктом 2 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції" та на шість місяців після дня її завершення. Отже, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період від 14 квітня 2014 року по 30 жовтня 2018 року. За таких обставин, штрафи та пені нараховані відповідачу не можуть бути стягненні за період з 14.04.2014 року по 30.06.2015 року. З урахуванням викладеного вище, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, у тому числі щодо застосування строку позовної давності, у зв`язку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed