Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Лікар-психіатр комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" звернувся до суду із заявою про продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом: легка розумова відсталість з психопатоподібним типом дефекту, внаслідок чого хворий завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку собі чи оточуючим. За рішенням суду останньому надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку. Проте, після огляду комісією лікарів-психіатрів встановлено, що [PERSON] потребує продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник в судовому засіданні заяву про необхідність продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримала та просила її задовольнити. Прокурор дану заяву також підтримала та не заперечує проти ухвалення рішення про продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. [PERSON] зазначив в суді , що лікування зводиться до його одноразового візиту в місяць до лікаря з відміткою про його явку. Стверджує, що лікування не приймає з грудня 2015 року, оскільки себе почуває нормально. Заслухавши пояснення представника комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" , [PERSON], думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні заяви. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 04.04.2016 року, [PERSON] страждає тяжким психічним розладом легка розумова відсталість з психопатоподібним типом дефекту та за психічним станом потребує постійного динамічного диспансерного нагляду в амбулаторних умовах (а.с. 4). При цьому, в суді було встановлено, що [PERSON] останній раз приймав ліки при госпіталізації в грудні 2015 року, не заперечує проти відвідування лікаря за його призначеннями, амбулаторне лікування в примусовому порядку зводиться до відвідування лікаря один раз в місяць, доказів того, що хворий завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку собі чи оточуючим суду не надано, тому підстави для продовження амбулаторного лікування в примусовому порядку в суді не встановлені. Заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed