Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

25.06.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] 340792,45 грн. матеріальної шкоди та понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2019 року, 17.02.2019 року о 14.00 год. на автомобільній дорозі Н-24 "Благовіщенське-Миколаїв" 200 км + 751 відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, за участю водія вантажного автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки Scwarzmuller, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який здійснював свій рух на автомобільній дорозі Н-24 "Благовіщенське-Миколаїв", зі сторони м. Нова Одеса в напрямку м.Миколаєв? яка обладнана розподільчою смугою. Під час руху на вказаній ділянці, [PERSON] не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та перевернувся разом з автомобілем на бік. Завдяки чому, було завдано механічні пошкодження вантажному автомобілю та напівпричепу, що є власністю ТОВ "Механічний завод". Наказом ТОВ "Механічний завод" від 12.11.2018 р. №185-к [PERSON] був прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів (категорія Е), та звільнений 03.05.2019 року за погодженням сторін. Згідно даних тахографа, який встановлений на автомобілі, він почав рухатись о 13-40 год. зі швидкістю 120 км/год, під час екстреного гальмування о 14-07 год. автомобіль рухався зі швидкістю близько 110 км/год, причому, в цей час набирав швидкість. Тобто, водій [PERSON] не був уважний, не вибрав дозволену безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок порушення водієм Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого було завдано матеріальної шкоди товариству, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.07.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 16.12.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що відповідач визнає обставину факту ДТП, на яку посилається позивач у позовній заяві, щодо інших обставин та правових підстав позову відповідач повністю їх заперечує виходячи з наступного. Зазначає, що ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03.10.2019 року постанова про закриття кримінального провадження була скасована через невмотивованість та не дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються провадження у їх сукупності. Вказує, що твердження позивача про порушення відповідачем наведених вимог ДТП, встановлених у скасованій постанові про закриття кримінального провадження є припущенням. Окрім того, сам [PERSON] у своїх поясненнях наданих слідчому зазначав, що вини в його діях не має, а ДТП сталась через створення аварійної обстановки іншим водієм та через неналежний технічний стан його автомобіля, на якому йому доводилось працювати. Вина [PERSON] нічим не підтверджена та не встановлена, що виключає склад цивільного або іншого правопорушення. Твердження позивача про наявність причинно-наслідкового зв`язку між перевищенням швидкості та самою пригодою є припущенням, яке не обґрунтовано жодним належним та допустимим доказом. Посилання позивача на правові підставі порядку покладання матеріальної відповідальності на працівника за шкоду, заподіяну підприємству свідчать про їх помилкове тлумачення першим. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] отримав у користування транспортний засіб під звіт за разовою довіреністю. Зазначає, що підстави для притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відсутні. 03.03.2020 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказав, що ним протягом 5 днів буде подано докази щодо понесених судових витрат відповідача. Суд, заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль Renault Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] напівпричеп марки Scwarzmuller, реєстраційний номер [NUMBER] належать на праві власності ТОВ "Механічний завод" (арк. справи 7). Наказом ТОВ "Механічний завод" №185-к від 12.11.2018 р. [PERSON] прийнято на роботу з 12.11.2018 р., на посаду водія автотранспортних засобів (категорія е) (арк. справи 28). Згідно подорожнього листа вантажного автомобіля від 12.02.2019 р. №1410 ТОВ "Механічний завод", останній видано [PERSON] з графіком роботи з 08-30 год. 12.02.2019 р., автомобіль Renault Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки Scwarzmuller, реєстраційний номер [NUMBER] , показання спідометра 1234614, залишок пального 712,55 л., завдання водієві ТОВ "Механічний завод" по Україні (арк. справи 9). 26.02.2019 року постановою слідчого СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області встановлено, що 17.02.2019 року о 14-00 год. на автомобільній дорозі Н-24 "Благовіщенське-Миколаїв" 200 км + 751 відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, за участю водія вантажного автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки Scwarzmuller, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який здійснював свій рух на автомобільній дорозі Н-24 "Благовіщенське-Миколаїв", зі сторони м. Нова Одеса в напрямку м. Миколаєва, під час руху на вказаній ділянці водій [PERSON] не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Враховуючи те, що [PERSON] отримав тілесні ушкодження внаслідок порушення вимог п.п. 2.3 "б", 12.1 ПДР України, то в діях водія [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019150280000089 від 17.02.2019 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину; копії матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019150280000089 від 17.02.2019 року направлено до Управління Патрульної поліції в м. Херсоні, для вирішення питання щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (арк. справи 5). Згідно пояснювальної записки потерпілого (потерпілих), свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 17 лютого 2019 року о 14-10 год. з водієм автотранспортних засобів (категорії Е) транспортного цеху ТОВ "Механічний завод" [PERSON] , останній пояснив, що рухався з Нової Одеси до м. Херсон. На 200 км їхав у лівому ряду, з правого ряду у лівий перестроївся Ваз Жигулі та перед ямою став на трасі. Він почав галмувати, але зрозумів, що зіткнення не уникнути, його почало нести в право та він з`їхав в кювет. Водії, які проїжджали повз викликали швидку, був доставлений в Новоодеську районну лікарню, де і була надана медична допомога. Пізніше його перевезли в лікарню м. Херсон (арк. справи 6). Відповідно до акту виконаних робіт від 19.02.2019 р. Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, на підставі договору №30 від 18.02.2019 р. складено акт про те, що загоном виконані робогти із застосуванням важкої інженерної техніки. Загальна вартість послуг складає 27101,57 грн., в т.ч. ПДВ 4516,93 (арк. справи 21). Відповідно до висновку №АВэ-91 №491604 від 10.04.2019 року, вартість відновлювального ремонту сідельного тягача Renault 440.18 Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкоджень 17.02.2019 р. в результаті ДТП, в цінах станом на час закінчення виконання вказаного дослідження складає 463378,40 грн. Ринкова вартість сідельного тягача Renault 440.18 Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] на момент пошкодження складає 272198,88 грн. Вартість матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику сідельного тягача Renault 440.18 Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пшкодження 17.02.2019 р. в результаті ДТП, визначається рівною ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 272198,88 грн. (арк. справи 30-60). Відповідно до висновку №АВэ-91/1 №491605 від 02.05.2019 року, вартість відновлювального ремонту бортового тентованого полупричепа Scwarzmuller W-Serie, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкоджень 17.02.2019 р. в результаті ДТП, в цінах станом на час закінчення виконання вказаного дослідження складає 36780,00 грн. Ринкова вартість бортового тентованого полупричепа Scwarzmuller W-Serie, реєстраційний номер [NUMBER] на момент пошкодження складає 277860,42 грн. Вартість матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику бортового тентованого полупричепа Scwarzmuller W-Serie, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 17.02.2019 р. в результаті ДТП, визначається рівною ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 36780,00 грн. (арк. справи 74-84). Згідно акту надання послуг №847 від 02.05.2019 р. Херсонською торгово-промисловою палатою виконано автотоварознавчу експертизу з визначення ринкової вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , та автотоваознавчу експертизу з визначення ринкової вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку напівпричепа марки Scwarzmuller, реєстраційний номер [NUMBER] , загальна вартість робіт складає з ПДВ 4712,00 грн. (арк. справи 22). Наказом ТОВ "Механічний завод" № 58-к від 03.05.2019 року [PERSON] звільнено з посади водія автотранспортних засобів (категорія Е) за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (арк. справи 29). Ухвалою Новодеського районного суду Миколаївської області від 03.10.2019 року, постанову слідчого СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області Рижова Д.М. від 26.02.2019 року про закриття кримінального провадження №12019150280000089 від 18.02.2019 р., матеріали кримінального провадження направлено до СВ Новоодеського ВН ГУНП в Миколаївській області для проведення досудового розслідування (арк. справи 100-101). Нормами ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність за ч.3 вищевказаної статті може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Випадки повної матеріальної відповідальності встановлені ст. 134 КЗпП України. За замістом цієї норми відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема, у випадках, коли: - між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п. 1); - майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами (п. 2); - відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків (п. 6). Згідно зі 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва (далі Перелік), затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Таким чином, необхідно встановити, чи була у [PERSON] повна матеріальна відповідальність. Відповідно до положень статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. За переліком посад і робіт посада водія не належить до посад, з якими згідно з статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений письмовий договір про повну матеріальну відповідальність. Повна матеріальна відповідальність установлена п. 2 ст. 134 КЗпП України за майно та інші цінності, отримані працівником під звіт відповідно до довіреності чи іншого разового документа. Довіреності звичайно видаються для одержання матеріальних цінностей у сторонніх організацій. Накладними (або іншими документами) оформляється видача матеріальних цінностей із складів, торгових залів для відправлення їх в інші організації, для торгівлі з лотків, у кіосках тощо. Ці документи повинні бути оформлені відповідно до встановленого порядку, тобто підтверджені підписом працівника про одержання матеріальних цінностей. Працівник, який одержав матеріальні цінності за довіреністю або іншим разовим документом, несе відповідальність як за їх недостачу, так і за пошкодження або зіпсуття цих цінностей. Для притягнення працівника до матеріальної відповідальності відповідно до п. 2 ст. 134 КЗпП не має значення, яку посаду він займає, за якою професією він працює. Подорожній лист є документом для відміток щодо технічного стану транспортного засобу та стану здоров`я водія. Адже випуск на лінію автомобіля без проходження контролю його технічного стану та щозмінного медичного огляду працівника, що керуватиме ним, тягне за собою адміністративну відповідальність для посадових осіб підприємства відповідно до ст. 128 КУпАП. Подорожній лист як первинний документ також застосовується для бухгалтерського та податкового обліку господарських операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів. Він підтверджує витрати, пов`язані зі здійсненням перевезень, зокрема витрати на пально-мастильні матеріали. Правило п. 2 ч.1 ст. 134 КЗпП України не поширюється на випадки, коли матеріали, напівфабрикати, спеціальний одяг та інші предмети були видані працівнику для використання в процесі виконання ним трудових обов`язків. У такому випадку застосовується положення ст. 132 КЗпП України. Повна матеріальна відповідальність установлена п.2 ст.134 КЗпП України за майно та інші цінності, отримані працівником під звіт відповідно до довіреності чи іншого разового документа. Питання видачі довіреностей на одержання матеріальних цінностей, відпуску їх за довіреностями регулюються ст. 244, 245, 246 ЦК України, а також Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей. Під іншими разовими документами мають на увазі накладні або інші документи, передбачені чинними правилами документального забезпечення первинного бухгалтерського обліку. Суд вважає, що передача відповідачу майна - автомобіля та напівпричепа за подорожнім листом вантажного автомобіля не є передачею майна за разовими документами під звіт, за яке передбачена повна матеріальна відповідальність згідно з п.2 ст.134 КЗпП України, оскільки автомобіль та напівпричеп в даному випадку є засобом виробництва, який використовує працівник виконуючи свої безпосередні трудові обов`язки. За таких обставин на відповідача не може бути покладена повна матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну пошкодження транспортного засобу та причепу до нього відповідно до п.2 ч.1 ст. 134 КЗпП України, оскільки транспортний засіб видався водію для використання у процесі виконання ним своїх трудових обов`язків, а не як разове одержання матеріальної цінності під звіт. Крім того, вина відповідача у заподіянні шкоди майну підприємства не встановлена, постанова, на яку посилається позивач скасована, а тому відсутні підстави вважати, що існує причинний зв`язок між заподіяною шкодою підприємству винними діями відповідача. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння шкоди, як обов`язкові умови покладення на працівника матеріальної відповідальності, позивачем не доведено. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору покладається за ч.1 ст. 141 ЦПК України на позивача. Представником відповідача заявлено про надання доказів протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, внаслідок чого суд в порядку ст. 246 ЦПК України вважає необхідним призначити судового засідання для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат відповідача. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 листопада 2020 року.

Outcome: dismissed