Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], Малого приватного підприємства фірма «Припять», Державного реєстратора Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 грудня 1995 року між [PERSON] (далі - позивач) та малим колективним підприємством "Авангард" було укладено договір № 6-1-34, за умовами якого обов'язок виконавця збудувати в 1993-1996 роках в м. Рівне по вул. Млинівській гаражний комплекс на 70 боксів для зберігання приватних та службових легкових автомобілів і здати в експлуатацію не пізніше 1 жовтня 1996 року. Після укладення даного договору Замовник протягом п'яти днів перераховує на рахунок виконавця повну вартість гаражів в гаражному комплексі в сумі - 1 250 000 000 (один мільярд двісті п'ятдесят мільйонів) карбованців. Виконавець по закінченню будівництва гаражного комплексу передає замовнику у повну власність на підставі чинного договору три гаража, позначених в плані забудови під № 65, 68, 69 з необхідною документацією для реєстрації права власності в державних органах. На виконання пункту 1.2. договору, [PERSON] як замовник на будівництво гаражів виконав свої грошові зобов'язання по оплаті вартості їх будівництва та 29 грудня 1995 року згідно квитанції № 110 перерахував грошові кошти в розмірі 1 000 000 000,00 карбованців. Також, цього числа згідно квитанції до прибуткового касового ордеру позивачем було оплачено відповідачу-2 додатково 250 000 000 карбованців. Свої зобов'язання за умовами договору позивач виконав в повному обсязі, здійснив оплату повної вартості гаражів, та з урахуванням мети укладення договору отримав у власність придбані гаражі. На виконання своїх зобов'язань за умовами договору, 10 листопада 1998 року між сторонами позивачем [PERSON] та ЗАТ "Авангард" було підписано акт передачі гаража від ЗАТ "Авангард" замовнику, згідно якого, ЗАТ "Авангард" було передано у власність гаражі № 65, 68, 68-а, 69 та 69-а на першому поверсі. Тобто, сторонами було виконано свої зобов'язання за умовами вказаного договору, і позивач став власником п'ятьох гаражів № 65, 68, 68-а, 69 та 69-а та використовував свою власність згідно закону. Право власності позивача на гаражі також підтверджено рішенням Рівненського міського суду від 11 липня 2014 року у справі № 569/17391/13-ц за позовом [PERSON] до Малого приватного підприємства фірми "Прип'ять", товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Авангард" про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. Рішення набрало законної сили після його перегляду апеляційним судом Рівненської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які своїми ухвалами залишили рішення без змін. Маючи намір зареєструвати право власності на гаражі на підставі рішення суду, в серпні 2016 року позивачу стало відомо, що право власності на гараж № 65, який є його власністю, від 05.07.2016 року зареєстровано за відповідачем у справі [PERSON] Вказані дії порушують право власності [PERSON] на належні йому гаражі, а тому позивач змушений звернутись до суду за його захистом, просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності та витребувати майно з чужого незаконного володіння. В судовому засіданні представник позивача обгунтування позовних вимог підтримав, просив суд позов задовільнити. В судовому засіданні представники відповідачів просили суд відмовити в задоволені позову з підстав, що позивач ніколи не був членом або співвласником МКП «Авангард» і не брав дольової участі, гаражі №65, 68, 69 загальною площею 16.6 м.кв. в натурі не існують. Державний реєстратор [PERSON] суду пояснив, що на час реєстрації діяв в межах закону та прийняв рішення на підставі поданих йому документів. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 1995 року між [PERSON] та малим колективним підприємством "Авангард" було укладено договір № 6-1-34, за умовами якого, обов'язок виконавця був збудувати в 1993-1996 роках в м. Рівне по вул. Млинівській гаражний комплекс на 70 боксів для зберігання автомобілів і здати в експлуатацію не пізніше 1 жовтня 1996 року. Замовник протягом п'яти днів перераховує на рахунок виконавця повну вартість гаражів в гаражному комплексі в сумі - 1 250 000 000 (один мільярд двісті п'ятдесят мільйонів) карбованців. Виконавець по закінченню будівництва гаражного комплексу передає замовнику у повну власність на підставі чинного договору три гаража, позначених в плані забудови під № 65, 68, 69 з необхідною документацією для реєстрації права власності в державних органах. На виконання пункту 1.2. договору, [PERSON] як замовник на будівництво гаражів виконав свої грошові зобов'язання по оплаті вартості їх будівництва та 29 грудня 1995 року згідно квитанції № 110 перерахував грошові кошти в розмірі 1 000 000 000,00 карбованців. Також, цього числа згідно квитанції до прибуткового касового ордеру позивачем було оплачено відповідачу-2 додатково 250 000 000 карбованців. На виконання своїх зобов'язань за умовами договору, 10 листопада 1998 року між сторонами (позивачем [PERSON] та ЗАТ "Авангард") було підписано акт передачі гаража від ЗАТ "Авангард" замовнику, згідно якого, ЗАТ "Авангард" було передано у власність гаражі № 65, 68, 68-а, 69 та 69-а на першому поверсі. Рішенням Рівненського міського суду від 11 липня 2014 року у справі № 569/17391/13-ц за позовом [PERSON] до Малого приватного підприємства фірми "Прип'ять", товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Авангард" про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, суд вирішив визнати недійсним договір купівлі продажу від 02.10.2000 року укладеного між Закритим акціонерним товариством «Авангард» (правонаступником якого є ТзОВ «Компанія Авангард» та МПП фірма «Припять» в частині продажу приміщення гаражів №65 площею 16.6 кв.м, №68 площею 16.6 кв.м., №69 площею 16.6 кв.м по вул. Млинівській в м. Рівне. Витребувати приміщення гаражів №65 площею 16.6 кв.м, №68 площею 16.6 кв.м., №69 площею 16.6 кв.м по вул. Млинівській в м. Рівне з незаконного володіння МПП фірми «Припять» шляхом їх передачі [PERSON] у власність. Визнати за [PERSON] право власності на приміщення гаражів №65 площею 16.6 кв.м, №68 площею 16.6 кв.м., №69 площею 16.6 кв.м по вул. Млинівській в м. Рівне. Апеляційний суд Рівненської області та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, своїми ухвалами залишили рішення без змін. Позивач не зареєстрував право власності на гараж на підставі рішення суду, оскільки в серпні 2016 року йому стало відомо, що право власності на гараж № 65, 05.07.2016 року зареєстровано за відповідачем [PERSON] Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на гараж № 65 було зареєстровано державним реєстратором [PERSON] згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30369705 від 08.07.2016 року. Підставою для реєстрації права власності вказано, - акт приймання-передачі нерухомого майна від 04.07.2016 року укладеного між МПП-фірмою "Прип'ять" та [PERSON], договір купівлі-продажу від 02.10,2000 року, протокол загальних зборів МПП-фірми "Прип'ять" № 11 від 04.07.2016 року. Державний реєстратор [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що під час перевірки інформації в реєстрі , щодо конкретного обєкту нерухомості при виконанні ним реєстраційних дій у розділі про речові права на нерухоме майно на обєкт нерухомості даних про реєстрацію права власності за [PERSON] на спірний обєкт не зареєстровано та не накладено арешт. Однак вказав, що при наявності інформації про існування рішення Рівненського міського суду від 11 липня 2014 року про визнання права власності на гараж №65 за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 41а за [PERSON], ним як державним реєстратором було б відмовлено в державній реєстрації за гр.. [PERSON] права власності на гараж №65 за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 41, а на підставі п.5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями). З дослідженої в судовому засіданні довідки від 12.08.2016 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта наявні відомості про накладення арешту на все нерухоме майно МПП фірма «Припять» м. Рівне вул. Млинівська, 41а, на підставі постанови Відділу ДВС Рівненського МУЮвід 08.04.2011 року, зареєстровано в реєстрі 08.04.2011 року. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно пункту 4 резолютивної частини рішення Рівненського міського суду від 11 липня 2014 року за [PERSON] визнано право власності на приміщення гаражів № 65, 68, 69 за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 41а. Рішення суду набрало законної сили та має преюдиційне значення при розгляді цієї справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відчуження нерухомого майна на користь [PERSON] було оформлено правочином у вигляді акту приймання-передачі від 04.07.2016 року укладеного між МПП-фірмою "Прип'ять" та [PERSON], договіру купівлі-продажу від 02.10,2000 року та протоколу загальних зборів МПП-фірми "Прип'ять" № 11 від 04.07.2016 року та було зареєстровано всупереч п.6 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявні зареєстровані обтяження на нерухоме майно. Відповідно до вимог статті 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 3 статті 388 ЦК України передбачено, якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання відповідачів щодо не існування гаражів № 65, 68, 69 за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 41а не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини встановленні рішенням суду. Суд приходить до висновку, що стороною відповідачів не спростовано доводів сторони позивача про те, що в результаті реєстрації права власності на гараж №65 за [PERSON], було збільшено розмір гаража №65 до 24.1 м.кв. за рахунок допоміжної площі. А також, відповідачами не подано доказів того, що приміщення боксу № 65, площею 16.6 кв.м. та гараж № 65 площею 24.1 м.кв за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 41 є різними приміщеннями. За статтею 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved