Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач 06.08.2013 року звернувся з позовом про стягнення з відповідача витрат на навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що останній навчаючись на бюджетній основі був відрахований з другого року навчання в інтернатурі, тоді як він повинен відробити після закінчення вищого навчального закладу не менше трьох років. Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 15 листопада 2013 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь державного закладу «Луганський державний медичний університет» в якості відшкодування вартості навчання 58 803,39 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 588,03 грн. На вказане рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення. В обґрунтування своїх вимог вказує, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки повноважень на представництво інтересів державного замовника позивачем не надано. Також, з урахуванням того, що позивачем у справі є державний орган, а договірні відносини у сторін по справі відсутні, тому вважає, що справа повинна розглядатися адміністративним судом за нормами КАС України, а не судом загальної юрисдикції. Вказує, що судом першої інстанції проігнорований той факт, що позивачем не надано угоду про підготовку фахівця з вищою освітою, яка передбачена вимогами п. 4 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив підстави відрахування його з інтернатури, обмежившись наданим позивачем наказом від 05.01.2011 року № 8-к та посиланням на акт ревізії КРУ в Луганській області від 24.05.2013 року, де йдеться лише про відрахування з інтернатури. Підстави для відрахування, як поважні, так і не поважні, позивачем не зазначені та суду не доведені. За таких обставин, суд першої інстанції самостійно, без належних на то доказів, дійшов до висновку про неповажність причин відрахування відповідача з інтернатури, які дають підстави для стягнення вартості навчання. Звертає увагу на той факт, що судом першої інстанції належним доказом по справі прийнятий акт ревізії КРУ в Луганській області від 24.05.2013 року, в якому зроблені певні висновки, які приймаються судом до уваги, як беззаперечні. Вважає, що наявність такого акту, не є належним доказом по справі. Саме акт ревізії КРУ в Луганській області послугував для позивача підставою для звернення до суду майже через 3 роки після відрахування з інтернатури. Вважає, що суд першої інстанції, при стягненні з нього коштів за весь період навчання з 01.09.2003 року, порушив строки позовної давності для стягнення цих сум. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свого представника не направив. Відповідач підтримав доводи апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, відповідача дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що 31.07.2003 року відповідач [PERSON] був зарахований на перший курс денного відділення медичного факультету за спеціальністю «Лікувальна справа» Державного закладу «Луганський державний медичний університет», де навчався за державним замовленням. (а. с. 4) Після закінчення навчання [PERSON] направлений для проходження інтернатури до Луганської багатопрофільної лікарні № 6 на посаді лікаря-інтерна. 10.10.2010 року його відраховано з посади лікаря-інтерна другого року навчання, що було встановлено в ході проведення перевірки за результатами ревізії КРУ в Луганській області, про що складено відповідний акт ревізії. (а. с. 8 - 14) Наказом Головного Управління охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації № 8 від 05.01.2011 року рекомендовано відрахувати відповідача з інтернатури 10.10.2010 року. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідача без поважних причин було відраховано з інтернатури, а доказів поновлення в інтернатурі ним не надано. При цьому суд посилався на Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ - ІV рівня акредитації, медичних факультетів університетів, яке затверджене Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 вересня 1996 року № 291 та на Порядок працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, що затверджений Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1997 року № 367. З вказаними висновками суду першої інстанції не можливо погодитися, виходячи з наступного. Пунктом 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23 січня 1996 року № 77/96 встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідно до п. 2 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, що затверджений Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1997 р. № 367 (надалі Порядок), студенти державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, які закінчили повний курс навчання і склали державні іспити, вважаються випускниками. Згідно п. 5 та п. 6 Порядку керівники вищих закладів освіти після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою, уміщеною в додатку 1. Випускники, які уклали угоду з вищим закладом освіти після зарахування на навчання, а також ті, що почали навчання до 1996 року за державним замовленням без укладення угоди, зобов'язані відпрацювати за місцем призначення не менше ніж три роки. Пунктом 21 цього Порядку передбачено, що у разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Вказані Указ Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 та Порядок від 25 грудня 1997 р. № 367 розповсюджується на випускників вищих навчальних закладів (випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти), та передбачають необхідною умовою для відшкодуванню витрат на навчання укладення відповідної угоди між студентом та адміністрацією вищого навчального закладу. На запит суду апеляційної інстанції позивачем не була надана така угода. Окрім того, ставлячи питання про стягнення суми, навчальним закладом не було надано доказів щодо фінансування навчання відповідача (державний або місцевий бюджет) та відповідних повноважень на звернення з таким позовом. У даному випадку правовідносини регулюються Положенням про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ - ІV рівня акредитації, медичних факультетів університетів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 вересня 1996 року № 291. (надалі Положення) Відповідно до п. 1.1 та п. 2.1 Положення спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) - спеціаліста певного фаху. В інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності. Як вбачається з наданих позивачем суду документів, наказом ректора від 01 вересня 2009 року № 4у/417 [PERSON] на бюджетній основі був зарахований лікарем-інтерном до очного циклу інтернатури 1 року навчання за спеціальністю «Хірургія», заключна атестація - 30.06.2012 року. Випадки відрахування з інтернатури передбачені п. 6.3 Положення від 19 вересня 1996 року № 291, а саме: за невиконання навчального плану і програми; за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку; за пропуск занять (в т. ч. і з поважних причин, якщо лікар(провізор)-інтерн пропустив більше третини занять на кафедрі); за непрацездатністю, якщо за висновком лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) або медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) визначена непрацездатність лікаря(провізора)-інтерна до роботи лікарем (провізором). Відрахування лікаря(провізора)-інтерна з циклу очної частини навчання на кафедрі вищого закладу освіти здійснюється наказом ректора вищого закладу освіти, копія якого направляється до Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, у відповідне управління охорони здоров'я обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, до обласної, міст Києва та Севастополя санітарно-епідеміологічної станції, обласного, міст Києва та Севастополя ВО "Фармація". Відрахування з інтернатури здійснюється наказом Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управління охорони здоров'я обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, обласної, міст Києва та Севастополя санітарно-епідеміологічної станції, обласного, міст Києва та Севастополя ВО "Фармація" за поданням вищого закладу освіти або адміністрації бази стажування. Наказом Головного Управління охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації від 05.01.2011 року №8-к рекомендовано начальнику управління охорони здоров'я Луганської міськради відрахувати з інтернатури зі спеціальності «Хірургія» лікаря-інтерна другого року навчання Луганської багатопрофільної міської лікарні №6 [PERSON] (а. с. 7) В цьому наказі не відображені підстави відрахування. Положенням від 19 вересня 1996 року № 291 не передбачено право навчального закладу на відшкодування витрат на навчання у разі відрахування з інтернатури. Згідно п. 7.8 цього Положення фінансування підготовки лікарів (провізорів)-спеціалістів в інтернатурі для закладів охорони здоров'я інших міністерств, відомств, організацій, підприємств, інших закладів, незалежно від форм власності, проводиться за рахунок їх коштів на договірних умовах. Пунктом 6.4 Положення передбачена можливість поновлення в інтернатурі. Згідно приписам даного пункту поновлення в інтернатурі допускається для осіб, які були звільнені з інтернатури з поважних причин (за станом здоров'я), і здійснюється на підставі письмової заяви на ім'я міністра охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, начальника управління охорони здоров'я обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, головного державного санітарного лікаря області, міст Києва та Севастополя, обласного, міст Києва та Севастополя ВО "Фармація" за погодженням з вищим закладом освіти за умови зарахування лікаря(провізора), який поновлюється в інтернатурі, на посаду лікаря (провізора)-інтерна. Поновлення осіб, які були звільнені з інтернатури за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та невиконання навчального плану і програми (без поважних причин), проводиться на умовах контрактів, що укладаються між Міністерством охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управлінням охорони здоров'я обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, обласною, міст Києва та Севастополя санітарно-епідеміологічною станцією, обласним, міст Києва та Севастополя ВО "Фармація", вищим закладом освіти та юридичними і фізичними особами, які будуть фінансувати навчання в інтернатурі. Відповідач 09.01.2014 року направив поштою в Міністерством охорони здоров'я України заяву про поновлення в інтернатурі. Наведені вище обставини, є підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed