Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зменшення заборгованості із сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем маємо спільну дитину, народжену у шлюбі, а саме доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюб між ним та відповідачем розірвано у 2012 році. Згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.05.2012 року він, [PERSON], повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.03.2012 року. Зазначає, що на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів він працював вчителем Куликівської ЗОШ І-III ступенів та мав постійний заробіток, а тому регулярно сплачував призначені за рішенням суду аліменти на утримання доньки, додатково матеріально забезпечував і зараз забезпечує дитину. Наказом відділу освіти №276-К від 21.05.2015 року його було звільнено з посади вчителя з 22.04.2015 року. 09 березня 2016 року ним було укладено повторний шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Стверджує, що на сьогоднішній день він не працевлаштований, постійного доходу не має, а тому аліменти у розмірі 1/4 розраховують із розміру середньої заробітної плати боржника для даної місцевості, що станом на серпень 2018 року становить 6929 (шість тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять ) гривень 55 копійок. А тому розмір аліментів до сплати становить 1732 (одну тисячу сімсот тридцять дві) гривні 39 копійок. Його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому при таких обставинах та з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка потребує належного матеріального забезпечення та догляду, подальша сплата ним аліментів у повному розмірі неможлива. А тому просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки із 1/4 до 1/6 частини усіх видів доходів. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості по аліментах наданого Жовківським районним відділом державної виконавчої служби від 10.09 2018 року, аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходу із серпня 2015 року розраховувався із розміру середньої заробітної плати боржника для даної місцевості. Оскільки у цей період його було звільнено, у 2016 році він повторно одружився, а у 2017 році у нього народилась донька та через інші об'єктивні обставини йому була нарахована заборгованість зі сплати аліментів у сумі 43 001,16 грн. Зазначає, що станом на 10 вересня 2018 року ним сплачено аліменти в сумі 31 646, 00 грн., що свідчить про щирі намагання виконувати свій батьківський обов'язок. Зазначає, що окрім сплати аліментів та заборгованості по їх сплаті він додатково матеріально піклується про свою дочку, купляє їй одяг до школи та інші речі необхідні для дітей її віку. Проте зазначені вище обставини змушують його звертатись в суд з вимогою про зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів що залишилась на половину, а саме з 11 355,16 грн. до 5677,58 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві. Просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності у зв'язку із тим, що не має можливості приймати участь у судових засіданнях, враховуючи відстань, яку їй слід подолати, так як працює та проживає у місті Києві, а також необхідність доглядати за своїми неповнолітніми дітьми. Крім того відповідач подала на адресу суду відзив на позовну заяву у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Своє заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що позивач не цікавиться життям дитини, не приймає участь у її вихованні, має значну заборгованість зі сплати аліментів. Дитина не знає батьківської любові, а наразі позивач намагається уникнути обов'язку належного матеріального утримання дитини. Відповідач стверджує, що дитина навчається в школі в місті Києві, відвідує спортивну секцію та репетиторів з математики та німецької мови. Вона докладає максимум зусиль, щоб донька виросла сильною і гармонійною особистістю. Наразі забезпечити потреби дитини - учня потребує значних витрат. На утримання доньки для задоволення лише першочергових потреб потрібно більш ніж 4 000 гривень щомісячно і такі з кожним роком тільки збільшуються. Вказує, що навіть повсякденно вживані продукти стають недешевим задоволенням, за таких обставин аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу, які зобов'язаний сплачувати позивач, є навіть замалими, і при їх зменшенні їй доведеться прикладати додаткові зусилля для забезпечення належного утримання дитини, а також це порушить права та гідність дитини. Вважає, що посилання позивача на неможливість забезпечувати потреби дитини аліментами у розмірі 1/4 розміру від свого заробітку ( доходу) не відповідає нормам чинного законодавства та інтересам дитини. Позивач двічі створив сім'ю. Від першого шлюбу має дитину, і в другому шлюбі у нього народилася дитина. Позивач виховує та матеріально забезпечує дитину від другого шлюбу, однак не цікавиться як живе його дитина від першого шлюбу. Позивач зазначає про порушення прав членів його нової родини, однак навіть не помічає як порушує права дитини від першого шлюбу. Позивач є дорослою людиною при здоровому глузді, знаходиться в працездатному віці, має змогу працювати і забезпечувати потреби всіх своїх дітей, а не тільки тієї,з якою живе. З урахуванням стверджує, що позивач або не має бажання працювати або приховує дійсні свої доходи. Але в будь-якому разі позивач знаходиться в працездатному віці, здоровий, а тому може працювати та забезпечувати потреби всіх своїх дітей на належному рівні. Визначення аліментних зобов'язань позивача у розмірі 1/6 розміру від його заробітку( доходу) позначиться на належному утриманні дитини. І таким чином вирішення спору у судовому порядку і прийняття відповідного судового рішення про зменшення аліментів не захистить порушені батьком права дитини на належне утримання від батька, а також посилить її тягар по належному утриманню дитини. Крім того стверджує, що позивач тривалий час не сплачував аліменти взагалі, у зв'язку із чим виникла значна заборгованість. Частину заборгованості позивач погасив одним платежем, оскільки йому потрібно було виїхати за кордон. Також звертає увагу суду, що позивач долучив до позовної заяви копію трудової книжки, де зазначено, що він був звільнений за власним бажанням, тому даний доказ, на переконання відповідача, не може підтвердити поважність причини того, що позивач не працює. На даний відзив позивачем подано відповідь, у якій останній стверджує, що дитина завжди забезпечена всім необхідним в той час, коли знаходиться поряд із ним, крім того завжди перед навчальним роком купляє їй одяг та необхідні речі для навчання. Звертає увагу, що розрахунок витрат на дитину в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, про який зазначено відповідачем у відзиві, не підтверджений жодними доказами. Вважає, що оплата репетиторства-це не обов'язок батьків, а бажання, а належну освіту повинна забезпечувати держава, а він зі своєї сторони намагається підтримувати та забезпечувати дочку усім необхідним для навчання. Стверджує, що аліменти в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку, виходячи із середньої заробітної плати у Львівській області буде становити 1397,00 грн. і дана сума не буде меншою 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, що станом на грудень 2018 року становить 1013,50 грн. Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив позивача, у якій зазначила, що дитина приїжджає за зареєстрованою адресою свого проживання, в гості до бабусі, тобто її матері. Ініціативи зі сторони батька проводити час з дитиною не має. Підтверджує, що дитина проводила деякий час у матері позивача, однак це не можна вважати тим, що дитина проводила час із батьком. І саме бабця виконувала частково замість позивача його батьківський обов'язок, оскільки профінансувала поїздку дитині. Стверджує, що вона як мати старається забезпечити зі своєї сторони дитину всім необхідним, щоб вона не зазнала булінгу серед своїх однолітків. Витрати на комунальні послуги, кабельне телебачення та інтернет нею зазначені не в повному обсязі, а лише четверта частина, так як крім неї та доньки, в квартирі проживає донька від другого шлюбу та її чоловік. Звертає увагу, що позивач почав сплачувати борг по аліментах лише після її звернення до виконавчої служби. Всі платежі, які пересилалися від баби дитини (матері позивача) і першочергово вказувалися як подарунки на день народження і свято Миколая, в подальшому були названі нею як сплата аліментів, про що матір'ю позивача було складено акт. Зазначає, що права дитини є пріоритетними по відношенню до прав і обов'язків її батьків. Як наслідок просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється матір'ю позивача і з її сторони, як із сторони її сина, а батька дитини, здійснюється утримання дитини по мірі можливості. Зокрема звернула увагу, що дитина приїжджала до них в гості, вона неодноразово надавала грошові кошти для неї, дитина проводила з нею тривалий час під час літніх канікул. Заслухавши думку позивача, покази свідка, вивчивши відзив відповідача на позов, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено під час розгляду справи позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2012 році. Даний факт стверджується позивачем у позовній заяві та визнається відповідачем у письмовому відзиві. У суду не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. З рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.05.2012 року у справі № 1308/995/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини вбачається, що даний позов задоволено частково. Вирішено стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], та стягувати такі в користь її матері [PERSON], в розмірі 1/4 всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із [PERSON] 214 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави, який зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Сторони не заперечують, що дане рішення набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому у відповідача існує обов'язок утримувати дітей. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Враховуючи його молодий вік, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов'язків по утриманню дітей, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд враховує, що спільна дитина позивача та відповідача досягнула шести років. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 09.03.2016 року вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.03.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 25. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON]. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася одна дитина, а саме дочка [PERSON], [INFO]. Копією трудової книжки серії [NUMBER] стверджується, що на підставі наказу по відділу освіти управління освіти, молоді та спорту Жовківської РДА від 21.04.2015 року № 276-К [PERSON] звільнений з посади вчителя фізичної культури з 22.04.2015 року за власним бажанням (ст. 38 Кодексу законів про працю України). Відомостей про подальше працевлашування [PERSON] із копії трудової книжки не вбачається. Тобто суд враховує, що у позивача крім дитини, на яку він сплачує аліменти, є на утриманні дружина та дитина від іншого шлюбу, а також те, що він не працює. Згідно ч. 1, 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Суд бере до уваги і те, що 1/4 частина заробітку (доходу) позивача, яка стягується згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області з позивача на утримання дочки, [PERSON], [INFO], вираховується із середньої заробітної плати одного штатного працівника у Львівській області, яка станом на жовтень 2018 року становила 8386,00 грн., оскільки позивача не працює. Суд враховує, що обов'язок утримувати дітей покладений на обох батьків, в тому числі і на матір дитини. Витрати на дитину в розмірі саме 4000,00 грн. щомісячно не підтверджені відповідачем належними доказами. Відповідачем не надано доказів, що підтверджували б витрати на дитину, зокрема, на продукти харчування в розмірі 2000,00 грн. щомісячно,на ліки- понад 350,00 грн., на зайняття боксом, репетиторство з математики та з німецької мови. Суд звертає увагу, що обов'язок доказування покладений на кожну сторону і суд не збирає докази замість сторін, а лише оцінює ті, які подані сторонами. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 грудня 2018 року становить 2027,00 гривень, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов'язок обох батьків на утримання дітей, роз'яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги те, що відповідач не працює, має на утриманні дружину та дитину від іншого шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що слід зменшитирозмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, а саме: доньки, [PERSON], [INFO], за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.05.2012 року по справі № 1308/995/2012, провадження № 2/1308/598/2012 з 1/6 частини його заробітку (доходу) до 1/4. Такий розмір аліментів суд вважає буде балансом інтересів дитини, на яку позивач сплачує аліменти та інтересів дитини від іншого шлюбу. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька, враховуючи потреби дитини, буде сприяти гармонійному її розвитку, зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд при вирішенні справи надає пріоритет саме інтересам дитини, однак враховує і обставини та докази на підтвердження цих обставин, які подані позивачем та які регламентовані ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Суд враховує, що аліменти в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) позивача не є меншими мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, тобто не є меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того слід звернути увагу, що в разі покращення матеріального становища платника аліментів відповідач чи сама дитина, на користь якої стягуються аліменти, будуть мати можливість звернутися в суд із позовом про збільшення розміру аліментів. Враховуючи обставини, які стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, а саме: доньки- [PERSON], [INFO], доньки- [PERSON], [INFO] та сина- [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 1100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття. Суд зменшує розмір аліментів починаючи з дати набрання рішенням законної сили, оскільки на день звернення в суд з позовом, як і на день винесення даного рішення аліменти з відповідача стягуються відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.05.2012 року по справі № 1308/995/2012, провадження № 2/1308/598/2012, яке набрало законної сили. Щодо вимог позивача про зменшення заборгованості по сплаті аліментів з 11355,16 грн. до 5677,58 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували, що заборгованість за аліментами виникала у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Лише факт сплати частини заборгованості за аліментами не є обставиною, що має істотне значення для часткового чи повного звільнення від сплати аліментів. З розрахунку заборгованості, який зроблено Жовківським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області у виконавчому провадженні № 32671128, вбачається, що станом на 15 січня 2019 року становить 13378,96 грн., тобто дана сума збільшилася у порівнянні з тою, про яку зазначає позивач у позовній заяві. Наведене підтверджує, що позивачем аліменти сплачуються на утримання дитини мінливо, а не стабільно. А твердження позивача про те, що він додатково матеріально піклується про свою дочку, а саме купляє їй одяг до школи та інші речі необхідні для дітей її віку, не підтверджені позивачем доказами. Суд вважає, що часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по сплаті аліментів, обмежить права дитини, чого суд власним рішенням допустити не може. А тому позовна вимога[PERSON] про зменшення розміру заборгованості, визначеного Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], які стягуються за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.05.2012 року з 11355,16 грн. до 5677,58 грн. задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. В той же час згідно норм даного закону не звільнені від сплати судового збору позивачі у справах про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів. Суд враховує, що при зверненні в суд із позовом позивачем не було сплачено судовий збір. Позивач звернувся в суд у 2018 році, коли мінімальний розмір судового збору за звернення в суд фізичною особою із позовом майнового характеру становив 704 грн. 80 коп. Так як судом задоволено частково позовні вимоги позивача, а тому суд приходить до висновку, що в користь держави з нього та з відповідача підлягає стягненю по 352 грн. 40 коп., тобто по 50 % мінімального розміру судового збору за звернення в суд фізичною особою із позовом майнового характеру станом на 2018 рік. Висновок суду про необхідність стягнення частини розміру судового збору в користь держави із відповідача обумовлена частковим задоволенням позовних вимог позивача. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial