Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON], який діє як представник за угодою в інтересах [PERSON], як законного представника, що діє в інтересах неповнолітніх осіб: [PERSON], [PERSON] звернувся в суд із позовом до Рахівської міської ради Закарпатської області, виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області, Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, [PERSON], треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська районна державна адміністрація Закарпатської області в особі служби у справах дітей Рахівської РДА З/о про визнання прав та обов'язків забудовника, скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права на приватизацію земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO], помер громадянин [PERSON], який являється рідним дядьком неповнолітніх позивачів, внаслідок чого у відповідності до частин 1-2 статті 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на все спадкове майно, що входило до складу цієї спадщини, в тому числі, на усі права та обов'язки, які згідно ч.1 ст. 1218 цього Кодексу належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями всього спадкового майна, власником якого являвся [PERSON], чи на яке він мав право, являються в порядку представлення відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України його неповнолітні племінники, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], законним представником яких являється та діє в їхніх інтересах, їхня мати, [PERSON]. Наведене ним підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.12.2013 року, виданих Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області на ім'я [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно яких вони у рівних частинах на праві приватної спільної часткової власності являються власниками житлового будинку [ADDRESS], який на праві приватної власності на нерухоме майно, виданого 01.11.2010 року, належав [PERSON]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області №190 від 18.12.2000 року "Про надання дозволу на будівництво та на виготовлення виконавчого креслення на будівлі" гр-ну [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0.045 га і з наступним його зобов'язанням щодо виготовлення будівельних паспортів на право будівництва. Громадянином [PERSON] на підставі даного рішення органу місцевого самоврядування 23.04.2001 року було виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки [ADDRESS], зареєстрований 04 травня 2001 року під №01169 та отримано в Інспекції Державного архітектурного контролю дозвіл від 23.04.2001 року про право виконання будівельних робіт. До цього дана земельна ділянка була відведена [PERSON] в натуру у відповідності до акту про перенесення в натуру (на місцевості) меж земельної ділянки від 02.04.2001 року. Відповідно до проекту забудови земельної ділянки, розробленого госпрозрахунковим підрозділом при відділу містобудування та архітектури та погодженого головним архітектором Рахівського району Закарпатської області. Дана земельна ділянка розташовується по [ADDRESS], площа якої становить - 450 м. кв. Крім того, відповідно до рішення 40 сесії 5 скликання Рахівської міської ради Закарпатської області № 648 від 12.03.2009 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам та відмови у наданні дозволу", громадянину [PERSON], надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] (між ділянкою громадянина [PERSON] та громадянина [PERSON]) орієнтованою площею 0.0450 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Являючись згідно вимог чинного законодавства належним забудовником, громадянином [PERSON] було розпочато будівництво індивідуального житлового будинку на даній земельній ділянці, яка на сьогоднішній день не являється вільною, до земель запасу сільської ради чи районної адміністрації не відноситься, вилученою від землекористувача органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів не була. Вважає що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON], ввійшли права та обов'язки забудовника спірної земельної ділянки [ADDRESS], а неповнолітні позивачі, як спадкоємці за законом в порядку представлення, в особі свого законного представника мають право на набуття (визнання) прав та обов'язків забудовників та визнання за ними права на приватизацію земельної ділянки. Однак, у реалізації прав та обов'язків на спірну земельну ділянку позивачам перешкоджає винесене 48 сесією 6 скликання Рахівської міської ради Закарпатської області рішення за № 576 від 11.10.2013 року "про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам та внесення змін у рішення", згідно якого відповідачці, [PERSON], надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] площею 0.0523 га. Вважає, що дане рішення підлягає скасуванню у відповідності до ч.1 п.10 ч.2 ст. 16, ч.11 ст. 21 ЦК України. Як вбачається із рішення органу місцевого самоврядування, яке оскаржується, відповідачці, [PERSON], надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо посвідчення права власності на землю, тобто на вільні землі міської ради, землі які не перебувають у користуванні громадян чи не передані у власність. Дані обставини не відповідають дійсності та спростовуються доданими до матеріалів позовної заяви доказами. Вважає, що позивачі є єдиними спадкоємцями за законом (за правом представлення) на майно померлого, [PERSON] та являються такими, що прийняли спадщину у встановленому законом порядку та строки, не відмовилися від її прийняття, маючи намір оформити спадкові права та обов'язки з відповідним оформленням та отриманням правовстановлюючих документів. Відсутність правовстановлюючих документів на незавершене будівництво, забудову земельної ділянки [ADDRESS] унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за законом, однак надає їм права у судовому порядку на визнання за ними прав та обов'язків забудовників та визнання права на приватизацію земельної ділянки у зв'язку із чим виник цивільно-правовий спір між позивачами, органом місцевого самоврядування та громадянкою [PERSON], як особою, якій на підставі рішення органу місцевого самоврядування надано дозвіл на збір техдокументації щодо посвідчення права власності на спірну земельну ділянку. На підставі наведеного просив визнати за [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в особі їхнього законного представника [PERSON], права та обов'язки забудовників в порядку спадкування за законом на недобудований спадковий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований у [ADDRESS] після смерті їхнього дядька [PERSON], померлого [INFO]. Визнати за [PERSON] та [PERSON], в особі їхнього законного представника [PERSON], право на приватизацію у рівних частинах на праві спільної часткової власності земельної ділянки площею 0.0523 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS]. Рішення 48 сесії 6 скликання Рахівської міської ради Закарпатської області № 576 від 11.10.2013 року "Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам та внесення змін у рішення", в частині надання громадянці [PERSON] дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], площею 0,0523 га скасувати. Судові витрати стягнути в користь позивачів із відповідачки [PERSON] В судовому засіданні представник позивачів, [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В своїх показах зазначив, що позивачі прийнявши спадщину на житловий будинок [ADDRESS], який на праві власності належав спадкодавцю [PERSON], прийняли спадщину на все спадкове майно, в тому числі на всі права та обов'язки, які належали на момент смерті [PERSON] Вважає, що відповідачка [PERSON] не має жодних прав претендувати на земельну ділянку виділену [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS]. Копія заповіту [PERSON] на користь [PERSON] подана представником відповідача [PERSON], не являється належним та допустимим доказом у справі, оскільки відповідачка та її представник не надали жодних доказів того, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом. Вважає безпідставним посилання представника відповідачки, [PERSON], на ст. 416 ЦК України. Питання про припинення права користування земельною ділянкою потрібно було ставити при житті [PERSON] На підставі наведеного просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки - [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала. Вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Померлий [PERSON] не скористався своїм правом забудовника, а саме, не побудував протягом трьох років з моменту надання начальником Інспекції ДАБК, [PERSON] дозволу на право виконання будівельних робіт на земельній ділянці по [ADDRESS], 24 у м. Рахів, індивідуальний житловий будинок. Тому у відповідності до ст. 416 ЦК України у [PERSON] припинилося право користування даною земельною ділянкою для забудови. Окрім того, дозвіл на право виконання будівельних робіт не підписаний самим забудовником, розміри земельної ділянки, на яку позивачі просять визнати право на приватизацію не збігаються з розмірами земельної ділянки, яка надавалася спадкодавцю [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Враховуючи те, що позивачами та їхніми представниками не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував позовні вимоги, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Рахівської міської ради, [PERSON] позовні вимоги щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування не визнала. Вважає що рішення 48 сесії 6 скликання Рахівської міської ради Закарпатської області № 576 від 11.10.2013 року "Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам та внесення змін у рішення", в частині надання громадянці [PERSON] дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], площею 0,0523 га, видане на законних підставах, підстав для його скасування не має. Представник відповідача Рахівської державної нотаріальної контори, Кицка М.М., в судовому засіданні позовні вимоги визнала. У своїх показах зазначила, що свідоцтва про право на спадщину за законом неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] видано у відповідності із чинним законодавством. При видачі даних свідоцтв державним нотаріусом було встановлено, що інших спадкоємців на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] не має. Про існування заповіту на користь [PERSON], їй, як державному нотаріусу нічого не відомо. У спадковому реєстрі відсутня інформація про реєстрацію заповіту [PERSON] на користь [PERSON]. Більше того, громадянка [PERSON] не зверталася до у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, служби у справах дітей Рахівської РДА, [PERSON] в судове засідання не з"явився, надісдав заяву про розгляд справи за його відсутності. Однак будучи присутнім у попередньому судовому засіданні на задоволенні позову не заперечував, вважає, що задоволення позовних вимог буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розглядом справи не подавав. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що [INFO], помер громадянин [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №156453 від [INFO]. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови у її прийнятті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Із матеріалів справи та із показів учасників судового процесу, судом достовірно встановлено, що спадкоємців першої черги за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті громадянина [PERSON] не має. Стаття 1262 ЦК України зазначає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батьків, так із боку матері. Судом встановлено, що громадянин [PERSON], являвся рідним братом [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії VІ-УР №306749 від 16 лютого 1965 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ФМ №431201 від 14 лютого 1971 року та свідоцтвом про одруження їхніх батьків серії ІІ-АГ №509176 від 08 березня 1970 року. З вище наведеного суд констатує, що громадянин [PERSON] мав би право на спадщину [PERSON], як спадкоємець другої черги. Однак, 21.01.2012 року громадянин [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №130476 від 23 січня 2012 року. Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], являються дочками нині померлого [PERSON] та відповідно племінниками громадянина [PERSON], що стверджується їхніми свідоцтвами про народження серії 1-ФМ №0348348 від 07 травня 1998 року та серії І-ФМ №067998 від 30 жовтня 1999 року. Окрім того, встановлено, що [PERSON] 29.12.2012 року склав заповіт. Відповідно до заповіту, [PERSON], після своєї смерті, заповів належний йому фундамент, який побудований під житловий будинок, земельну ділянку, яка прилягає під будівництво житлового будинку, площею 0.045 га і зареєстрована в [ADDRESS], відповідачці [PERSON]. Відповідно до ст.1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачі: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], як спадкоємці за правом представлення, прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи №191/213 на майно померлого [PERSON], яка була оглянута в судовому засіданні та копії якої містяться у матеріалах справи. Інший спадкоємець за заповітом - відповідачка [PERSON] не надала жодного належного та допустимого доказу того, що вона прийняла спадщину за померлим [PERSON], тому суд приходить до висновку, що відповідачка втратила право на спадщину за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON]. З вище наведеного, суд констатує, що єдиними спадкоємцями всього спадкового майна, всіх прав та обов"язкі, що належали спадкодавцю [PERSON] і неприпинилися внаслідок цого смерті, являються в порядку представлення відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України його неповнолітні племінники, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], законним представником яких являється та діє в їхніх інтересах, їхня мати, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все спадкове майно, що входило до складу цієї спадщини, в тому числі на усі права та обов'язки, що належали [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 01.11.2010 року виконкомом Розтоківської сільської ради та витягу про державну реєстрацію прав №27898466 виданого 05.11.2010 року КП "БТІ" Рахівської районної ради, громадянину [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок №649 у с. Розтоки, Рахівського району Закарпатської області. Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 02.12.2013 року (реєстри №№ 2-1090, 2-1091) виданих Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області, стверджується той факт, що позивачі: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] оформили свої спадкові права, як спадкоємці за правом представлення на житловий будинок №649 у с. Розтоки, Рахівського району Закарпатської області, що належав [PERSON]. Також судом встановлено, що 18.12.2000 року рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області №190 "Про надання дозволу на будівництво та на виготовлення виконавчого креслення на будівлі" гр-ну [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] у м. Рахові Закарпатської області на земельній ділянці площею 0.045 га і з наступним його зобов'язанням щодо виготовлення будівельних паспортів на право будівництва. Громадянином [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування 23.04.2001 року було виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки №24, по [ADDRESS] у м. Рахові, Закарпатської області, зареєстрований 04 травня 2001 року під №01169 та отримано в Інспекції Державного архітектурного контролю дозвіл від 23.04.2001 року про право виконання будівельних робіт. До цього дана земельна ділянка була відведена [PERSON] в натуру у відповідності до акту про перенесення в натуру (на місцевості) меж земельної ділянки від 02.04.2001 року. Відповідно до проекту забудови земельної ділянки, розробленого госпрозрахунковим підрозділом при відділу містобудування та архітектури та погодженого головним архітектором Рахівського району Закарпатської області. Дана земельна ділянка розташовується по [ADDRESS] у м. Рахів Закарпатської області, площа якої становить - 450 м. кв. Крім того, відповідно до рішення 40 сесії 5 скликання Рахівської міської ради Закарпатської області № 648 від 12.03.2009 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам та відмови у наданні дозволу", громадянину [PERSON], надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] (між ділянкою громадянина [PERSON] та громадянина [PERSON]) орієнтованою площею 0.0450 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Являючись згідно вимог чинного законодавства належним забудовником, громадянином [PERSON] було розпочато відповідне будівництво житлового будинку на даній земельній ділянці. Згідно із роз'ясненнями п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із Законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва права та обов'язки, як забудовника, входять до складу спадщини. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проаналізувавши вище наведені норми закону та встановлені обставини, які є предметом розгляду, суд приходить до висновку, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], ввійшли також права та обов'язки забудовника земельної ділянки площею 450 метрів квадратних, яка розташована у [ADDRESS] та недобудований житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, які розміщені на даній земельній ділянці. Оформлення права на спадщину регулюється Главою 89 ЦК України, зокрема статтями 1296, 1297, 1298 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, яків працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватної нотаріальною діяльністю. Відповідно до Закону України "Про нотаріат", Цивільного та Сімейного кодексів України нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочин (договори, заповіти, довіреності, тощо), вживають заходи щодо спадкового майна, видають свідоцтва про право на спадщину. Розділ 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначає, що на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину, видача свідоцтва провадиться у строки, установлені цивільним законодавством України. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, при переході майна за правом спадкоємства за заповітом до інших учасників цивільних відносин свідоцтво про право на спадщину видається цим особам. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування доказів перевіряє: факт смерті спадкоємця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво, перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Таким чином, діючим законодавством передбачено порядок оформлення спадкових прав, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування " від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягає. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутність правовстановлюючих документів на незавершене будівництво, забудову земельної ділянки, площею 450 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] №24, у м. Рахів Закарпатської області, унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за законом, однак надає їм права в судовому порядку на визнання за ними прав та обов'язків забудовників та визнання права на приватизацію земельної ділянки. Таким чином, враховуючи те, що позивачі: [PERSON] та [PERSON] являються єдиними спадкоємцями за законом в порядку представлення, спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], вони прийняли у встановленому законом порядку спадщину, відповідачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщини не прийняла, суд вважає, що позовна вимога позивачів в частині визнання за ними прав та обов'язків забудовників в порядку спадкування за законом на недобудований спадковий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований у [ADDRESS] після смерті їхнього дядька [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Поряд з цим, позовна вимога про визнання за позивачами права на приватизацію у рівних частинах на праві спільної часткової власності земельної ділянки площею 0.0523 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, з матеріалів справи, судом достовірно встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входили права та обов'язки забудовника земельної ділянки [ADDRESS] площею 450 м. кв. (0.0450 га). а не площею 0.523 га, на яку позивачі просять визнати право на приватизацію. Також позивачами ставиться вимога про скасування Рішення 48 сесії 6 скликання Рахівської міської ради Закарпатської області № 576 від 11.10.2013 року "Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам та внесення змін у рішення", в частині надання громадянці [PERSON], мешканці [ADDRESS] дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], площею 0,0523 га. Відповідно до положень ч.ч.1, 6 статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Разом з тим, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Як вбачається із вище зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, яке оскаржується, відповідачці [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою, щодо посвідчення права власності на землю, тобто на вільні землі міської ради, землі, які не перебувають у користуванні громадян чи не передані у власність. Дані обставини не відповідають дійсності та спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи. Матеріалами справи, які не спростовані сторонами, спірна земельна ділянка, площею 450 квадратних метрів, яка розташована у [ADDRESS] була відведена для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину [PERSON], який помер у травні 2013 року. Окрім того, згідно акту обстеження земельної ділянки від 10.12.2013 року, земельна ділянка [ADDRESS] є під забудовою, являє собою земельну ділянку площею 0.0537 га, є огородженою дерев'яним парканом, на території якої знаходиться недобудований будинок, господарська будівля (сарай), є забезпечення водопостачання (колодязь). Таким чином, спірна земельна ділянка є забудованою у відповідності із чинним законодавством. У зв'язку із наведеним, суд вважає, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування винесено із порушенням норм цивільного та земельного законодавства та порушує право позивачів, [PERSON] та [PERSON], на визнання за ними прав та обов'язків забудовників в порядку спадкування за законом на недобудований спадковий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями та на присадибну земельну ділянку, як спадкоємців за правом представлення відповідно до положень частини 3 ст. 1266 ЦК України. Відповідно до положень ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, а захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, в тому числі, шляхом визнання права та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.п.2,10 ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що виносити рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянки [PERSON], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 450 квадратних метрів, яка розташована у [ADDRESS], не мала жодних правових підстав. Суд вважає в цій частині дане рішення органу місцевого самоврядування слід скасувати, як таке, що винесене з порушенням вимог чинного законодавства. Враховуючи, що ухвалою Рахівського районного суду від 19.12.2013 року було вжито заходів по забезпеченню позову, а саме: заборонено Рахівській міській раді Закарпатської області проводити роботи з підготовки, посвідчення та затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність [PERSON], мешканці [ADDRESS] земельної ділянки площею 0.0523 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]; заборонено Реєстраційній службі Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області посвідчувати та видавати будь-яким особам свідоцтва про права власності на земельну ділянку площею 0.0523 га, цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS], суд на підставі ч.6 ст. 154 ЦПК України скасовує заходи забезпечення позову. Окрім того, з урахуванням задоволення позову з відповідачки [PERSON], на користь законного представника позивачів [PERSON], у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати, що складаються з 229.40 гривень судового збору, сплаченого позивачами за подання позовної заяві та 114.70 гривень за подання клопотання про забезпечення позову. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 154, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial