Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 03.07.2019 року позивач ТОВ "СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП" звернулось до суду з позовом до відповідачів, в якому просить в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ "СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП" за кредитним договором №014/9252/2/14813 від 06.05.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,4 кв.м., що належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 15, 16, 572, 591 ЦК України, Закону України "Про іпотеку". Ухвалою суду від 19.07.2019 року провадження по справі відкрито. 23.09.2020 року від представника відповідачів - адвоката Племениченко Г.В. надано відзив по справі із заявою про застосування строків позовної давності. Ухвалою суду від 20.11.2019 року розглянуто клопотання про витребування доказів. 24.01.2020 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача - адвоката Іскри С.Л. Ухвалою суду від 02.03.2020 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Іскра С.Л. підтримала вимоги у повному обсязі. Представник відповідачів - адвокат Племиниченко Г.В. заперечував проти позову у повному обсязі. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 06 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ЕРСТЕ БАНК», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 014/9252/2/14813 про надання кредиту в розмірі 50 000,00 доларів США. В подальшому, в якості забезпечення виконання зобов`язань був укладений договір іпотеки № 014/9252/2/14813/1 від 06.05.2008 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,4 кв. м., житловою - 17,4 кв. м. Право вимоги щодо кредитного договору № 014/9252/2/14813 від 06.05.2008 року на підставі договору про відступлення прав вимоги від 07.02.2019 року було передано від Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2009 року. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] . На вищевказаних підставах ТОВ «Стандард Фінанс Групп» звернулося до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. У відзиві на позовну заяву відповідачі вказували, що [PERSON] помер [INFO] від нещасного випадку. За життя при оформленні кредиту 06.05.2008 року [PERSON] уклав Договір добровільного страхування від нещасних випадків позичальника кредиту № 016212/0127/0000025 від 06 травня 2008 року на суму 252 500 гривень (по курсу НБУ на той час дана грошова сума складає 50 000 доларів США) де вигодонабувачем зазначений саме позикодавець ВАТ «Ерсте Банк». Однак, банк не звернувся до страхової компанії з метою виплати страхового відшкодування, яке на момент смерті повністю покривало розмір кредиту. У зв`язку з вищенаведеним представник відповідачів вважає, що грошова сума в розмірі 359 048,26 гривень не підлягає стягненню з відповідачів, а підлягає стягненню з страхової компанії, а грошова сума в розмірі 740 467,16 гривень є збитками відповідачів, і тому зобов`язання за кредитним договором є припиненими шляхом виконання. Крім того, 23.09.2019 року відповідачами до суду було подане клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідачі вказують, що банк змінив строк виконання зобов`язань на 28.01.2011 року шляхом пред`явлення позовної заяви і тому мав звернутися з відповідним позовом про стягнення коштів та відповідно звернення стягнення на предмет іпотеки до 29.01.2014 року, а позивач звернувся до суду тільки 03.07.2019 року. Тобто, позов пред`явлено з пропуском строку позовної давності. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 06 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ЕРСТЕ БАНК», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 014/9252/2/14813 про надання кредиту в розмірі 50 000,00 доларів США на строк до 05.05.2017 року із сплатою 12,5 % річних для придбання квартири [ADDRESS] /а.с.7-11//. В подальшому, в якості забезпечення виконання зобов`язань був укладений договір іпотеки № 014/9252/2/14813/1 від 06.05.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. Відповідно до договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,4 кв. м., житловою - 17,4 кв. м./а.с.12-14/. Право вимог щодо кредитного договору № 014/9252/2/14813 від 06.05.2008 року на підставі договору про відступлення прав вимоги від 07.02.2019 року було передано від Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп» /а.с.31-32/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2009 року /а.с.16/. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] , що не оспорюється жодною із сторін процесу. 06 травня 2008 року [PERSON] уклав Договір добровільного страхування від нещасних випадків позичальника кредиту № 016212/0127/0000025 від 06 травня 2008 року. Вигодонабувачем по даному договору страхування є ВАТ «Ерсте Банк». Сума страхування складає 252 500 гривень /а.с.80-82/. 07 травня 2009 року [PERSON] уклав Додаткову угоду № 1 по Договору добровільного страхування від нещасних випадків позичальника кредиту № 016212/0127/0000025 від 06 травня 2008 року. Відповідно до даного договору сума страхування була збільшена до 359 048,26 гривень, у зв`язку з зміною курсу долара США. 16.12.2019 року листом ПрАТ «СК «Уніка» повідомила, що страховою компанією було відмовлено спадкоємцям у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що смерть застрахованої особи [PERSON] сталася [INFO] не у зв`язку з страховим випадком /а.с.83/. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі 28.01.2011 року Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 014/9252/2/14813 від 06.05.2008 року з спадкоємців померлого, а саме з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 02.11.2011 року позовна заява була задоволена та стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» з спадкоємців грошову суму в розмірі 46 630,48 доларів США, що згідно з курсом НБУ на 25.11.2010 рік становило 370 185,39 гривень. Дані обставини підтверджуються рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2011 року по справі № 1512/2-2560/11/а.с.70-73/. 27.01.2012 року в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення ухвалою суду було відмовлено /а.с.74-75/. [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2011 року за нововиявленими обставинами у зв`язку з тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2012 року по справі № 1506/578/12 був встановлений факт настання смерті [PERSON] внаслідок нещасного випадку і наявні підстави для стягнення страхового відшкодування з ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класик» відповідно до договору страхування, який укладався разом з кредитним договором /а.с.88-91/. 18.03.2013 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/17526/2012 заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2011 року було скасовано, а справу призначено до розгляду /а.с.76-78/. 30.09.2013 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси позовна заява Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» була залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача по справі. Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили /а.с.79/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором іпотеки, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, викладені у відповідних заявах по суті справи, суд приходить до наступного. Позивач вказує, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги 27.02.2019 року у відповідачів була наявність заборгованість за вищевказаними кредитним договором в розмірі 1 556 934,21 гривень, що підтверджується копію договору про відступлення прав вимоги від 07.02.2019 року. Суд вважає, що дана сума заборгованості є обґрунтованою, а відповідачами не надано належних та допустимих доказів її спростування. Щодо посилань відповідачів щодо того, що грошова сума в розмірі 359 048,26 гривень не підлягає стягненню з відповідачів у зв`язку з наявністю договору страхування суд зазначає наступне. Ані позивачами, ані відповідачами не було надано доказів того, що вигодонабувач або спадкоємці отримали від страхової компанії будь-які грошові кошти, які були направлені на погашення кредитної заборгованості. Таким чином, суд вважає, що наявність договору страхування за яким не було сплачено жодних коштів не впливає будь-яким чином на розмір заборгованості за кредитним договором. В той же час, не заслуговують на увагу твердження відповідачів про те, що грошова сума в розмірі 740 467,16 гривень є збитками, які завдані відповідачам бездіяльністю співробітників банку у зв`язку з тим, що відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів розміру відповідних збитків, умисної бездіяльності банку та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю банку та розміром збитку. Таким чином, позовна заява є обґрунтованою. В той же час, відповідачами до суду подана заява про застосування строку позовної давності. Доводи сторони позивача, що строк позовної давності починається зі строку закінчення дії кредитного договору, а саме з 2017 року, судом не приймаються до уваги, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 09.09.2019 по справі № 490/10964/15-ц та Постанові ВС від 03.04.2019 по справі № 368/923/17. Таким чином, з моменту пред`явлення позову Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк» змінило строк виконання зобов`язання по договору № 014/9252/2/14813 від 06.05.2008 року і вважається, що строк виконання по вищевказаному кредитному договору до спадкоємців настав 28.01.2011 року (момент пред`явлення позовної заяви як вказано в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2011 року по справі № 1512/2-2560/11). З урахуванням того, що Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк», яке в подальшому було замінено на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» змінило строк виконання зобов`язання за кредитним договором на 28.01.2011 року, то позовна давність починає свій перебіг на наступний день після такої дати, а саме 29.01.2011 року. Тобто, банк або інша особа, яка має право вимоги за кредитним договором № 014/9252/2/14813 від 06.05.2008 року мала пред`явити позовну заяву про стягнення суми заборгованості чи/або звернення стягнення на предмет іпотеки до 29.01.2014 року. Крім того, суд вважає обґрунтованими твердження відповідачів по справі про те, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності (ч. 1 ст. 265 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 09.09.2019 року по справі № 490/10964/15-ц. За таких обставин у позивача по справі виникло право пред`явити позов до іпотекодавців протягом трьох років, починаючи від дня, наступного після закінчення строку, наданого боржнику для дострокового виконання кредитних зобов`язань. Відповідні висновки щодо застосування норм права висловлені в Постанові ВС від 10.10.2018 по справі № 643/5761/16-ц та Верховним Судом України у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6-3116цс16. Таким чином, суд погоджується з твердженнями представника відповідачів, що строк позовної давності щодо предмету іпотеки, який є похідним від кредитного договору, закінчився 29.01.2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Крім того, згідно з ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. В ході судового розгляду справи представник позивача посилалась на необхідність застосування принципу верховенства права при вирішенні спору по даному позову, мотивуючи тим, що особа взяла кредит, придбала житло, сплатила невелику частку кредиту, та спадкоємці - відповідавчі по справі уникають необхідності повернення боргу за кредитом, користуються житлом, придбаним за вказані кошти, а наразі заперечують з посиланням на строк позовної давності. Суд зазначає, що вказані твердження сторони позивача судом відхиляются, оскільки заявлені позивачем вимоги обгрунтовані з правової точки зору, але пред`явлені з порушенням строку позовної давності. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як заявлені з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed