Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2016 року, реєстрація якого була здійснена спонтанно, необдумано і майже фактично після його реєстрації спільне проживання було припинено. Від шлюбу спільних дітей не мають. Через відмову чоловіка розірвати шлюб за взаємною згодою через органи РАЦСУ, вважає ,що в даних правовідносинах між нею та її чоловіком існує спір, який необхідно вирішити у судовому порядку. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу як зазначила позивачка неможливе. Позивач в судове засідання не з"явилась, попередньо надіславши до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачем до суду також подана заява, з якої вбачається його згода на розірванні шлюбу, та прохання про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Все вищезазначене знаходе підтвердження і у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.12.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Шлюбні відносини припинені фактично після його реєстрації. Від шлюбу спільних дітей не мають.На пропозицію дружини розірвати шлюб за взаємною згодою, відповідач відмовився. Наміру збереження шлюбу сторони не мають.Як встановлено шлюб сторін по справі носить формальний характер, який суперечить інтересам позивача по справі. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини та чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася цим правом та звернулася з цим позовом до суду. Наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене сторонами по справі, суд вважає, що причини, що спонукують їх на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню . Спору щодо спільного майна подружжя на даний час у сторін по справі не має . На підставі викладеного ,

Outcome: approved