Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

[PERSON] (далі\~по тексту\~ позивач)\~звернулась до\~суду з\~вищевказаним позовом\~до Турбівської\~селищної ради\~Вінницького району\~Вінницької області\~(далі\~-\~відповідач),\~з вимогою\~визнати право\~власності на\~1/2\~частку житлового\~будинку із\~господарськими спорудами,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер\~ [PERSON] , який приходився їй чоловіком.\~Після його\~смерті відкрилась\~спадщина за законом, до складу якої увійшло право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач, будучи спадкоємцем першої черги спадкування звернулась до нотаріуса із заявою відповідного змісту про прийняття спадщини, утім їй було відмовлено у видачі нотаріального акту на її ім`я, оскільки об`єкт нерухомості мав статус колгоспного двору, а визначити яка частка належала спадкодавцеві нотаріусу не представляється за можливе, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк представник відповідача відзиву на позов не подав, проте направив в адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу місцевого самоврядування, а також вказав на відсутність заперечень проти задоволення позову. Ухвалою суду\~від 13.04.2021\~розгляд справи\~призначено за\~правилами загального\~позовного провадження,\~витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області матеріали спадкової, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 12.05.2021 клопотання позивача про витребування доказів, а саме з Державного нотаріального архіву матеріалів спадкової справи №494/2004, заведеної після смерті [PERSON] було задоволено. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] №494/2004 слідує, що своїм правом на спадкування скористалась позивач [PERSON] , будучи дружиною спадкодавця, в підтвердження чому надано свідоцтво про одруження (а.с.61), отож спадкоємцем першої черги спадкування. Інші спадкоємці діти спадкодавця, від свого права на спадкування відмовились, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви відповідного змісту. Встановлені судом та перевірені зібраними у справі доказами обставини свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка [PERSON] , спадщину прийняла, відтак вона їй належить. 12.02.2021 постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори Кицюк О.П. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказаний об`єкт нерухомості мав статус колгоспного двору, був об`єктом спільної сумісної власності, утім визначити, яка частка належала ще спадкодавцеві нотаріусу не представляється за можливе (а.с. 12). Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування"\~роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з довідкою №237 від 17.02.2021 виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, встановлено, що згідно записів погосподарської книги Вахнівської сільської ради, станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору був [PERSON] , а членом колгоспного двору, яка проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] який відносився до категорії колгоспних дворів, була [PERSON] (а.с. 11). Згідно технічного паспорту виготовленого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 11.01.2021, вказаний житловий будинок збудований в 1968 році. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N\~32 та N\~33\~до Інструкції\~про порядок\~вчинення нотаріальних\~дій виконавчими\~комітетами міських,\~селищних,\~сільських Рад\~депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11\~березня 1985\~року N\~105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Згідно ст.\~120\~Цивільного\~кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст.\~121,\~123 Цивільного кодексу\~Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п.\~6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~22\~грудня 2005\~року N\~20\~"Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Зібрані у справі докази підтверджують, що спірний об`єкт нерухомості належав двом особам у рівних частках, тобто по Ѕ кожному [PERSON] та позивачеві [PERSON] , позивач спадщину після смерті чоловіка прийняла, що доведено належними доказами, однак не оформила своїх спадкових прав. Інші спадкоємці відмовилися належної їм частки у спадковому майні [PERSON] , отож позивач є єдиним спадкоємцем, однак в нотаріальному порядку вона позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права за вказаних вище обставин. З огляду на викладене та в контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, що є очевидним, а обраний нею спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved