Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1800 грн. у місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини, тобто до 28 лютого 2017 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, тобто до 28 лютого 2017 року. Дочка проживає разом з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Дитина дуже хвора з десятимісячного віку, є інвалідом з дитинства, у 2012 році перенесла операцію на серці, знаходиться під наглядом лікарів з діагнозом вроджена повна АВ блокада ІІІ-го ступеню, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому. У звязку з захворюванням, дитині необхідне постійне обстеження і консультації в обласній лікарній міста Кіровограда, національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова в місті Києві. Також їздили неодноразово на обстеження до Росії у Московський науковий центр серцево-судинної хірургії. [PERSON] навчається у Кіровоградському коледжі статистики. Загальна вартість освітньої послуги становить 14600 грн. Строк навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року. Кожний місяць необхідно вносити плату по 730 грн. Крім того дитина проживає в орендованій квартирі, за яку необхідно сплачувати щомісяця 700 грн. орендної плати. Вона допомагає дитині, однак ця допомога незначна, оскільки її заробітна плата становить лише 2000 грн. на місяць. Відповідач зовсім не піклується про дитину, не допомагає їй у добровільному порядку, на операцію матеріальної допомоги не надавав. Аліменти, які стягуються з нього за рішенням суду в сумі 500 грн. є недостатніми для нормального проживання хворої дитини. Тож вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання їх спільної дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що працює неофіційно. Дочка отримує пенсію в сумі 1400 грн. щомісячно. Відповідач з власної ініціативи дитині не допомагає. Сплачує щомісячно по 500 грн., що є недостатнім. За рішенням суду з нього також було стягнуто додаткові витрати на дитину, повязані з операцією, але рішення суду ним не виконано. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, отже не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в більшому розмірі. За судовим рішенням аліменти на утримання дочки сплачує щомісяця, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, інших утриманців не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року №2/389/1059/13 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини, тобто до 28 лютого 2017 року. Шлюб між сторонами розірвано 03 квітня 2002 року. Внаслідок повторного шлюбу позивач набула прізвище - [PERSON]. Відповідач відповідно до свідоцтва про зміну імені, також змінив прізвище - на [PERSON]. З довідки про склад сімї вбачається, що до складу сімї [PERSON] входить дочка [PERSON] (а.с. 10). З наявної у матеріалах справи медичної документації вбачається, що неповнолітня [PERSON] має захворювання серця, у звязку з чим їй була зроблена відповідна операція. Потребує постійного обстеження і нагляду лікарів (а.с. 12,13,14,15). Відповідно до посвідчення виданого 29 вересня 2013 року, [PERSON] є дитиною-інвалідом. До 27 лютого 2017 року їй призначено Державну соціальну допомогу в сумі 1307 грн. (а.с.11). Договір про підготовку фахівця та довідка від 04 жовтня 2016 року свідчать про те, що [PERSON] навчається в Кіровоградському коледжі статистики НАСОА І рівня акредитації за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування» на денній платній основі. Строк навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року, вартість навчання складає 14600 грн. (а.с. 16,17). Згідно з довідкою Новозаводського районного центру зайнятості міста Дніпро, [PERSON] з 21 квітня 2016 року зареєстрований у центрі зайнятості як безробітній. Його дохід за період квітень жовтень 2016 року складає 1719 грн. 73 коп. Зі змісту рішення Знамянського міськрайонного суду від 13 грудня 2013 року вбачається, що з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на лікування дочки [PERSON] в розмірі 30189 грн., а також витрати за проїзд з міста Знамянка до міста Москви в сумі 1496 грн. Статтею 180 СК України покладає обовязок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року надано розяснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На спірні правовідносини поширюються положення ч.1 ст.192 СК України, якими передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 зазначеної вище Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року судам розяснено, що розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. За змістом ст.128 КЗпП, положень Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, оскільки позивач не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти у розмірі заявлених позовних вимог, в той час як відповідач надав суду докази, що єдиним його доходом є допомога по безробіттю, яка фактично менша за встановлені прожиткові стандарти. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів, а саме: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я сторін та інші суттєві обставини, які б могли стати підставою для збільшення розміру аліментів. Наявність в справі медичних документів не свідчить про зміну стану здоров'я дитини, оскільки суду не відомо який був стан здоров'я дитини при ухваленні рішення про стягнення аліментів, інвалідність дитина мала вже на час ухвалення судом попереднього рішення про стягнення аліментів. До того ж, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на такі обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Судові витрати суд відносить на рахунок держави, виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Разом з цим, суд роз'яснює позивачу, що сплачена нею при зверненні до суду сума судового збору може бути їй повернута ухвалою суду за її відповідним клопотанням на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: dismissed