Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав останнього. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народився [INFO] син [PERSON] . Після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась мешкати разом з матір`ю. Весь цей час відповідач не цікавився життям сина, не відвідував школу, не надавав матеріальної допомоги, перешкоджав дитині виїзду за кордон, не займався його здоров`ям та відпочинком. На сьогоднішній день має значну заборгованість по сплаті аліментів. Тому просить позбавити його батьківських прав щодо спільної дитини сторін: сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно проживав з позивачем певний час однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Після народження сина [PERSON] в органах ЗАГСу він повністю визнав його своєю дитиною і надав своє прізвище. За ініціативою позивача їх відносини були припинені, внаслідок чого він покинув сім`ю. Але весь цей час він бажав бачитись з дитиною, але позивач в цьому йому всіляко перешкоджала. Він надавав матеріальну допомогу сину, дарував подарунки, але позивач образливо говорила, що я знайшов їх на смітнику. Спочатку він міг бачитись з сином, але у присутності матері, але в подальшому позивач і такі зустрічі припинила, вказуючи на негативність впливу на дитину з боку батька, але не пояснюючи в чому це відображається. Тому 3.12.2010 року відповідач звернувся до опікунської ради Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак служба у справах дітей відмовилась розглядувати заяву, оскільки позивач в цей час подала позов про позбавлення відповідача батьківських прав. В задоволенні її позову було відмовлено, але позивач всіляко налаштовувала сина проти батька, не відвідувала занять з психологом, на які приходив відповідач, не виконувала розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення графіку побачень дитини з батьком. Багато разів він надавав дозвіл позивачу на виїзд дитини за кордон у супроводі матері, але в свою чергу аналогічного дозволу позивач відповідачу не надавала. Він також мав неодноразові бесіди з класним керівником сина [PERSON] , приходив на батьківські збори і на святкування 1 вересня, цікавився станом здоров`я дитини у дільничного педіатра [PERSON] . За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 3-я особа: служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не зверталась. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.2 та ч.4, ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ч.1-3, ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як зазначає ч.1, ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народився [INFO] син [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с.5), де в графі „батько" значиться [PERSON] , відповідач по справі. Оскільки сторони не перебували в шлюбі, тому суд робить висновок, що батько записаний у вказаний документ за його особистою заявою, що свідчить про згоду відповідача з дня народження сина про походження дитини від нього. Після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась мешкати разом з матір`ю, в квартирі в якій і зареєстрований (а.с.9). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2004 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця (а.с.31-32). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2013 року розмір призначених аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина було зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх його доходів щомісяця (а.с.33). Згідно ч.1, ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як наголошує п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За змістом довідки №198 від 24.05.2013 року гімназії №261 м. Києва, де навчався [PERSON] , батько дитини приходив до школи кілька разів, цікавився навчанням та поведінкою дитини, його спілкуванням з однокласниками та позашкільним життям, але до школи хлопчика не приводив та не забирав, участі в організації позакласних заходів не брав, батьківські збори не відвідував (а.с.11). Довідки №75 від 2.06.2016 року, №116 від 5.06.2014 року, №49 від 11.06.2015 року, №2 від 12.01.2017 року ліцею „Інтелект" зазначають, що батько дитини [PERSON] до ліцею жодного разу не приходив, участі в батьківських зборах не приймав, участі в організації класних і позакласних заходів не брав (а.с.12-15). Технічний ліцей м. Києва своєю довідкою №117 від 25.05.2017 року повідомляє, що [PERSON] участі у батьківських зборах та заходах не приймав, шкільні заходи за участю дитини не відвідував (а.с.16). Згідно медичних довідок поліклініки №2 Дарницького району м. Києва батько дитини [PERSON] до медичної установи не приходив, його супроводжували мати або бабуся (а.с.17-24). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2012 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.25-26). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2013 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2012 року було скасоване і винесено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову та попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини [PERSON] (а.с.27-30). Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. За змістом висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 3.01.2018 року за №101-41/03 з метою захисту майбутнього та інтересів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи думку дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його дитини: сина - [PERSON] (а.с.85-86). У відповідності до п.п.2, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Як вбачається з відповідей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 18.05.2011 року та 28.09.2011 року [PERSON] звертався з заявами до вказаної установи про вирішення сімейних спорів щодо його побачень з дитиною і отримав відповідь про надання психологом комплексу соціальних послуг і застосування медиації - методики вирішення спорів за допомогою посередника (а.с.50-51). Розпорядженням №150 Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 3.04.2013 року було визначено участь батька [PERSON] у вихованні його дитини [PERSON] без обов`язкової присутності матері дитини: 1 і 3 субота та неділя щомісяця з 11-00 годин до 17-00 годин та зобов`язано матір дитини [PERSON] не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - [PERSON] (а.с.54). Однак 23.05.2013 року відповідач звертається з заявою до тієї ж установи про невиконання [PERSON] розпорядження №150 Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 3.04.2013 року і отримує відповідь про проведення бесіди з [PERSON] та роз`яснення їй норм сімейного законодавства (а.с.55). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2013 року було зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] та встановлено [PERSON] час спілкування з сином без обов`язкової присутності матері дитини під час зустрічей кожної 1 і 3 суботи щомісяця з 11-00 годин до 19-00 годин та кожної 1 і 3 неділі щомісяця з 11-00 годин до 16-00 годин (а.с.56). Крім того, відповідач [PERSON] систематично та безперешкодно надавав дозвіл своєму синові [PERSON] на його виїзд за кордон, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами від 20.05.2006 року, 23.06.2007 року, 16.05.2008 року, 15.05.2010 року, 31.05.2014 року, 13.06.2014 року, 13.06.2014 року, 11.03.2016 року, 23.04.2019 року (а.с.60-66; 132). Згідно наданої довідки про наявність заборгованості у відповідача по сплаті аліментів станом на 10.04.2019 року вона становить 11 716 грн. 39 коп. (а.с.133-135), однак наявність даної заборгованості не свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов`язків щодо утримання свого сина. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є крайнім заходом, при цьому суд враховує категоричну позицію відповідача щодо заперечення предмету спору, його бажання бачитись з дитиною, і з цього приводу постійних сварок з позивачкою з приводу її перешкод в цьому та неможливістю спільного проживання з дитиною, відсутність негативних даних поведінки відповідача щодо позивачки та їх спільної дитини, тому вказані обставини є винятковими і за таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити, однак відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків протягом 6 місяців, що є необхідним і достатнім терміном з цього приводу.

Outcome: dismissed