Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 лютого 2007 року відповідно до укладеного договору б/н [PERSON] отримав кредит в розмірі 7 210 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.п.3.2,3.3 зазначених Умов та Правил відповідач також надала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і вона надала право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 29 091 гривня 36 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 322 гривні 52 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21 907 гривень 35 копійок, а також нараховані штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1 361 гривня 49 копійок (процентна складова), в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.33,35), в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.26), відповідно до якої прохала розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.34,36) в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву (а.с.37), відповідно до якої прохав розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.21), як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру про надання останньому строкового кредиту на суму 4 400 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами наданих банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві, а відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.п.3.2,3.3 зазначених Умов та Правил відповідач також надала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і вона надала право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту (а.с.10). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній зобов'язався погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобов'язань більше ніж 120 днів, сплати банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 3.1 Умов і правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви, тобто 20 лютого 2007 року (а.с.10). Відповідно до п. 9.12 вищезазначених Правил, договір між сторонами діє 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же самий строк. Пунктом 3.2. Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт надає згоду банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) його (а.с.12), у зв'язку з чим кредитний ліміт було підвищено з 4 400 гривень до 7 210 гривень (а.с.6-9). Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатив кредит у встановлений строк в повному обсязі, в зв'язку з чим згідно розрахунку позивача станом на 30 листопада 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 29 091 гривня 36 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 322 гривні 52 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21 907 гривень 35 копійок, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1 361 гривня 49 копійок (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.6-9), відповідно до якого відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитом в тому числі і у вересня, жовтні та листопаді 1014 року. Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним догвором у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved