Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Представник Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго"-Курочкін О.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення ступіню вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.08.2010 р. у м. Києві на вул. Богатирській, 3 за участю застрахованого в ТДВ «СК «Індіго» транспортного засобу «Міtsubіshі», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Nіssаn», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]; стягнення на користь Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго" суми виплаченого страхового відшкодування в межах 52665 грн. 26 коп., з урахуванням ступеню його вини. При цьому, посилається на те, що 30.06.2010 р. між Товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №206-01159-10, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Міtsubіshі», д/н [NUMBER]. 11.08.2010 р. на вул. Богатирська, 3 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Міtsubіshі», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення спільно [PERSON], який керував автомобілем „Nіssаn, д/н [NUMBER], та [PERSON] Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2010 р., якою провадження по справі було закрито у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. До товариства з заявою звернувся 11.08.2010 р. страхувальник про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, та надав всі необхідні документи. Товариством був складений страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування 28.02.2014 р. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно договору страхування, товариство відшкодувало страхувальнику на підставі наряду-замовлення №НМ026054 від 06.11.2010 р. страхове відшкодування в розмірі 78165 грн. 26 коп. по платіжним дорученням №3907 від 25.09.2013 р., №6212 від 26.03.2014 р. Тому, в силу закону до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. У зв'язку з тим, що на момент ДТП відповідальність водія транспортного засобу „Nіssаn", д/н [NUMBER], була застрахована за полісом ВЕ №0580785 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивач має право звернутися з позовною заявою до винуватця у скоєнні ДТП для відшкодування шкоди у порядку ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». Враховуючи, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 25500 грн. згідно п.9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власниів наземних транспортних засобів», відшкодувано в судовому порядку повинно бути 52665 грн. 26 коп. Представник позивача в ході розгляду справи уточнив позовні вимоги, пред'явивши вимоги до [PERSON] та ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», і просить стягнути на користь позивача солідарно з відповідачів по справі суму виплаченого страхового відшкодування в межах 78165 грн. 26 коп., судові витрати по справі. При цьому, мотивує свої вимоги тим, що ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до п.9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна відшкодувати заподіяну шкоду в межах ліміту відповідальності в 25500 грн., чого не зробила нарівні з [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги, пред'явлені до її довірителя, не визнала, пояснивши, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення з позовом до суду, бо позивач у порушення діючого законодавства України у встановлені законом строки не виплатив своєчасно страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту. Представник притягнутого до участі справі в якості співвідповідача згідно ст. 33 ЦПК України Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з'явився, належним чином співвідповідач про час, місце слухання справи повідомлявся, надав суду письмові заперечення на позов та просить слухати справу без його участі, тому суд, враховуючи думку представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі представника співвідповідача. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 30.06.2010 р. між Товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №206-01159-10, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Міtsubіshі», д/н [NUMBER]. 11.08.2010 р. на вул. Богатирська, 3 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Міtsubіshі», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення спільно [PERSON], який керував автомобілем „Nіssаn, д/н [NUMBER], та [PERSON] Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2010 р., якою провадження по справі було закрито у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. До Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго" з заявою звернувся 11.08.2010 р. страхувальник про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, та надав всі необхідні документи. Товариством був складений страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування 28.02.2014 р. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно договору страхування, позивач по справі відшкодував страхувальнику на підставі наряду-замовлення №НМ026054 від 06.11.2010 р. страхове відшкодування в розмірі 78165 грн. 26 коп. по платіжним дорученням №3907 від 25.09.2013 р., №6212 від 26.03.2014 р. На момент ДТП відповідальність водія транспортного засобу „Nіssаn", д/н [NUMBER], була застрахована за полісом ВЕ №0580785 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.5-25, 80). Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таке ж положення передбачено і ст.27 Закону України „Про страхування". Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 9.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика-це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 грн. на одного потерпілого (у редакції, чинній на дату настання ДТП). Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування , яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування. Одними із видів добровільного страхування є страхування майна та життя. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідачі по справі не відшкодовували позивачу по справі понесені ним витрати по виплаті страхового відшкодування. Тому, в силу діючого законодавства України, норми якого наведені вище, відповідачі повинні відшкодувати в судовому порядку суму виплаченого страхового відшкодування позивачу: ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - у межах ліміту відповідальності з врахуванням безумовної франшизи, [PERSON] - суму, що перевищує ліміт відповідальності його страхової компанії. Оскільки у ДТП є обоюдна вина його учасників, то при вирішенні спору в суді необхідно виходити з положень п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнх транспортних засобів», згідно якого у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взамопов'язаими, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Як роз'яснено в абзаці 5 пункту 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. У постанові судді по адміністративній справі відображено, що ДТП сталась внаслідок порушення обома водіями Правил дорожнього руху, тому розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) кожному з водіїв припадає по половині від загального розміру заподіяної шкоди (виплаченого страхового відшкодування), тобто по 39082 грн. 63 коп. з розрахунку (78165, 26 грн. : 2). Ліміт відповідальності ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» по майну визначений відповідно до полісу ВЕ № 580785 в 25500 грн., франшиза 510 грн., тому з вказаної страхової компанії підлягає стягненню на користь позивача сума в розмірі 24990 грн. з розрахунку (25500 грн. - 510 грн.). З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 14092 грн. 63 коп. з розрахунку (39082, 63 грн. - 24990 грн.). Посилання представників відповідачів на те, що позивачем пропущений трирічний термін звернення з позовом до суду, є безпідставними, оскільки відповідно до ч.6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Позивач по справі виплатив [PERSON] страхове відшкодування в повному обсязі 26.03.2014 р., до суду позивач подав позов у січні 2015 р. у межах трирічного строку. Аналогічний правовий висновок був зазначений і в постанові Верховного Суду України у справі №3-9 rс15 від 25 лютого 2015 року, який є обов'язковим для застосування судом при винесенні рішення. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню понесені ним судові витрати по справі при подачі позову до суду, виходячи з об'єму задоволених позовних вимог пропорційно розміру присуджених сум, що стягуються з кожного з відповідачів, що становить для ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 249 грн. 90 коп., для [PERSON] - 140 грн. 93 коп. (а.с.26). На підставі викладеного,

Outcome: partial