Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

22.06.2016 позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк"\~ 11828,79 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2016 має заборгованість 11828,79 грн., яка складається з наступного: 170.29 грн. - заборгованість за кредитом; 7239.03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3380.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 539.47 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить розгляд справи проводити за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує (а.с. 39). Відповідач, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити за його відсутності та в позові відмовити за пропуском строку позовної давності (а.с. 47). Суд вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, відповідно до укладеного договору № б/н від 07.11.2011 року [PERSON] отримав у відповідача кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - кого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6-32). При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується\~ повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2016 має заборгованість 11828,79 грн., яка складається з наступного: 170.29 грн. - заборгованість за кредитом; 7239.03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3380.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 539.47 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Пунктом 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.1.1.7.31 умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, піні, штрафу, витрат банку становить 50 років (а.с.22). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності ст.257 ЦК України визначено тривалістю 3 роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як встановлено судом, останню проплату по кредитній угоді відповідач здійснив 05.10.2012. (а.с. 4). В подальшому ніяких проплат не здійснював, тобто, почав порушувати умови угоди, які надавали позивачу право з ціллю захисту його інтересів предявити позов про стягнення заборгованості по кредиту, чого зроблено не було в межах строків позовної давності. Умова договору щодо встановлення строку позовної давності терміном 50 років є явно не справедливою і суперечить чинному законодавству. Ніяких попереджень відповідачу про необхідність виконувати взяті на себе зобовязання по кредитній угоді, позивач не надсилав. Таким чином, суд виходить з положень частини 3 статті 267 ЦК України і за заявою відповідача застосовує позовну давність, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed