Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.12.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11100365000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 68500,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 20.12.2027 року або достроково зі сплатою 11,30 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру: Місце знаходження застави: [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м., що підтверджується Договором іпотеки № б/н від 18.12.2006, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 18.12.2006, за реєстром № 4288. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «[PERSON] банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 106043,43 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 937211,83 грн., яка складається з: -65825,11 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 581762,32 грн. - заборгованість за кредитом; -40218,32 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 355449,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. На підставі ст. 11, ч. 1 та 3 ст. 33, 41 Закону України „Про іпотеку» позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 106043,43 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 937211,83 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11100365000 від 20.12.2006, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру: місце знаходження застави: [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м. (на виставі Договору іпотеки № б/н від 18.12.2006) шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «[PERSON] банк» (ЄДРПОУ: 34047020, місце знаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) права власності на вказане майно. Визнати за Публічним акціонерним товариством «[PERSON] банк» (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру за адресою [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м. - Припинити право власності Іпотекодавця [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою. - виселити з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою. - витребувати від [PERSON] та передати ПАТ «[PERSON] банк» (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В процесі розгляду справи представник позивач підтримав позовні вимог у повному обсязі. В останнє судове засідання не зявився, проте згідно поданої заяви просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою не проживає, у звязку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. За вищевказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 20.12.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11100365000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 68500,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 20.12.2027 року або достроково зі сплатою 11,30 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру: Місце знаходження застави: [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м., що підтверджується Договором іпотеки № б/н від 18.12.2006, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 18.12.2006, за реєстром № 4288. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «[PERSON] банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 106043,43 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 937211,83 грн., яка складається з: -65825,11 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 581762,32 грн. - заборгованість за кредитом; -40218,32 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 355449,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Судом також встановлено, що 04.03.2014р. представником ПАТ «Дельта-Банк» було надіслано на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також повідомлення про перехід прав та обовязків за договором іпотеки до ПАТ «Дельт-Банк», що підтверджується реєстром рекомендованих повідомлень (а.с. 42-45) Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач порушив умови договору, то позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» N 898-ІУ іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Згідно зі ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачається право іпотекодержателя в незалежності від повідомлення іпотекодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.37 ЗУ "Про іпотеку", Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Законом України "Про іпотеку", а саме: статтями 33, 36, 37 та Договором іпотеки визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття Іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності. Таким чином, необхідно задовольнити позовні вимоги в цієї частині та в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 106043,43 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 937211,83 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11100365000 від 20.12.2006, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру: місце знаходження застави: [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м. (на виставі Договору іпотеки № б/н від 18.12.2006) шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «[PERSON] банк» (ЄДРПОУ: 34047020, місце знаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) права власності на вказане майно. Визнати за Публічним акціонерним товариством «[PERSON] банк» (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру за адресою [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м. Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. При цьому, в такому разі необхідно припинити право власності Іпотекодавця [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м.. Суд також вважає, що оскільки за позивачем визнається право власності на спірну квартиру, то необхідно зобовязати відповідача передати позивачу технічний паспорт та правовстановлюючі документи на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст.40 ЗУ "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Частиною 3 ст. 109 Житлового кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виселився з квартири на вимогу іпотекодержателя, у звязку з чим, підлягає виселенню в примусовому порядку. В той же час, відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який опубліковано 07.06.2014р., протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З кредитного договору вбачається, що кредит видався в іноземній валюті у розмірі 68500,00 дол. США, крім того він надався з метою придбання житла квартири за адресою: [ADDRESS]; загальна площа: 50,8 кв. м.; житлова площа: 30,4 кв. м.. Згідно даних реєстру нерухомого майна, окрім цієї квартири будь-якого нерухомого майна за відповідачем не зареєстровано. Таким чином, на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII. В Постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015р. по справі за позовом публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту і звернення стягнення на предмет іпотеки\~за заявою публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року зазначено, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України Про мораторій» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Частиною 2 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Таким чином, що рішення суду підлягає виконанню після зупинення дії Закону України «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII. На підставі викладеного,

Outcome: approved