Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

18.10.2016 року позивач - комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" завернулось до суду з дійсним позовом, який неодноразово уточнювали. В остаточній редакції позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.07.2011 по 30.06.2015 в сумі 13875,95 грн, три відсотки річних у сумі 448,98 грн, інфляційні витрати у сумі 4179,60 грнта судовий збір у розмірі 1378 грн. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що вони надають послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач [PERSON] отримує ці послуги і за період з 01.07.2011 по 30.06.2015 відповідач не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 13875,95 грн (т.1 а.с.6,125,258). 03.02.2017, 06.02.2017 відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності та заперечення (а.с. 31-32,33-36,51,52-55,86,97-98,162-164,196-201) 03.02.2017 [PERSON] пред`явив зустрічний позов, який неодноразово уточнював, В обґрунтування зустрічного позову, з урахуванням остаточної редакції, [PERSON] просить постановити, що КП «ХТМ» порушено його конституційне право, передбачене ст. 33 Конституції України. Зобов`язати КП «ХТМ» списати грошові кошти, які витребувані з нього та його сина, як безпідставну заборгованість. Постановити про протиправне відкриття КП «ХТМ» особового рахунку на ім`я [PERSON] та зобов`язати закрити особовий рахунок. Стягнути з КП «ХТМ» суму шкоди у розмірі 23400 грн (т. 1 а.с. 46-50, 56-60,66-72, 151-155,273-277) 20.10.2017 КП «ХТМ» подало заперечення на зустрічну позовну заяву (а.с.182-183,243-246) Представник позивача Пономаренко Т.І. у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначила, що позивач просить стягнути заборгованість з власника квартири [ADDRESS] [PERSON] . У задоволені зістрінчого позову просила відмовити, за безпідставністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову. Зустрічну позову заяву просив задовольнити, з підстав, викладеній у ній. Третя особа, за зустрічним позовом, [PERSON] , підтримав зустрічний позов, просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Особовий рахунок по оплаті за теплопостачання відкритий на [PERSON] . Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно п.5ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. З ухвали про відкриття наказного провадження №638/12659/15-ц за заявою КП «ХТМ» до [PERSON] , [PERSON] вбачається, що у 31.07.2015 КП «ХТМ» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] 07.12.2015 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова судовий наказ від 28.09.2015 - скасовано (т. 1 а.с.10). Через канцелярію суду відповідачем [PERSON] подані заяви про застосування строку позовної давності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України (в редакції, що діяла на час пред`явлення заяви про видачу судового наказу), перериває перебіг позовної давності. З копії ухвали, яка залучена до матеріалів справи, вбачається, що 31.07.2015 КП «ХТМ» звернулась до суду з заявою, 07.12.2015 судовий наказ за заявою КП «ХТМ» про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] було скасовано. Тобто, заборгованість підлягає стягненню з серпня 2015, в межах строку позовної давності, тобто, позовна вимога про стягнення заборгованість з 01.07.2011 по 31.07.2015 у сумі 2627,07 грн не підлягає задоволенню, так як пред`явлена поза межами позовної давності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. Разом з тим, суд погоджується з розрахунком заборгованості позивача за період з серпня 2012 по 30.06.2015, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 8802,47 грн. Окрім того, з відповідача підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні витрати, що не суперечить вимогам ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Відповідно до відомості нарахування інфляційних витрат та 3% річних позивач просить стягнути зазначені витрати у сумі 4179,60 грн та 448,98 грн відповідно. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд, встановивши наявність у відповідачів заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, доходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів виниклої суми заборгованості із урахуванням 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції. Вирішуючи питання по зустрічному позову суд виходить з наступного: Щодо вимоги [PERSON] про зобов`язання КП «ХТМ» списати грошові кошти які витребує КП «ХТМ» з нього. Суд зазначає, що судом при розгляді справи було перевірено розрахунки , надані КП «ХТМ» зазначені розрахунки відповідають вимогам закону і є дійсними, розрахунки відповідача [PERSON] є хибними та спростовуються матеріалами справи. Окрім того, відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13. Доводи відповідача на те, що між ним та КП «ХТМ» не укладався договір про надання відповідних послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не можуть бути прийняті судом, оскільки згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до заявлених вимог. Отже, оскільки позов задоволено частково, тільки на 63,4%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 873,70 грн.

Outcome: partial