Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

03.07.2019 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний», якимпросить зобов`язати Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний» повернути [PERSON] , грошові кошти, які були отримані останньою в період з 01.08.2018 року по 16.05.2019 року, як заробітна плата, та списані Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Південний» з рахунку [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» в розмірі 118989,11 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» на користь позивача - [PERSON] суму в розмірі 100000 гривень моральної шкоди; понесені витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу (послуги адвоката) у розмірі 11765,50 грн. покласти на Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний» . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану цивільну справу 03.07.2019 року передано судді Гниличенко М.В.. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» про повернення грошових коштів та компенсації моральної шкоди. Справа призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження. Відповідачем у порядку ст.178 ЦПК України було надано відзив на позовну заяву, яким вважають вимоги позивача безпідставними та просять відмовити у позові у повному обсязі./а.с.23/ Представником позивача адвокатом Гришко С.О. у порядку ст.179 ЦПК України було надано відповідь на відзив, якою просив задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі. Представник позивача - адвокат Гришко С.О. до судового засідання з`явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» Возікова Н.В. до судового засідання з`явилась, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 липня 2007 року між Акціонерним банком «Південний» (на цей час Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний) та [PERSON] було укладено кредитний договір за № В 343, за яким кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 92000 доларів США, зі сплатою 13 відсотків річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту - 09 липня 2009 року. Угодою від 30 вересня 2013 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року сторонами було внесено зміни, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту - 28 березня 2014 року. До кредитного договору сторонами неодноразово вносилися зміни згідно з наступними додатковими угодами: угода від 28 вересня 2007 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено редакцію додатку № 1 та 2 до договору; угода від 09 липня 2009 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було забезпечено зобов`язання [PERSON] заставою майнових прав на майбутню нерухомість з наступною іпотекою, порукою ТОВ «ЮГК Діамант», порукою фізичної особи [PERSON] ; угода від 30 листопада 2009 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 28 травня 2010 року, угода від 28 травня 2010 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 30 червня 2010 року; угода від 30 червня 2010 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 30 липня 2010 року; угода від 30 липня 2010 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 31 серпня 2010 року; угода від 31 серпня 2010 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 29 грудня 2010 року; угода від 29 грудня 2010 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 28 грудня 2011 року; угода від 28 грудня 2011 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було викладено кредитний договір у новій редакції; угода від 29 березня 2012 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 28 вересня 2012 року; угода від 28 вересня 2012 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було викладено кредитний договір у новій редакції; угода від 01 лютого 2013 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 29 березня 2012 року; угода від 01 квітня 2013 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту 30 вересня 2013 року; угода від 30 вересня 2013 року до кредитного договору за № В 343 від 10 липня 2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту - 28 березня 2014 року. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, у травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний» звернулось до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № В343 від 10.07.2007 року у розмірі 52617 доларів 59 центів США та 552876 грн. 33 коп. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: поручителі [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювелірно - Гранувальна Компанія «Діамант», про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний" заборгованість за кредитним договором за № В 343 від 10 липня 2007 року у розмірі 52617 доларів 59 центів США та 552876 грн. 33 коп., які складаються з: заборгованості за кредитом - 48520 доларів 30 центів США; заборгованості за простроченими відсотками - 4097 доларів 29 центів США; штрафу за прострочення сплати відсотків - 216719 грн. 91 коп.; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 336156 грн. 42 коп., а також судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. Постановою апеляційного суду Одеської області від 14.06.2018 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2016 року в частині стягнення прострочених процентів змінено, зменшивши їх розмір до 1266 доларів 49 центів США, в решті залишено без змін. Однак, вважаючи, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 14.06.2018 року по справі №520/7785/15-ц ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, [PERSON] оскаржила її в касаційному порядку. 14.09.2018 року Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №520/7785/15-ц відкрив касаційне провадження. 19.10.2018 року Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №520/7785/15-ц прийняв ухвалу, якою було зупинено виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року та постанови апеляційного суду Одеської області від 14.06.2018 року до завершення розгляду касаційної скарги. 17.06.2020 року Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №520/7785/15-ц прийняв постанову, якою апеляційну скаргу було задоволено частково, постанову Апеляційного суду Одеської області від 14.06.2018 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. На даний час справа знаходиться на розгляді апеляційної інстанції та судовий розгляд призначено на квітень 2021 року. Представник позивача у судовому засіданні вказує на те, що не зважаючи на вищезазначені обставини відповідач Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний»здійснив блокування банківської картки позивача [PERSON] за № [NUMBER] , відкритої в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний Банк «Південний», куди перераховувалася заробітна плата позивача, після чого, посилаючись на умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та існуючу заборгованість за оскаржуваним Кредитним договором №В343 від 10.07.2007 року, в період з 01.08.2018 року по 16.05.2019 року відповідач розпорядився коштами, які знаходяться на поточному рахунку позивача, здійснив перерахування грошових коштів, без згоди позивача, з рахунку позивача на особистий рахунок відповідача. Загальна сума грошових коштів, яка була перерахована з особистого рахунку [PERSON] на особистий рахунок банку в період з 01.08.2018 року по 16.05.2019 року склала суму - 118989 грн. 11 коп. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем фінансових банківських послуг, які надає Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний», оскільки у вказаному банку, на підставі укладеного між сторонами Кредитного договору № В 343 від 10 липня 2007 року, позивачу було відкрито рахунок № [NUMBER] для отримання грошових коштіву розмірі 92000 доларів США, погашення кредиту, сплату відсотків по кредиту та інше. Зокрема, п.2.5 Кредитного договору № В 343 від 10.07.2007 року було передбачено, що вказаним договором позичальник надає банку право договірного списання з поточного рахунку позичальника в Акціонерному банку «Південний» у валюті кредиту сум у погашення заборгованості: по кредиту /при настанні строку, обумовленого в п.1.1 даного договору чи в графіку погашення кредиту, а також достроково у випадках, передбачених в п.п.3.3.2, 3.2.8.,6.1 даного договору/, по відсоткам /при настанні строку оплати відсотків, обумовленого в п.2.2 даного договору/, а також оплату за розрахункове обслуговування / відповідно до п.2.4. даного договору, у порядку передбаченому інструкцією НБУ «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті». Зокрема, п.6.1.даної інструкції банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг./а.с.35-36/ Також, 27.06.2018 року [PERSON] повторно звертається до ПАТ АБ «Південний» та укладає Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою перерахування заробітної плати позивача. На підставі укладеного Договору позивачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] / [NUMBER] у валюті основного рахунку - гривня, та було видано розрахункову картку № [NUMBER] . Судом було досліджено Заяву [PERSON] про надання зразку аналогу власноручного підпису від 27.06.2018 року, з якої вбачається, що підписанням цієї Заяви клієнт повністю та безумовно в цілому підтверджує факт прийняття усіх умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний», даний договір є Публічним договором, який розміщений на офіційному сайті банку: http://bank.com.ua. /. Підписання вказаної заяви особисто позивачем, в судовому засіданні представником позивача не заперечувалось./а.с.79/. Підписавши вказану заяву позивачка засвідчила згоду та приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Крім того, із позовній заяви вбачається, що позивач погоджується з тим, що за своєю природою "зарплатний" картковий рахунок є поточним рахунком клієнта, що відповідно до Інструкції відкривається банком клієнтові на договірній основі для заощадження грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору й вимог законодавства України. Банк має право розпоряджатися коштами, які лежать на поточному рахунку клієнта, лише за його згодою в порядку договірного списання. Це має бути заздалегідь обумовлено в договорі між банком і клієнтом. Так, позивач зазначає, що відповідно до ст.26 Закону України "Про платіжні системи і переказ коштів в Україні від 05.04.2001 року клієнт у разі укладення договорів з банком має право передбачити договірне списання грошей зі своїх рахунків на користь банку, в якому такий рахунок відкрито. /а.с.2/. Суд також приймає до уваги пояснення представника відповідача з цього приводу. Де він зазначає, що рахунок, який відкривається, в тому числі для зарахування заробітної плати, пенсії, стипендії або соціальних виплат є по умовам банківського обслуговування звичайним поточним рахунком, оскільки на рахунок фізичної особи для власних потреб, можуть бути нараховані будь-які грошові кошти, а не лише кошти цільового призначення. Це регламентовано Інструкцією про порядок відкриття та закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів та нерезидентів від 12.11.2003 року № 492. Суд також зауважує, що законодавством передбачена заборона арешту та списання грошових коштів на рахунках зі спеціальним режимом використання, але мова йдеться про рахунки підприємств, які займаються виробництвом або поставками енергії, води, теплопостачання та інше. Тому, оскільки рахунок позивача для нарахування заробітної плати був поточним рахунком, відкритим банком при укладенні кредитного договору або договору банківського обслуговування, то клієнт приймає на себе зобов`язання щодо погашення тіла кредиту, разом з комісіями та відсотками за користування, та якщо позичальник порушує вказані умови, то передбачено договірне списання грошових коштів банку у зв`язку з наявністю заборгованості по кредиту. Також, позивач у позові зазначає та визнає, що право банку списати гроші з карткового рахунку в рахунок погашення кредиту, виданого клієнтові, як правило, закріплюється в договорі на відкриття й обслуговування карткового рахунку, у кредитному або в іншому договорі про надання банківських послуг, однак звертає увагу суду на те, що договірне списання можливе лише в тому разі, якщо кошти на поточному рахунку і кредитні зобов`язання виражено в одній валюті./а.с.3/ Із доводів позивача, зазначених в позовній заяві, суд робить висновок, що позивач погоджується з тим, що рахунок, який було заблоковано банком є поточним рахунком, що банк мав право розпоряджатися коштами, які знаходяться на поточному рахунку, за наявності згоди клієнта, визначеної умовами договору, у порядку договірного списання, тобто клієнт у разі укладення договорів з банком має право передбачити договірне списання грошей зі своїх рахунків на користь банку, в якому такий рахунок відкрито. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Однак, у позові зазначено, що договірне списання можливе лише в тому разі, якщо кошти на поточному рахунку і кредитні зобов`язання виражено в одній валюті. Зокрема, позивач вказує на те, що картковий рахунок було відкрито у валюті - гривня, а заборгованість за оскаржуваним Кредитним договором № В 343 від 10.07.2007 року - у доларах США. Проте, суд не погоджується з даними доводами позивача, з огляду на наступне. Відкриття карткових рахунків і здійснення операцій з їхнім використанням регулюються розділом 8 "Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах", затвердженої постановою Правління Нацбанку України від 12.11.2003 року № 492, а також Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їхнім використанням, затвердженим постановою Правління НБУ від 14.04.2005 року № 137. В разі недостатності або відсутності грошових коштів в валюті кредиту, банк має право договірного списання сум в повернення заборгованості за кредитом і процентами за ним, розрахунковим обслуговуванням та неустойкою за рахунок коштів в інших валютах в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості за поточним ринковим курсом на дату списання, з врахуванням витрат на купівлю-продаж /конвертацію/ валюти та сплату обов`язкових при купівлі-продажу /конвертації/ валюти платежів. Тобто, банк мав право при договірному списанні коштів з рахунку здійснити конвертацію валюти. Крім того, позивач у позові зазначає, що право розпоряджатися зарплатним рахунком може надати банку суд, на підставі виконавчих документів, але водночас вказує, що виконавче провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого документу, виданого Київським районним судом м.Одеси на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2016 року було зупинено на підставі ухвали Верховного Суду від 19.10.2018 року. Та позивач стверджує, що відповідач інших виконавчих документів не має./а.с.3/ Більш того, позивач [PERSON] у позові зазначає, що навіть при наявності виконавчого документа відповідач міг би здійснювати списання грошових коштів з особистого рахунку відповідача, відповідно до ст.128 Кодексу законів про працю України, не більше 20 відсотків зарплати, а у випадках, окремо передбачених законодавством України - 50 відсотків заробленого за місяць, а не 100% як зробив відповідач, чим порушив її права. Тобто, фактично позивач погоджується з правом банку щодо списання з її рахунку коштів, але не в повному обсязі, а у відсотковому відношенні до зарплати. Проте, представник банку пояснив, що приписи ст.128 КЗпПУ, на яку посилається позивач стосуються саме випадків відрахування грошових коштів з заробітної плати на підставі виконавчих документів. Однак, у даному випадку, списання грошових коштів з позивача було здійснено банком на договірній основі, тому приписи ст.128 КЗпПУ не мають жодного відношення до договірних правовідносин, які склались між сторонами. Із пояснень представника позивача вбачається, що перевіряючи баланс по даній картці, позивач побачила, що ПАТ АБ "Південний" здійснило блокування карти та залишку грошових коштів на зарплатному рахунку на момент блокування карти, без її згоди. Для з`ясування інформації щодо підстави блокування карти позивач звернулась з запитами до банку. ПАТ АБ "Південний" на запити позивача було надано дві відповіді від 29.08.2018 року та 18.10.2018 року з яких вбачається, що підставами блокування карти та залишку грошових коштів на зарплатному рахунку на момент блокування карти позивача № [NUMBER] , яке було здійснено банком 02.08.2018 року, відповідно до розділу 1 Глави 3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Південний" у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості за кредитним договором № В343 від 10.07.2007 року. Крім того, було роз`яснено, що блокування карти позивача 02.08.2018 року було здійснено у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості за кредитним договором, а не на підставі постанови виконавчої служби про блокування карти, яка взагалі відсутня у банку та надати її копію не вбачається можливим. Списання коштів з поточного рахунку було здійснено за допомогою програмно-технічного комплексу, який здійснює автоматичне відрахування у разі наявності заборгованості перед банком. Розблокування карти позивача буде здійснено після погашення заборгованості за кредитним договором № В343 від 10.07.2007 року /а.с.10-11/ З наданих суду доказів, а саме з довідки ПАТ АБ «Південний» про операції по картці № [NUMBER] , відкритій позивачем у ПАТ АБ «Південний», вбачається автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості, що позивач вважає незаконним та з приводу чого звертається до суду./а.с.7/ Суд вважає, що позивач двічі зверталась з запитами до банку з приводу інформації щодо блокування карти та залишку грошових коштів на зарплатному рахунку на момент блокування карти, але будь-яких претензій безпосередньо з приводу укладення договору банківського обслуговування, або його розірвання, чи недійсності умов договору, або відсутності її згоди бути споживачем фінансових банківських послуг, які надає Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний», не заявляла та по даний час є споживачем банківських послуг банку. Крім того, судом встановлено, що позивач не зверталась до суду з позовами про розірвання або визнання недійсними Кредитного договору № В 343 від 10.07.2007 року, неодноразових змін згідно з Додатковими угодами, внесеними до кредитного договору або визнання недійсним умов Договору банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного позивачем з банком від 27.06.2018 року. Хоча відповіді ПАТ АТ "Південний" про відмову щодо розблокування карти, позивач отримала у серпні-вересні 2018 року. Згідно ч.1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормами ч.1 ст.1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.2 ст.1066 ЦК України, банк гарантує клієнтові право безперешкодно розпоряджатися своїми коштами. У відповідності до ч.3 ст.1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно до пункту 2 статті 1071 Цивільного кодексу України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Відповідно ст.26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Пункт 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України N 22 від 21.01.2004р., визначає договірне списання як списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до п.п.6.1.-6.6. вказаної Інструкції банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, необхідну банку для списання коштів з рахунку платника. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером. Суд дає належну правову оцінку тому, що складовою частиною кредитного договору є умови і правила надання банківських послуг та зазначає про відсутність норм права, якими встановлено обов`язковість підписання цих умов і правил позивачкою в частині надання банку права на списання з банківського рахунку кредитної заборгованості. Зокрема, обов`язковим є підпис позичальника під умовами і правилами надання банківських послуг у тому випадку, коли сторони досягають домовленості щодо продовження строку позовної давності, оскільки цього вимагає закон (ч.1 ст.259 ЦК України), а не при розрахунках за договором. Крім того, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною /сторонами/. Факт підписання позивачем Заяви про надання власноручного підпису від 27.06.2018 року сторонами не заперечується, а вказана заява є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Враховуючи фактичні обставини, суд вважає, що відповідно до умов кредитного договору та законів, наведених вище, ПАТ АТ "Південний" правомірно списав з рахунку позивачки грошові кошти без отримання її розпорядження або згоди. Згідно ст. 11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 26 ЦК України передбачає, що фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин. Підставою для списання грошових коштів з карткового рахунку позивача є отримана згода на списання грошових коштів, оскільки між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг від 27.06.2018 року. Відповідно до пунктів 5.1,5.3,5.4 ч.5 розділу 1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» в редакції від 06.07.2018 року яка діяла на час підписання договору між позивачем та банком від 27.06.2018 року регламентовано - клієнт доручає банку списувати кошти з будь-яких рахунків клієнта /зокрема відкритих клієнту як фізичній особі-підприємцю для здійснення підприємницької діяльності/у межах сум, що підлягають сплаті банку за будь-яким договором, укладеним з банком, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з рахунка у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з рахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами /договірне списання/, у межах платіжного ліміту рахунка. Банк списує кошти у грошовій одиниці України /іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/ національній валюті України за договором, і купує/продає іноземну валюту на Міжбанківському валютному ринку України./а.с.60/ Таким чином, сторони, користуючись своїм правом на свободу договору (ст. 627 ЦК), самостійно на власний розсуд визначились з усіма істотними умовами договору. Враховуючи викладене, відповідно до пунктів 5.1,5.3,5.4 ч.5 розділу 1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний»,

Outcome: dismissed