Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

26.08.2016 року до суду звернувся виконуючий обовязки головного лікаря комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради [PERSON] з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В заяві заявник посилався на те, що 24.08.2016 року о 14 годині до комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради повторно госпіталізований до психіатричного стаціонару [PERSON]. [INFO], який є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню. Згідно рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28.10.2015 року визнано недієздатним, опікуном призначена мати [PERSON], яка мешкає за адресою: Запорізька область. Пологівський район, с. Чапаєвка, вул. Комарова, 4. З анамнезу відомо, що [PERSON] психічно хворий з 1996 року, коли в нього зявились психотичні розлади у вигляді параноїдного синдрому, порушення сну. Всього 33 госпіталізації. У клінічній картині захворювання афективно-маячна симптоматика. Захворювання протікає безперервно з наростанням змішаного типу дефекту (параноїдний, психопатоподібний). Остання виписка 15.08.2016 року. Після виписки підтримуючу терапію приймав не регулярно: аміназин, трифтазин. Згідно пояснень матері опікуна, психічний стан хворого погіршився 23.08.2016 року: став дратівливим, конфліктував з оточуючими, з матірю, порушився сон, відмовлявся від прийому їжі, ліків, виказував погрози на адресу матері, виганяв її з помешкання. 24.08.2016 року о 14:00 годині доставлений матірю в приймальне відділення комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради. Оглянутий завідуючим чоловічим відділенням комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу у вигляді афективно-маячного синдрому з порушенням поведінки. 25.08.2016 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду, встановлено, що він знаходився у ясній свідомості, орієнтований всебічно вірно, мовний контакт формальний, оскільки хворий знаходився в стані помірного мовно-рухового збудження, мова гучна, прискорена. Мислення прискорене, паралогічне, аморфне, з елементами резонерствування. Емоційні реакції і міміка неадекватні. Критика до хвороби відсутня. Стан хворого можна кваліфікувати як важкий психічний розлад у формі простої шизофренії, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром, з помірно вираженим змішаним типом дефекту, з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих, з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару, посилаючись на ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу, прохає госпіталізувати [PERSON] до комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради у примусовому порядку. В судовому засіданні представник комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав, суду пояснивши, що 24.08.2016 року о 14 годині до комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради повторно госпіталізований до психіатричного стаціонару [PERSON], [INFO], який є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, та якого рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 28.10.2015 року визнано недієздатним, відповідно до заяви опікуна стан хворого погіршився: став дратівливим, конфліктував з матірю, порушився сон, відмовлявся від прийому їжі, ліків, виказував погрози на адресу матері, виганяв її з помешкання, 25.08.2016 року хворого оглянуто комісією лікарів-психіатрів та встановлено, що стан хворого кваліфікується як важкий психічний розлад у формі простої шизофренії, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром, з помірно вираженим змішаним типом дефекту з агресивними діями по відношенню до оточуючих з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару, посилаючись на ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу, прохає госпіталізувати [PERSON] до комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради у примусовому порядку. В судовому засіданні зацікавлена особа: опікун [PERSON] суду пояснила, що її син вдома поводить себе неадекватно, не систематично приймає ліки, погрожує їй, майже нічого не їсть, дуже погано спить, постійно контролює її фінанси, виносить з дому речі та викидає їх на смітник, у звязку з чим вона звернулася з заявою про його госпіталізацію, прохає заяву задовольнити. Особа, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] в судове засідання не зявилась, оскільки існує суттєвий ризик погіршення стану хворого. В судовому засіданні прокурор Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області [PERSON] вважає, що заява підлягає задоволенню, суду пояснивши, що примусова госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу є необхідним заходом, який підтверджений висновком комісії лікарів-психіатрів, прохає заяву задовольнити. Суд, дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 25.05.1977 року в м. Запоріжжі, Запорізької області народився [PERSON], що підтверджується паспортом громадянина України серії СА № 814203, виданого 25.07.1998 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області (а. с. 7). 28.10.2015 року рішенням Пологівського районного суду Запорізької області [PERSON] визнано недієздатним, призначено [PERSON] опікуном [PERSON] (а. с. 9). 24.08.2016 року о до комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради з заявою звернулась [PERSON] з проханням направити на примусове стаціонарне лікування її сина [PERSON], [INFO] (а. с. 10). 25.08.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради встановлено, що стан хворого кваліфікується як важкий психічний розлад у формі простої шизофренії, безперервний тип перебігу, афективно маячний синдром, з помірно вираженим змішаним типом дефекту з агресивними діями по відношенню до оточуючих з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару (а. с. 5). 25.08.2016 року до суду звернувся виконуючий обовязки головного лікаря комунальної установи "Гуляйпільська психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради [PERSON] з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, задовольняючи заяву, виходить з наступного: Відповідно до п.9 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ч.4 ст.234 ЦПК України у випадку надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку розгляд справи проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів. Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України справа за заявою про госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи. Відповідно до ч.2 ст.282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. 01.06.2016 року рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-1/2016 положення третього речення частини 1 ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу визнано неконституційним. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до п.2 ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізовані до психіатричного закладу на прохання або за згодою їх законних представників, підлягають обов'язковому протягом 48 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про необхідність подальшого перебування цих осіб у психіатричному закладі та надання їм стаціонарної психіатричної допомоги. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України Про психіатричну допомогу у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про психіатричну допомогу перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України Про психіатричну допомогу заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження психіатричного закладу протягом 24 годин з дня її надходження. Судом встановлено, що до суду відповідно до ст.ст. 14, 15, 16 Закону України Про психіатричну допомогу протягом 24 годин з моменту встановлення висновком комісії лікарів-психіатрів щодо доцільності госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який страждає на важкий психічний розлад у формі простої шизофренії, безперервний тип перебігу, афективно маячний синдром, з помірно вираженим змішаним типом дефекту з агресивними діями по відношенню до оточуючих з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару, та який не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, звернувся представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, з заявою про її госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Відповідно до п.11 ч.2 ст.3 Закону України Про судовий збір судовий збір не справляється за подання заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами, перевірена наданими суду доказами.

Outcome: approved