Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернувся до суду до відповідачів Корабельного ВДВС ММУЮ та [PERSON] із позовом, в якому просив звільнити з-під арештів, накладених постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON] від 19.08.2009 року та постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON] (ВП №23744429) від 19.01.2011 року, житловий будинок, загальною площею 122.80 кв.м., житловою площею 80.70 кв.м., який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Галіцинівська, буд. 68, та належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 10.09.2007 р. між ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] для забезпечення виконання умов кредитного договору № NKN0GA00000042 від 10.09.2007 року, був укладений договір іпотеки № NKN0GA00000042, згідно якого, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 122.80 кв.м., житловою площею 80.70 кв.м., який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Галіцинівська, буд. 68. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала, і рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.03.2013 р. за позовом банку було звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за вищевказаною адресою, шляхом його продажу Публічним [PERSON] Товариством КБ ПРИВАТБАНК від імені власника з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, і з будь-якою особою-покупцем. В подальшому позивачеві стало відомо, що 19.08.2009 року постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON]. (АА №166478) було накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Галіцинівська, буд. 68, та оголошено заборону на його відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 23924037 від 08.07.2014р. Крім цього, 19.01.2011 року постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON] (ВП №23744429) на користь ВАТ ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON] було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження Як наслідок, ПАТ КБ ПриватБанк має перешкоди у здійсненні права продажу предмета іпотеки з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою покупцем, оскільки Корабельним ВДВС ММУЮ на предмет іпотеки накладено арешти. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов їх задовольнити. Представник відповідача Корабельного ВДВС ММУЮ надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа - ВАТ ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також свої письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно п.1 ст.54 Закону України Про виконавче провадження, п. 5.3.1. Інструкції про проведення виконавчих дій від 15.12.1999 № 74/5 звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. Згідно із частиною другою статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 20 Закону України "Про заставу", Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно п.3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Судом встановлено, що 10.09.2007 р. між ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] для забезпечення виконання умов кредитного договору № NKN0GA00000042 від 10.09.2007 року, був укладений договір іпотеки № NKN0GA00000042, згідно якого, [PERSON] надала в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 122.80 кв.м., житловою площею 80.70 кв.м., який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Галіцинівська, буд. 68. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.03.2013 р. за позовом банку було звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за вищевказаною адресою, шляхом його продажу Публічним [PERSON] Товариством КБ ПРИВАТБАНК від імені власника з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, і з будь-якою особою-покупцем. Отже, ПАТ КБ ПриватБанк набуло право самостійно реалізувати предмет застави шляхом його продажу з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою покупцем. Позивач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, однак він дізнався про те, що 19.08.2009 року постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON]. (АА №166478) було накладено арешт на спірний житловий будинок, та оголошено заборону на його відчуження, та 19.01.2011 року постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON] (ВП №23744429) на користь ВАТ ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON] було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Вказані обставини перешкоджають позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки. При цьому право застави у позивача виникло 10.09.2007 р., а постанови про накладення арештів були винесені 19.08.2009 р. та 19.01.2011 р., тобто пізніше, ніж заставне майно було передано в іпотеку ПриватБанку. При цьому, вартість предмету застави не перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Стосовно ж посилання ВАТ ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON] у своїх запереченнях проти позову на пропуск позивачем строків позовної давності, то суд знаходить їх такими, що не заслуговують уваги, оскільки про наявність накладених арештів позивачу стало відомо лише після винесення судового рішення, яким звернено стягнення на предмет іпотеки, тобто після 15.03.2013р., а тому позивачем не порушено вказаного строку. Статтею 54 ЗУ Про виконавче провадження передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Суд, аналізуючи вищезазначені обставини справи, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки державний виконавець відповідно до статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" за обставин, що склалися, не мав законних підстав проводити арешт заставленного майна - житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 122.80 кв.м., житловою площею 80.70 кв.м., який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Галіцинівська, буд. 68, а тому вказаний предмет іпотеки слід звільнити з-під арештів, накладених Корабельним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. На підставі викладеного та

Outcome: approved